АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Галичанського А. Д., Перепелюк І. Б.

секретар Тодоряк Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2014,

встановила:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що згідно укладеного між банком та відповідачкою кредитного договору від 09 жовтня 2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 48% річних.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Посилаючись на те, що відповідачка належним чином умов договору не виконувала, у зв'язку з чим станом на 16 листопада 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 6644 гривні 23 коп., яка складається із наступного: 808 гривень 56 коп. - заборгованість за кредитом, 5043 гривні 09 коп. - заборгованість зі сплати процентам за користування кредитом, а також штрафи: 500 гривень. - штраф (фіксована частина), 292 гривень 58 коп. - штраф (процентна складова), позивач просив стягнути указаний розмір заборгованості.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов заявлено після спливу позовної давності.

Такий висновок є правильним.

У справі встановлено, що 09 жовтня 2006 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України).

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки

Відповідачка належним чином не виконувала умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Із заяви від 9 жовтня 2006 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного між банком та відповідачкою, вбачається, що строк дії картки, виданої останній, становить три роки.

Відповідно дія картки закінчилася 10 жовтня 2009 року.

На докази надання відповідачці картки з новим строком дії позивач не посилався і такі докази у справі відсутні.

Згідно розрахунку позивача останній платіж відповідачкою здійснено 21 квітня 2008 року та в подальшому жодного платежу не вносилося (а.с.4-5).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 11 грудня 2014 року.

Встановивши, що строк погашення кредиту в повному обсязі сторонами визначено останнім днем місяця вказаного на картці - 10 жовтня 2009 року, а позов пред'явлено 11 грудня 2014 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності, суд першої інстанції, зважаючи на наявність відповідної заяви відповідачки, підставно відмовив у позові саме у зв'язку зі спливом позовної давності.

Відповідно доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального права є необґрунтованими.

Апелянт посилається на те, що строк дії картки не припиняє строку дії договору, Умови та правила надання банківських послуг не містять положень про те, що строк дії договору та строк дії картки співпадають, картрахунок відкрито на невизначений термін, а відповідно до п. 9.12 згаданих Умов та правил договір автоматично лонгується на нові строки, він є дійсним на даний час, тому початок відліку позовної давності не відбувся.

Такі доводи апелянта є безпідставними.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі №6-127цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повно з'ясованих обставин справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: А. Д. Галичанський

І. Б. Перепелюк