Номер провадження: 22-ц/785/2914/15
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

Парапана В.Ф.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

а також представника відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса - Чуханенко Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса на рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 січня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса про зобов'язання призначити страхові виплати,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса про зобов'язання призначити страхові виплати.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06.03.1945 року під час проходження практики в Одеському порту вибухнув снаряд, внаслідок чого ОСОБА_3 отримала поранення, про що був складений акт про нещасний випадок №1 від 06 березня 1945 року. ОСОБА_3 була визнана інвалідом першої групи безстроково з втратою 80% професійної працездатності за трудовим каліцтвом. Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Одеса було призначено фінансування витрат на сторонній догляд та витрати на побутове обслуговування лише з 01 березня 2011 року, хоча відділення повинно було призначити фінансування даних витрат з 01 квітня 2002 року. Внаслідок цього позивач вважає дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Одеса незаконними, на підставі чого звернулась до суду із позовом та просила його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що у відповідності до листа Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 26 червня 2012 року №57 ОСОБА_3 не потребує догляду, фінансування якого відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. А тому позовні вимоги є незаконними та не підлягають задоволенню.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20 січня 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлені такі обставини у справі.

Позивач ОСОБА_3 26.10.2011р. звернулась до відділення Фонду із заявою про призначення страхових виплат у зв'язку із нещасним випадком на виробництві.

Постановою відділення Фонду "Про взяття на облік потерпілого на виробництві та реєстрацію страхового випадку" від 04.11.2011р. № 1529/1781/1781/1 ОСОБА_3 було взято на облік до відділення Фонду з 26.10.2011р. згідно вищезазначеної заяви позивачки.

До заяви від 26.10.2011р. позивачкою було надано виписку з акту огляду № 444 від 28.02.1986р., в якій ОСОБА_3 було встановлено 80% втрати працездатності та зазначено, що дана особа потребує стороннього догляду.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови або рішення суду: потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2011р., яким на користь ОСОБА_3 з відділення Фонду було стягнено заборгованість з виплати відшкодування матеріальної шкоди за настання страхового випадку за період з 01.04.2002р. по 01.03.2011р., відділенням Фонду було виконано в повному обсязі та у відповідності до ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" позивачці було проведено страхові виплати з дня її звернення до відділення Фонду (заява ОСОБА_3 від 26.10.2011р.).

Згідно ч. 4 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" інваліди І групи подають висновок МСЕК тільки для встановлення спеціального медичного догляду. Якщо встановлено, що потерпілий потребує кількох видів допомоги, оплата проводиться за кожним її видом.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 28.12.2014р. № 77-УШ. який набрав чинності з 01 січня 2015 року, потребу потерпілих у спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому обслуговуванні визначає МСЕК.

Згідно п. 2.2. Положення про організацію, забезпечення та фінансування необхідних видів догляду за потерпілими внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2011р. № 41 потребу потерпілих у спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому обслуговування визначають медико-соціальні комісії. Якщо МСЕК встановлено, що потерпілий потребує кількох видів допомоги, оплата проводиться за кожним її видом окремо.

Відповідно до п. 2.5. Положення про організацію, забезпечення та фінансування необхідних видів догляду за потерпілими внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2011р. № 41 для взяття на облік потерпілий (законний представник потерпілого) повинен подати до робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням справи про страхові виплати заяву про забезпечення необхідними видами догляду.

Аналіз змісту вищезазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що потребу потерпілих у спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому обслуговуванні визначають медико-соціальні комісії (МСЕК).

Зобов'язуючи відділення Фонду призначити та виплатити ОСОБА_3 страхові виплати на медичну та соціальну допомогу у вигляді витрат на постійний сторонній та витрат на побутове обслуговування за період з 01.04.2001р. по 01.03.2011р., суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначені обставини.

Відділення Фонду звернулось з листом від 15.12.2011р. № 2949 до Одеської обласної спеціалізованої травматологічної МСЕК про надання інформації щодо визначення групи інвалідності ОСОБА_3, оскільки зазначена інформація була необхідна відділенню Фонду для вирішення питання щодо призначення позивачці стороннього догляду.

Листом Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 12.01.2012р. № 13 відділення Фонду було повідомлено про те, що ОСОБА_3 з 1986 року було встановлено І групу інвалідності по трудовому каліцтву, а з 1994 року позивачку визнано інвалідом І групи з дитинства, пов'язаною з бойовими діями.

Відділення Фонду повторно звернулось з листом від 13.04.2012р. № 1558 до Одеської обласної спеціалізованої травматологічної МСЕК про надання інформації про те, чи потребує ОСОБА_3 в призначенні догляду, та уточнити його види.

У відповідь на вищезазначений лист, Приморською міжрайонною медико- соціальною експертною комісією відділення Фонду було надано листа від 26.06.2012р. № 57, в якому було зазначено, що позивачка не потребує в призначенні необхідного догляду, який відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неправильно застосовано положення ч. 4 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та ч. З ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 28.12.2014р. № 77-УІІ1, оскільки потребу потерпілих у спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому обслуговуванні визначають медико-соціальні комісії (МСЕК).

Апеляційний суд не позбавлений можливості виправити недоліки допущені судом першої інстанції під час розгляду справи, тому з урахуванням викладеного і на підставі п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314,316,317,319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса задовольнити, рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 січня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса про зобов'язання призначити страхові виплати відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак воно може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан