Справа №263/4705/15-ц
Провадження № 2/263/1720/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26 травня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області

У складі: головуючого - Хараджі Н.В.,

при секретарі - Колпаковій К.О.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивачі звернулись до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира АДРЕСА_1, та за даною адресою окрім них також зареєстрований ОСОБА_3, з яким у ОСОБА_1 у 2012 році склались особисті відносини, проте на теперішній час дані стосунки припинились та відповідач з березня місяця минулого року за вищевказаною адресою не мешкає та за комунальні послуги не сплачує. Відповідач добровільне не виписується з квартири позивачів, у зв'язку з чим вони змушені звернутись до суду з даним позовом, яким просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, та скасувати реєстрацію місця проживання відповідача у вказаній квартирі.

Позивачі в судове засідання не з'явились, надали суду заяву з проханням про розгляду справи у їх відсутність, та задоволенням позивних вимог в повному обсязі, на підставах викладених у позові.

Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 15.04.1998 року квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44,6 кв.м. на праві власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до особового рахунку НОМЕР_2, виданого ЖКП «Жилкомплекс» 07.04.2015 року за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останній з 10.07.2012 року.

Проте згідно акту, складеного 11.03.2015 року представником ЖКП «Жилкомплекс», ОСОБА_3 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1, не мешкає з березня 2014 року, факт чого підтверджують сусіди позивачів.

Так вирішуючи даній спір суд виходить з наступного.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористалась позивачка ОСОБА_4.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той час, як відповідачем доводи та докази, надані позивачами, не спростовані.

У відповідності до положень ст.ст.317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Тому враховуючи вище наведені норми законодавства, та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жилому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановленого законодавством шестимісячного строку, що в свою чергу перешкоджає позивачам, як власникам квартири, здійсненню права користування, та погіршує матеріальний стан у зв'язку зі сплатою комунальних послуг за відповідача, тому в даній частині позов підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив права користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Щодо вимоги позивачів про зняття з реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Так, ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

У відповідності до Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72,116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

За таких обставин, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог позивачів щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача у вказаній квартирі, оскільки в розумінні норм ст.3 ЦПК України дана вимога є передчасною, та права позивачів в даному випадку не порушені, оскільки вони до Жовтневого РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області не зверталась з відповідною заявою про зняття ОСОБА_3 з реєстрації на підставі відповідного рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 11, 60, 61, 212-214, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 391,405 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.7 ЗУ ««Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного облік - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів від дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів від дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Особи, який приймали участь у справі, але не були присутні при проголошені судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів від дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Хараджа