23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Горелкіної Н.А.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя;
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 липня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суд із позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.
У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 20 вересня 1997 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2014 року. В період шлюбу придбано чотири корови, одну з яких вони продали ще за час перебування у шлюбі, а інші три залишились у ОСОБА_4 Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просив поділити спірних корів, виділивши одну із корів йому, а решту залишити ОСОБА_4, стягнувши з неї на його користь половину вартості однієї з корів в розмірі 6 000 грн.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 липня

2015 року рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 20 вересня 1997 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2014 року.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони за спільні кошти придбали автомобіль ВАЗ 21114, державний номерний знак

НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_5

31 жовтня 2014 року ОСОБА_5 відчужив спірний автомобіль своїй матері. Даний договір ОСОБА_4 не оспорювала.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як роз'яснено у п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що на час припинення шлюбних стосунків в листопаді 2014 року спірний автомобіль ВАЗ 21114 не відноситься до обсягу спільно нажитого майна подружжя, оскільки на час припинення спільного ведення господарства він був проданий, тому наявного майна на час припинення спільного ведення господарства не встановлено.

Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які посилалась на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 в апеляційному порядку не переглядалось, а тому не може бути предметом перегляду в суді касаційної інстанції.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від

25 травня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від

13 липня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від

13 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Н.А. Горелкіна