АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4819/15 Справа № 209/3251/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Дніпропетровськ 16 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, про встановлення факту перебування в сімейних відносинах та проживання однією сім'єю та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивачка ОСОБА_6 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 16 вересня 2013 року помер її син - ОСОБА_9 внаслідок нещасного випадку на ПАТ "Дніпроважмаш", де ОСОБА_9 працював з 24 травня 2013 року на посаді землероба. 06 лютого 2009 року Заводським відділом РАЦС зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, актовий запис № 25. Від цього шлюбу її син мав дитину - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. З жовтня 2012 року подружжя припинило сімейні відносини, почали вести окреме господарство, та син переїхав жити до належної їй, позивачці, квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, Бойко, 21 кв. 21, де був зареєстрований до дня смерті. В провадженні Заводського райсуду м. Дніпродзержинська перебувала цивільна справа № 208/3847/13-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу, провадження у якій відповідно до ухвали від 26 листопада 2013 р. було закрито. Вона, позивачка, звернулася до ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області із заявою щодо нарахування та виплати їй допомоги у зв»язку зі смертю сина на виробництві, але їй було відмовлено в задоволенні заяви в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Вона, позивачка, та її син ОСОБА_9 перебували в сімейних відносинах та проживали однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, були пов'язані спільним побутом, мали єдиний сімейний бюджет, взаємні права та обов'язки по день смерті її сина. У звязку з цим позивачка просила суд встановити факт перебування в сімейних відносинах та проживання однією ОСОБА_6 з сином ОСОБА_9, померлого 16.09.2013 року внаслідок нещасного випадку на виробництві. Метою встановлення вказаного факту є отримання одноразової допомоги у відповідності до ст.ст. 21, 28, п. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

ОСОБА_7 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою посилаючись на те, що сім'єю її загиблого чоловіка ОСОБА_9 були вона з неповнолітнім сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її неповнолітнім сином від першого шлюбу ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2. Їх пов'язував спільний побут, спільний бюджет, взаємні права та обов'язки подружжя. 06 лютого 2009 року між нею, ОСОБА_7, та ОСОБА_9 був зареєстрований шлюб в Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. До офіційної реєстрації шлюбу вона та ОСОБА_9 знаходились у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім'єю з 2008 року. 09 грудня 2009 року у них народився син - ОСОБА_11. 16 вересня 2013 року її чоловік ОСОБА_9 помер в результаті нещасного випадку на підприємстві ПАТ "Дніпроважмаш". З жовтня 2008 року і до дня його смерті вона, позивачка, разом з чоловіком ОСОБА_9 та неповнолітнім сином від першого шлюбу ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, а надалі з їх неповнолітнім сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Власником даної квартири значиться її батько ОСОБА_13; під час проживання їхньої сім'ї у вказаній вище квартирі вона з неповнолітніми синами була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. Її чоловік ОСОБА_9 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. В сім»ї виникали конфлікти, але сімейні стосунки вони не припиняли. Після загибелі чоловіка вона звернулась з заявою до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про сплату одноразової допомоги, але їй було відмовлено через те, що мати чоловіка також претендує на отримання допомоги. У звязку з цим позивачка просила суд встановити факт постійного проживання подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_9 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю за адресою АДРЕСА_2, з жовтня 2008 року по день смерті ОСОБА_9 16 вересня 2013 року. Метою встановлення вказаного факту є отримання одноразової допомоги у відповідності до ст.ст. 21, 28, п. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_6 відмовлено у повному обсязі. Зустрічний позов задоволено, вирішено встановити факт постійного проживання подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю за адресою АДРЕСА_3, з жовтня 2008 року по день смерті ОСОБА_9 - 16 вересня 2013 року; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення її позову у повному обсязі та відмові в задоволенні зустрічного позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення частково скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що, згідно свідоцтва про смерть від 18 вересня 2013 року, ОСОБА_9 помер 16 вересня 2013 року внаслідок нещасного випадку на виробництві (т. 1 а.с.7).

Згідно акту №3 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (т. 1 а.с. 18-21), акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 10 годині 20 хвилин 16 вересня 2013 року на ПАТ «Дніпроважмаш», смерть ОСОБА_15, працюючого в ПАТ «Дніпроважмаш» землеробом ливарно-механічного виробництва, настала внаслідок нещасного випадку повязаного з виробництвом (т. 1 а.с. 22-27).

За фактом смерті ОСОБА_9 було порушено кримінальне провадження за яким мати померлого ОСОБА_6 та дружина померлого ОСОБА_7 визнані потерпілими, що стверджується матеріалами кримінального провадження №0005231 (номер кримінальної справи у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська - №205/6525/14-к) відносно ОСОБА_16 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, а саме обвинувальним актом від 31 березня 2014 року (а.с.1 т. 4 кримінальної справи, що оглянута судом апеляційної інстанції). В даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись з позовними заявами про відшкодування шкоди.

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2014 року по справі №205/6525/14-к, який набрав законної сили, позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволені частково, стягнуто з ПАТ «Дніпроважмаш» у відшкодування заподіяної моральної шкоди на користь ОСОБА_6 80000,0 грн. на користь ОСОБА_7 30000,0 грн. (а.с. 71 т. 4 кримінальної справи, що оглянута судом апеляційної інстанції).

Судом також встановлено, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_9, померлого 16 вересня 2013 року, що стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 від 19 липня 1975 року, актовий запис №1846 (т. 1 а.с.6).

З 06 лютого 2009 року ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06 лютого 2009 року, актовий запис № 25 (т. 1 а.с.34). На час смерті ОСОБА_9 його шлюб з ОСОБА_7 розірваний не був, що стверджується письмовими доказами та визнано сторонами. Від даного шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_7 мають сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження від 16 грудня 2009 року серії 1-КИ № 262137.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_7 має також сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьком якого є ОСОБА_17, який помер 12.12.2003 року; викладене стверджується копіями відповідних свідоцтв про народження та смерть, що долучені до матеріалів справи (т. 2 а.с. 4, 5).

За життя ОСОБА_9, з 07.04.1999 року по день смерті, був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_9, серія АК № 503399. Факт реєстрації ОСОБА_9 за вказаної адресою також підтверджується довідкою ТОВ "Абонент ХХІ" № 000514818 від 28 жовтня 2013 року, довідкою ТОВ «Стелла» від 24.10.2013 року та визнано сторонами.

ОСОБА_7 та обидва її сини, станом на час смерті ОСОБА_9, були зареєстровані проживаючими у ІНФОРМАЦІЯ_8, що стверджується письмовими доказами (т. 1 а.с. 87 88) та визнано сторонами.

Після смерті ОСОБА_9 його мати та дружина звернулись до ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області з метою отримання виплат у відповідності до ст.ст. 21, 28, п. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 14.02.2014 року за №1168ю позивачці за первісним позовом ОСОБА_6 повідомлено, що у ВВД Фонду немає правових підстав для виплати їй одноразової допомоги у зв»язку зі смертю члена сім»ї, оскільки наявні суперечливі дані щодо перебування ОСОБА_9 у сімейних відносинах з ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 30).

ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 02.12.2013 року за №9223ю позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_18 повідомлено, що, відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», неповнолітньому сину загиблого ОСОБА_9 - ОСОБА_11 призначено одноразову страхову виплату в розмірі однорічного заробітку та щомісячні страхові виплати. В листі також вказано, що у ВВД Фонду немає правових підстав для виплати ОСОБА_18 страхових виплат, оскільки наявні суперечливі відомості щодо складу сім»ї загиблого (т. 1 а.с. 96 - 97).

Зі змісту первісної та зустрічної позовних заяв, показів представників сторін у судовому засіданні вбачається, що для кожної позивачки метою встановлення юридичних фактів є отримання одноразової допомоги у відповідності до ст.ст. 21, 28, п. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні, проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Згідно ч. 7 ст. 34 вказаного Закону України, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Частиною 1 ст. 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на вибір місця свого проживання.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги, що на час смерті ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_19, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність первісного позову ОСОБА_6 та правомірно відмовив у його задоволенні.

Посилання апелянта на наявність конфліктів в сім»ї її сина і відповідачки за первісним позовом; стягнення ОСОБА_19 з ОСОБА_9 аліментів на утримання спільної дитини за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.10.2013 року; факт звернення ОСОБА_14 до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу та закриття даної справи у зв»язку зі смертю відповідача; зазначення ОСОБА_9, за життя, адреси проживання, яка не відповідає місцю мешкання ОСОБА_14, але співпадає з місцем його реєстрації у квартирі АДРЕСА_4, де зареєстрована і позивачка за первісним позовом; факт отримання апелянтом оригіналів документів, які стосуються факту та причин смерті її сина; встановлення апелянтом пам»ятника на могилі сина ОСОБА_9, - не доводять факту перебування ОСОБА_9 «в сімейних відносинах та проживання однією сім»єю» з позивачкою за первісним позовом ОСОБА_6

Отже, докази, що відповідають положенням ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження первісних позовних вимог суду не надані.

Разом з тим, задовольняючи зустрічний позов, місцевий суд не врахував зазначену ОСОБА_19 мету встановлення факту та не взяв до уваги, що у судовому порядку можуть бути встановлені лише факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом статей 21, 28, п. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» право на отримання одноразової допомоги у зв»язку зі смертю ОСОБА_9 мають члени його сім'ї та особи, які перебували на утриманні померлого.

Приймаючи до уваги, що факт перебування ОСОБА_14 та ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі по час смерті останнього встановлено відповідним свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, а факт припинення сімейних відносин вказаних осіб до часу смерті ОСОБА_9 у передбаченому діючим законодавством порядку не встановлено; враховуючи, що факт батьківства ОСОБА_9 відносно сина ОСОБА_11 встановлено відповідним свідоцтвом про народження дитини; зважаючи, що проживання подружжя за певною адресою саме з жовтня 2008 року у даному випадку взагалі не має будь-якого значення для вирішення питання про виплату одноразової допомоги у зв»язку зі смертю ОСОБА_9, - колегія дійшла висновку, що вимога про встановлення факту постійного проживання подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_9 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_12, ОСОБА_11 однією сімєю за адресою АДРЕСА_5, з жовтня 2008 року по день смерті ОСОБА_9, - не підлягає задоволенню.

Колегія звертає увагу, що, за наявності правових підстав, ОСОБА_7 не позбавлена права звернення до суду в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_12 для встановлення факту, що має юридичне значення, з метою вирішення питання про призначення страхових виплат.

Отже, оскаржуване рішення в частині задоволення зустрічного позову не відповідає наведеним вимогам закону, тому у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення у скасованій частині.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_9 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9, однією сімєю за адресою АДРЕСА_6, з жовтня 2008 року по день смерті ОСОБА_9 16 вересня 2013 року, та стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судового збору в сумі 243,60 грн. скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_9 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9, однією сімєю за адресою АДРЕСА_5, з жовтня 2008 року по день смерті ОСОБА_9 16.09.2013 року, відмовити у повному обсязі.

В решті рішення залиши без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді