Справа № 544/1347/15-ц
Пров. № 2/544/462/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 листопада 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Сайко О.О.

за участі секретаря Костенко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (фізичної особи),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул..Леніна, 41, справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, та визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 у серпні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, та визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Фабрична, 26-А м. Пирятина Полтавської області (далі будинок).

На даний час у будинку, крім його сина ОСОБА_4, онуків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зареєстрована колишня невістка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з якою його син ОСОБА_4 перебував у шлюбі.

ОСОБА_3 з січня 2012 року у будинку не проживає, оскільки вибула на постійне місце проживання в інший населений пункт, в інше житлове приміщення. Однак до цього часу ОСОБА_3 залишається зареєстрованою у будинку. Добровільно знятися з реєстрації за місцем розташування будинку ОСОБА_3 відмовляється

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснив, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Фабрична, 26-А м. Пирятина Полтавської області, 37000. У цьому будинку зареєстровані його син - ОСОБА_4, онуки: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та колишня невістка ОСОБА_3, з якою його син з 07.11.1992 по 30.12.2011 перебував у шлюбі. З січня 2012 року відповідач не проживає у вищевказаному будинку. Просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування будинком за адресою: вул. Фабрична, 26-А у м. Пирятині Полтавської області, усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування житлом , що йому належить.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_2, 15.06.1947 народження, є власником житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Фабрична, 26-А м. Пирятина Полтавської області, на підставі свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок № 1237 від 18 січня 1999 року (а. с. 5).

У зазначеному будинку зареєстровані та проживають його син ОСОБА_4, онуки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В будинку також зареєстрована колишня невістка власника ОСОБА_3, 15.05.1974 народження, з якою його син ОСОБА_4 з 07.11.1992 по 30.12.2011 перебував у шлюбі (а. с. 7). З січня 2012 року ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає (а.с.6).

Добровільно знятися з реєстрації за місцем розташування будинку ОСОБА_3 відмовляється.

ОСОБА_2 звернувся до Пирятинського районного сектору управління державної міграційної служби України в Полтавській області з проханням зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, на що йому було відмовлено у звязку з тим, що зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі остаточного рішення суду (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі- ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 7 Закону України в ред. від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Системний аналіз наведених та інших норм права, які містить Цивільний та Житловий Кодекси України (зокрема, ст.405 ЦК України, ст.ст.156,163 ЖК України) свідчить про те, що ними урегульовані відносини з фактичного користування житловим приміщенням членів (колишніх членів) сімї власника будинку, які, у разі вибуття на інше постійне місце проживання та припинення сімейних стосунків із власником це право втрачають.

Таким чином, право члена сімї власника жилого будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком, відповідно до ст.156 ЖК України, обумовлене наявністю сімейних відносин із власником, спільним із ним проживанням у даному будинку, веденням із ним спільного господарства.

Судом встановлено, що відповідач, припинивши фактично сімейні стосунки із сином власника житла ОСОБА_4, змінила місце свого постійного проживання та більше 3 років у ньому не проживає, при цьому їх спільні з ОСОБА_4 діти проживають разом із батьком у спірному житлі.

Отже, відмовившись від свого права на користування спірним житлом, відповідач змінила місце свого постійного проживання та понад 3 роки у будинку не проживала, за вказаний час витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг відповідач не несла, тому суд приходить до висновку, що вона добровільно втратила правовий зв'язок із приміщенням.

Оскільки відповідач вільно обрала місцем проживання для себе інше житло, де вона постійно проживає протягом тривалого часу, підстави для реєстрації її за іншою адресою, а саме у будинку № 26-А по вул. Фабричній у м. Пирятині Полтавської області, відсутні.

Реєстрація відповідача у вказаному будинку заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися житловою площею у належному йому житловому будинку, тому позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243 грн.60 коп та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 120 грн., так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України в ред. ЗУ від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 150, 156 ЖК України, суд,

в и р і ш и в:

ОСОБА_7 Юхимовича задовольнити.

Усунути перешкоди з боку ОСОБА_3, народження 15.05.1974, у здійсненні ОСОБА_2, народження 15.06.1947 , у здійсненні права користування житловим будинком, що розташований за адресою: вул. Фабрична, 26-А, м. Пирятина Полтавської області.

Визнати ОСОБА_3, народження 15.05.1974, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: вул. Фабрична, 26-А м. Пирятина Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_3, народження 15.05.1974, на користь ОСОБА_2, народження 15.06.1947, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн 60 коп та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 120 грн, а всього стягнути 363 (триста шістдесят три) 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий