Ухвала

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» (далі- ТОВ «УФА «Верус»), ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договорами кредиту від 25 червня 2008 року, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 40 000 доларів США зі сплатою 18% річних строком до 22 травня 2014 року та від 06 червня 2007 року, згідно якого отримав кредит 10 980, 02 доларів США зі сплатою 10,08% річних строком до 05 червня 2012 року, унаслідок чого виникли заборгованість за вказаними договорами, які в загальному розмірі складають 357 305 грн 10 коп.

Оскільки, у забезпечення належного виконання кредитних договорів між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого відповідач зобов'язалася відповідати у повному обсязі за належне виконання боржником своїх зобов'язань за договором від 25 червня 2008 року, а з ТОВ «УФА «Верус» укладено договори поруки, згідно яких товариство зобов'язалося відповідати перед банком у разі невиконання ОСОБА_4 кредитних зобов'язань в розмірі 200 грн за кожним договором окремо, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило позов задовольнити та стягнути заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку, а з ТОВ «УФА «Верус» в межах визначеної договором поруки суми.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 235283-CRED від 25 червня 2008 року в розмірі 311 347 грн 97 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № TECNAN02001285 від 06 червня 2007 року в розмірі 45 957 грн 12 коп.

Стягнуто з ТОВ «УФА «Верус» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитними договорами № 235283-CRED від 25 червня 2008 року та № TECNAN02001285 від 06 червня 2007 року по 200 грн за кожним із договорів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і залишити позов без розгляду, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що через неналежне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за договорами кредиту щодо їх своєчасного й повного погашення виникла заборгованість, яка підлягає стягненню як з боржника так і з поручителів, у межах визначеної договорами поруки їх відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук