Справа № 345/2478/14-ц
Провадження № 22-ц/779/220/2015
Головуючий у 1 інстанції Мигович О.М.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Матківського Р.Й., Шишка А.І.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представників: апелянта-Треф'янчина А.М., відповідача-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юнімекс-К» на рішення Калуського міськрайонного суду від 08 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юнімекс-К» до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 2007 року до березня 2013 року відповідач займала посаду головного бухгалтера на підприємстві, зберігала та використовувала основну печатку підприємства. Після звільнення з роботи відповідач не повернула печатку товариству, а також бухгалтерську і комерційну документацію, ключі ЄЦП на магнітних носіях, а також матеріальні цінності, які були їй передані у користування та належать ТзОВ «Юнімекс-К».

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник ТзОВ «Юнімекс-К» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд помилково встановив, що відповідач з 31.10.2011 року була звільнена з посади головного бухгалтера за власним бажанням із внесенням запису до трудової книжки. Насправді, ОСОБА_2 з 2009 року продовжувала працювати головним бухгалтером на підприємстві за сумісництвом.

Апелянт також вказує, що у період з 20.06.2013 року по 18.07.2013 року, відповідач незаконно привласнила та вивезла з офісного приміщення всі комп'ютери, на яких зберігалися всі дані бухгалтерського обліку, оргтехніку та офісні меблі, а також всі паперові документи, які були на той час у офісі. Дані факти підтверджуються постановою слідчого про закриття кримінального провадження.

Крім того, відповідач погодилась виправити розбіжності у податковій звітності, вказавши що їй потрібна печатка та первинні бухгалтерські документи, які були їй передані у присутності свідків. Однак після подання зазначених звітів, печатку та комерційну і кадрову документацію ОСОБА_2 товариству не повернула.

Вважає, що судом не встановлено момент фактичного припинення трудових відносин між сторонами у справі, а висновок щодо недопустимості посилатися на показання свідків є передчасним та необґрунтованим.

З вище наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним й обґрунтованим.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з недоведеності таких вимог, оскільки майно, яке просить витребувати позивач, у незаконному володіння відповідача не знаходилося, акт прийому-передачі відсутній.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом директора ТзОВ «Юнімекс-К» Перегінця М.М. від 01.10.2008 року ОСОБА_2 була призначена на посаду головного бухгалтера товариства з 01 жовтня 2008 року (а.с.26).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2призначена директором ТзОВ «Гранд Стілл», 16 лютого 2009 року її було переведено на посаду головного бухгалтера ТзОВ «Юнімекс-К» за сумісництвом.

31 жовтня 2011 року ОСОБА_2 було звільнено з посади головного бухгалтера за власним бажанням, повідомлено під розписку про прийняття такого наказу та надано його копію. На підставі копії наказу ОСОБА_2 як посадовою особою відповідальною за прийняття та звільнення з роботи за її основним місцем роботи відповідно до пункту 1.1. та пункту 2.14. Наказу Мінпраці, Мінюсту та Мінсоцзахисту населення України N 58 від 29.07.9.3 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» вчинено відповідний запис у трудовій книжці (а.с.49).

При звільненні ОСОБА_2 в 2011 році позивачем не ставились будь-які вимоги щодо відсутності будь-яких документів, оскільки всі бухгалтерські документи, що складались нею як головним бухгалтером, були залишені на товаристві, будь-якої кадрової документації в неї не було та нею не велося, так як це до її обов'язків не входило. Крім того позивачем не конкретизовано за який період він намагається витребувати документи, оскільки як вже зазначалось, з жовтня 2011 року ОСОБА_2 була звільнена і веденням бухгалтерської документації позивача не займалась.

Як вбачається з відомостей ДПІ та управління ПФУ в м. Калуші та Калуському районі починаючи з 2011 року ТзОВ «Юнімекс-К» не подавало даних про нарахування та виплату ОСОБА_2 заробітної плати (а.с.67.68).

У відповіжності до п.19 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Апелянт посилається на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, однак із її змісту не вбачається, що відповідач незаконно привласнила та вивезла з офісного приміщення всі комп'ютери, на яких зберігалися всі дані бухгалтерського обліку, оргтехніку та офісні меблі, а також всі паперові документи, які були на той час у офісі.

Глава IX Кодексу законів про працю України «ГАРАНТІЇ ПРИ ПОКЛАДЕННІ НА ПРАЦІВНИКІВ МАТЕРІАЛЬНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ЗА ШКОДУ. ЗАПОДІЯНУ ПІДПРИЄМСТВУ, УСТАНОВІ, ОРГАНІЗАЦІЇ» в повній мірі врегульовано порядок притягнення до матеріальної відповідальності працівника за заподіяну шкоду, в тому числі втраті певних матеріальних цінностей.

Таким чином, встановивши факт втрати працівником товариства певних матеріальних цінностей товариства, роботодавець згідно вказаного порядку має право відшкодувати завдану матеріальну шкоду з працівника.

Однак, для притягнення працівника до відповідальності за завдану шкоду, роботодавець повинен довести факт передачі певних матеріальних цінностей працівнику під розписку. Посилання на показання свідків в таких випадках є неприпустимим.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, враховуючи вищезазначені вимоги ст. 60 ЦПК України та виходячи з принципу змагальності незалежно від того, доводить відповідач відсутність фактів підстави позову чи ні, загальне правило розподілу доказових обов'язків залишається незмінним, і тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої, і підставу позову повинен довести саме позивач.

За наведених обставин колегія суддів приходить до переконання про те, що суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.218, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юнімекс-К» відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Р.Й. Матківський

А.І. Шишко