Номер провадження 4-с/754/32/15
Справа № 754/2834/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24.04.2015 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Галась І.А.

при секретарі - Фацул М.

розглянувши скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення, дії, бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Черухи Олександра Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії, бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Черухи Олександра Миколайовича, в якій, з урахуванням уточнень від 03.04.2015р., просив визнати дії державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи Олександра Миколайовича щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №46219551 від 28 січня 2015р. неправомірними; зобов'язати начальника ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 46219551 від 28 січня 2015р.; зобов'язати ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві вжити заходи примусового виконання рішення по виконавчому листу №2-2745/2014 виданому 10.12.2014р. Деснянським районним судом м. Києва щодо виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зняття з реєстраційного обліку та вчинити всі необхідні дії по його виконанню, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування вимог зазначив, що 25 листопада 2014р. Деснянським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 2-2745/2014, яким позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, 3-ті особи: ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, Служба у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві, Деснянський РВ ГУ міграційної служби в м. Києві про виселення та зняття з реєстраційного обліку задоволено в повному обсязі. 21 січня 2015р. представником скаржника було подано заяву про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-2745/2014 виданого 10.12.2014р. Деснянським районним судом м. Києва щодо виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зняття з реєстраційного обліку. 28 січня 2015р. державним виконавцем Черухою О.М. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку із невідповідністю виконавчого документа вимогам п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутній ідентифікаційний номер боржника. Зазначену постанову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вважає незаконною та такою, що порушує права та інтереси стягувача, оскільки судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зазначив, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Оскільки постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало 18 лютого 2015р., про що свідчить відмітка штемпеля з вхід. номером та датою, то останнім днем для подання скарги є 28 лютого 2015р., таким чином звернення зі скаргою до суду 24.02.2015р. відбулось в межах 10-денного строку встановленого для звернення з такими скаргами.

В судовому засіданні представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила суд про її задоволення.

Державник виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черуха О.М. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, пояснив, що невідповідність виконавчого листа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, відсутність у ньому ідентифікаційного номера боржника, є, на його думку, підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Заінтересована особа ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали скарги суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.12.2014р. Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-2745/2014 про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку в зазначеному житловому приміщенні. Рішення набрало законної сили 08.12.2014р., строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 09.12.2015р.

21.01.2015р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просили прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2-2745/2014 виданий Деснянським районним судом м. Києва 10.12.2014р.

28.01.2015 р. головним державним виконавцем Черухою О.М. органу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ВП № 46219551 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), постановлено відмовити в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2745/2014 виданий 10.12.2014р. Деснянським районним судом м. Києва про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку в зазначеному житловому приміщенні в зв'язку із невідповідністю виконавчого документа вимогам п.3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутній ідентифікаційний номер боржника.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. зазначено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну…

Відповідно ч.1, п.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання…

Відповідно ст. 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Тобто, відкриття виконавчого провадження пов'язано з принципом диспозитивності і передбачає активну поведінку стягувача. Bідкриття виконавчого провадження пов'язано з наявністю виконавчого документа і заявою стягувача про примусове виконання рішення або заявою представника стягувача.

Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону про виконавче провадження; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження).

При цьому вимоги до виконавчого документа є єдиними і визначені статтею 18 Закону про виконавче провадження. Іншими нормативно-правовими актами може бути встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа, проте звуження цих вимог не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги щодо визнання неправомірними дій головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Черухи Олександра Миколайовича щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2745/2014р., виданим Деснянським районним судом міста Києва 10.12.2014 року про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зняття їх з реєстраційного обліку в зазначеному житловому приміщенні.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, вимоги про зобов'язання начальника ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві вжити заходи примусового виконання рішення по виконавчому листу № 2-2745/2014 задоволенню не підлягають, оскільки скаржником у суб'єкта оскарження визначено головного державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черуха О.М.

Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 75, 202, 383-386 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Черухи Олександра Миколайовича щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2745/2014р., виданим Деснянським районним судом міста Києва 10.12.2014 року про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зняття їх з реєстраційного обліку в зазначеному житловому приміщенні.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя