У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області до ОСОБА_6 про стягнення зайвовиплачених коштів, за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області (далі - Фонд) звернувся до суду з позовом про стягнення зайвовиплачених коштів.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 2 вересня 2015 року, в задоволенні позову Фонду відмовлено.

У касаційній скарзі Фонд просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову Фонду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки про порушення свого права Фонд дізнався у січні 2010 року, з позовом про стягнення зайвовиплачених коштів звернувся в грудні 2014 року, а тому враховуючи заяву представника відповідача про застосування позовної давності, суди дійшли висновку про пропущення позивачем строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Проте зазначені висновки судів не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону з наступних підстав.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судами встановлено, що з 7 червня 2001 року ОСОБА_6 перебував на обліку у Фонді, має зареєстрований страховий випадок - трудове каліцтво, отримане 5 березня 1997 року.

Висновком МСЕК від 8 квітня 1997 року ОСОБА_6 встановлена стійка втрата професійної працездатності 50 % та встановлено 3 групу інвалідності безстроково (а. с. 32).

Сума відшкодування втраченого заробітку потерпілого ОСОБА_6 згідно довідки виданої ЗАТ «Кіровоградрембуд» від 1 квітня 2001 року про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи відповідача до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області становить 92 грн 80 коп. (а. с. 30).

7 червня 2001 року постановою № 34 Фонду продовжено ОСОБА_6 раніше призначену страхову виплату у розмірі 92,80 грн., з подальшим перерахуванням (а. с. 31).

28 жовтня 2008 року актом прийняття-передачі Фонду прийнято нову довідку №19 про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого ОСОБА_6, виданої ліквідатором ВАТ «Кіровоградбуд» ОСОБА_7 Згідно якої розмір втраченого заробітку відповідача складає 292 грн 89 коп.

На підставі зазначеної довідки відповідачу, Фондом здійснено перерахунок страхових виплат та згідно постанов від 12 листопада 2008 року №1109/34/34/3 та №1109/34/34/2 призначено перераховану щомісячну страхову виплату з 1 березня 2008 року в розмірі 943,06 грн. та доплату страхової виплати в розмірі 36 139 грн. 83 коп. (а. с. 32-33).

Постановою відділення Фонду від 20 січня 2010 року № 1109/34/34/5, відповідно до статей 38, 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з 1 листопада 2009 року припинено виплату відповідачу щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1 002 грн 47 коп. Підстава припинення виплат: лист про усунення порушень встановлених ревізією від 15 січня 2010 року № 08-14/28 (а. с. 34).

Згідно окремої постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 7 листопада 2013 року під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України виявлено порушення закону та вжито заходів по зупиненню, перерахунку незаконно отриманих коштів, а також у разі необхідності їх регресивного стягнення (а. с. 6-11).

7 листопада 2013 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_8 визнано виною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 28 та ч. 2 ст. 366 КК України та встановлено, що документи, на підставі яких Фондом 6 лютого 2009 року здійснювався перерахунок страхових виплат потерпілому ОСОБА_6, є підробленими (а. с. 12-29).

Сума переплати згідно розрахунку зайвовиплачених коштів становить 44 195 грн 59 коп., яка складається з доплата за період з 1 квітня 2001 року по 31 жовтня 2008 року - 36139,83 грн, суми зайвоперерахованих коштів за період з 1 листопада 2008 року по 28 лютого 2009 року - 2 577 грн 4 коп. та за період з 1 березня 2009 року по 1 листопада 2009 року - 5 478 грн 72 коп. (а. с. 36).

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності (а. с. 46).

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 1212 ЦК України врегульовані випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відмовляючи у задоволенні позову Фонду з підстав пропуску строку позовної давності, суди виходили із того, що про перерахунок та виплату відповідачу без підтверджуючих документів щомісячних страхових виплат Фонд дізнався 18 січня 2010 року (лист про усунення порушень встановлених ревізією від 15 січня 2010 року № 08-14/28) та припинив проводити зазначені виплати та нарахування. Проте суди не врахували, що у січні 2010 року позивач не міг довідатись про особу, яка порушила його права, підстави для звернення до суду за захистом своїх порушених прав відповідно до вимог ст. ст. 1212, 1215 на той час були відсутні, оскільки доказів на підтвердження недобросовісності набувача коштів не існувало. Крім того, суди не звернули уваги на те, що позивач міг довідатись про недобросовісність ОСОБА_6 лише із вирокуЛенінського районного суду м. Кіровограда від 7 листопада 2013 року. Враховуючи зазначене, суди дійшли до передчасного висновку про застосування до спірних правовідносин положень, передбачених ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України.

Отже, судові рішення першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 вересня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

І.К.Парінова

О.В.Ступак