Справа № 500/2198/15-ц
Провадження № 2/500/1644/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року

14год.24хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Адамова А.С.,

при секретарі - Бубіліч Т.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

20.04.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить суд встановити факт родинних відносин між його батьком ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, та його матір'ю ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, як чоловіка та дружини; визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, після смерті батьків право власності на земельну ділянку площею 0,0617 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 27.04.1998 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №514), мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв'язку із тим, що неможливо довести факт родинних відносин між спадкодавцями - його матір'ю та батьком, так як існує розбіжність у документах, а саме: у свідоцтві про смерть його матері її ім'я зазначено як «ОСОБА_5», а у копії актового запису про шлюб між батьками її ім'я зазначено як «ОСОБА_5».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0617 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, належить ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 27.04.1998 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 0,0617 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40116061 від 09.04.2015 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, - відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 стали його дружина ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 03.11.1952 року, та діти: син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, виданим повторно від 12.02.2014 року Органом запису актів громадського стану м. Кисельовська Кемеровської області; дочка ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7, виданим 15.04.1958 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції закону 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивач та ОСОБА_5 спадщину після смерті батька/чоловіка ОСОБА_4 прийняли фактично, оскільки згідно прибудинкової книги були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою, тобто вступили у володіння, управління спадковим майном.

ОСОБА_3 спадщину після батька не прийняла, оскільки на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживала та в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подала.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 24.04.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0617 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 40116010 від 09.04.2015 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, - відсутня.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являються його діти, позивач ОСОБА_2, та відповідач ОСОБА_3

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Позивач ОСОБА_2 спадщину після смерті матері ОСОБА_5 прийняв фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, протягом шести місяців, проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено прибудинковою книгою.

Інший спадкоємець ОСОБА_3 спадщину після смерті матері ОСОБА_5 не прийняла, оскільки на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживала та в установлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подала.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. за № 871/02-14 від 08.04.2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв'язку із тим, що ОСОБА_5, яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, але юридично не оформила свої спадкові права, та, також, відповідно до п.4.2 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. У свідоцтві про смерть спадкодавця її ім'я вказане як «ОСОБА_5», а у копії актового запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 її ім'я вказане як «ОСОБА_5», тобто існує невідповідність у документах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Дослідженні в судовому засідання докази (свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження, свідоцтво про шлюб, домова книга, тощо) та пояснення відповідача та представника позивача з цього приводу безспірно підтверджують наявність підстав для визнання факту родинних відносин між спадкодавцями ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, як чоловіком та дружиною.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, як чоловіка та дружини.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну ділянку площею 0,0617 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, що передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 27.04.1998 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.06.2015р.

Суддя: А.С.Адамов