У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Василевича В.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління Держземагенства у Радивилівському районі Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Пустоіваннівська сільська рада Радивилівського району Рівненської області, реєстраційна служба Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, встановлення меж земельних ділянок та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги , колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Радивилівського районного суду від 11 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління Держземагенства у Радивилівському районі Рівненської області, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Пустоіваннівська сільська рада Радивилівського району та Реєстраційна служба Радивилівського районного управління юстиції, про покладення на ОСОБА_2 обов'язку по усуненню перешкод в користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою, за адресою: вул. Проста, 1, с. Пустоіванне, Радивилівського району, Рівненської області, звільнивши частину земельної ділянки земель загального користування площею 40 м.кв. шляхом демонтажу огорожі та не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою, за адресою: вул. Проста, 1, с. Пустоіванне, Радивилівський район, Рівненська область; покладення обов'язку на Управління Держземагенства у Радивилівському районі Рівненської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,13 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належних на праві власності ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: вул. Проста, 3, с. Пустоіванне, Радивилівський район, Рівненська область, про виключення з державного земельного кадастру відомостей про вказану земельну ділянку, внесених на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), шляхом скасування відповідних записів у Поземельній книзі; визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: вул. Проста, 3, с. Пустоіванне, Радивилівського район, Рівненської області і відновлення меж земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Проста, 3, с. Пустоіванне, Радивилівський район, Рівненська область, площею 0,13 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2, до меж, закріплених в державному акті на право приватної власності на землю серії РВ № 00855, виданим Пустоіваннівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області та зареєстрованим в Книзі записів державних актів за № 855 від 28 листопада 1997 року та про стягнення із ОСОБА_2 7000 гривень моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що висновок суду з приводу того, що оформлення права власності на земельну ділянку та її реєстрацію відповідачкою без погодження із суміжними землекористувачами не може бути підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку,- не відповідає п.2.8, п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками( Інструкція затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 року), вимогам додатку №2 до Інструкції та ч.3 ст.103, ст.198 Земельного кодексу України.

Даними правовими актами чітко встановлено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноважених ними осіб та необхідним є погодження суміжними землекористувачами акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання при виготовленні технічної документації.

Суд не дослідив та не надав оцінки технічній документації із землеустрою ОСОБА_2 щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: вул. Проста, 3 с. Пустоіванне.

Зазначає, що відповідачем було порушено порядок розробки технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, на підставі якої було присвоєно кадастровий номер земельної ділянки та здійснено її державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі та реєстрації прав, оскільки мала містити в собі акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, погоджений з нею.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що ні позивачкою, ні представником сільської ради не надано суду жодного належного документу про те, де і в якому конкретному розмірі ОСОБА_2 користується більшою земельною ділянкою, а саме : в розмірі 40 м.кв, а позивачкою,крім довідки, жодного іншого документу про право власності на вказану земельну ділянку не надано.

Вказаних висновків суд допустився внаслідок неповного з'ясування обставин справи та неповного дослідження доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до рішення сесії Пустоіваннівської сільської ради №23 від 12.12.1995 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" їй передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства в с. Пустоіванне, площею 0,55 га, що підтверджується архівною довідкою від 21.01.2015 року №03/04-02, з них: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,30 га для ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_2 самовільно без наявності законних підстав здійснила зайняття земельної ділянки площею 40 м.кв. земель загального користування Пустоіваннівської сільської ради, що відбулося внаслідок заміни старої огорожі на нову.

Вказує, що внаслідок самовільного зайняття відповідачкою земельної ділянки площею 40 кв. м. земель загального користування, вона не має доступу (проїзду, проходу) до вказаної частини земельної ділянки, порушується доступ до її земельної ділянки, оскільки звузився проїзд до належної їй на праві власності земельної ділянки. Це створило перешкоди в користуванні належною для неї земельною ділянкою.

Судом порушено положення ст.ст.91, 96, 103, 152 Земельного кодексу України, оскільки вона є законним землекористувачем за адресою: вул. Проста, 1 с. Пустоіванне Радивилівського району, а тому може вимагати усунення будь-яких порушень її права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Просить скасувати рішення Радивилівського районного суду від 11 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В запереченнях на апеляційну скаргу начальник Управління Держгеокадастру у Радивилівському районі Рівненської області покликається на те, що судом правильно досліджено всі обставини по справі, зокрема, що ОСОБА_2 набула право на земельну ділянку площею 0,13 га, яка знаходиться в с. Пустоіванне по вул. Проста, 3 на підставі свідоцтва про спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Здолбунівської державної нотаріальної контори №1-1298 від 05.11.2004 року, а земельна ділянка власницею якої є ОСОБА_2 відповідає площі та конфігурації земельної ділянки, відображеної в державному акті.

Акт обстеження і погодження меж земельної ділянки, на якому є підпис позивачки, є складовою частиною технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) відповідачки на території Пустоіваннівської сільської ради по вул. Проста, 3 с. Пустоіванне Радивилівського району.

Судом правильно встановлено, що земельна ділянка на території Пустоіваннівської сільської ради по вул. Проста, 3 с. Пустоіванне зареєстрована державним кадастровим реєстратором вірно, а тому немає жодних підстав для скасування її державної реєстрації.

Суд прийшов до правильного висновку про те, що позивачка безпідставно звинувачує державного кадастрового реєстратора Управління в неправомірності присвоєння кадастрового номера та реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, не надавши жодних документів, які б підтверджували ці порушення.

Позивачкою в порушення ст.152 Земельного кодексу України не надано жодних документів, які посвідчують її право власності на земельну ділянку в с. Пустоіванне Радивилівського району.

Окрім того, позивачка відносить ділянку до земель загального користування, а згідно ст.83 Земельного кодексу України землі загального користування не можуть передаватися у приватну власність.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, суд вірно виходив з недоведеності таких вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Пустоіваннівської сільської ради "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" №23 від 12.12.1995 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства в с. Пустоіванне, площею 0,55 га.

ОСОБА_2 успадкувала від дочки ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та є її власником на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого за №1-1298.

Земельна ділянка ОСОБА_1 з північної сторони межує із земельною ділянкою ОСОБА_2

ОСОБА_1 в позовній заяві вказувала, що відповідачка самовільно захопила частину належної для неї земельної ділянки(а.с.3), однак вимогу заявила про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування огорожі на частині земельної ділянки земель загального користування площею 40 кв.м .

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, судом вірно встановлено , що позивачка по справі не є власником земельної ділянки в розмірі 40 м.кв., якою за твердженням позивачки користується ОСОБА_2, а тому у суду не було підстав для застосування положень Цивільного кодексу України про право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Правильним є висновок суду і про безпідставність заявлених вимог щодо покладення обов'язку на Управління Держземагенства у Радивилівському районі про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,13 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належних на праві власності ОСОБА_2 та про виключення з державного земельного кадастру відомостей про вказану земельну ділянку, внесених на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), шляхом скасування відповідних записів у Поземельній книзі, про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і відновлення меж земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Проста, 3, с. Пустоіванне, Радивилівський район, Рівненська обл., площею 0,13 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2, до меж, закріплених в державному акті на право приватної власності на землю серії РВ № 00855, виданим Пустоіваннівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області та зареєстрованим в Книзі записів державних актів за № 855 від 28 листопада 1997 року .

Судом встановлено, що земельна ділянка власницею якої була ОСОБА_3- дочка ОСОБА_2, відповідає площі та конфігурації земельної ділянки, відображеної в Державному акті на право приватної власності на землю, виданому 28 листопада 1997 року(а.с63).

Акт обстеження і погодження меж земельної ділянки, яка передавалась у приватну власність ОСОБА_3, підписано громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_1, земельні ділянки яких є суміжними із цією земельною ділянкою, що спростовує доводи позивачки про порушення відповідачкою порядку розробки технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, на підставі якої було присвоєно кадастровий номер земельної ділянки та здійснено її державну реєстрацію.

Відповідно до статті 3 ЦПК України, статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а в даному випадку ОСОБА_1 не доведено порушення її прав стосовно користування належною для неї земельною ділянкою відповідачкою ОСОБА_2, управлінням Держземагенства у Радивилівському районі Рівненської області та третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Пустоіваннівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області і реєстраційною службою Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308,313-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Василевич В.С. Шимків С.С.