Ухвала

іменем україни

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Парінової І.К., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, про поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, просила поділити житловий будинок АДРЕСА_1, визначити можливі варіанти поділу такого будинку між двома співвласниками по Ѕ частки кожному, таким чином, щоб її ідеальна частка становила ізольоване помешкання та підсобні будівлі, зокрема, просила виділити їй у власність кімнату 1-5 площею 15,6 кв. м, кімнату 1-6 площею 15,1 кв. м, кухню 1-2 площею 4,6 кв. м, коридор 1-1 площею 4,7 кв. м, погріб площею 9,13 кв. м (частина, яка розташована під коридором 1-1 і кухнею 1-2), Ѕ частки сараю (південна сторона), Ѕ частки літньої кухні В (південна сторона), частину горища, розміщену над кімнатами 1-5, 1-6, криницю залишити у спільному користуванні сторін. Також просила визнати можливі варіанти поділу присадибної ділянки між двома співвласниками відповідно до визначених варіантів поділу житлового будинку та пропорційно до часток осіб у праві власності на житловий будинок, будівлі та споруди. Вимоги обґрунтовано тим, що їй та малолітньому ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на праві власності належить Ѕ ідеальної частки зазначеного житлового будинку, проте, незважаючи на це, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у добровільному порядку не бажають поділити будинок (виділити її частку з натурі) та чинять їй перешкоди в доступі до належної їй частки.

У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила обрати варіант розподілу будинку з прибудовою № 1 з варіантами користування земельною ділянкою, господарськими будівлями і спорудами № 1-1, запропонований висновком будівельно-технічної експертизи від 10 лютого 2014 року № 007/14. При цьому зазначила, що не бажає сплачувати компенсацію за відхилення від ідеальної частки у праві спільної часткової власності.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 травня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2015 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Проведено поділ в натурі будинку АДРЕСА_1 відповідно до варіанта № 1 висновку судової будівельної-технічної експертизи від 10 лютого 2014 року № 007/14. Співвласнику Ѕ ідеальної частки вказаного будинку ОСОБА_3 виділено у власність: приміщення літ. 1-5 - житлову кімнату 15,97 кв. м; приміщення літ. 1-6 - житлову кімнату 15,1 кв. м, загальною площею 31,07 кв. м. Співвласникам Ѕ ідеальної частки вказаного будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (законний представник ОСОБА_4) виділено у власність: приміщення літ. 1-3 - житлову кімнату 15,01 кв. м; приміщення літ. 1-4 - житлову кімнату 15,55 кв. м, загальною площею 30,56 кв. м. Зобов'язано ОСОБА_3 за власні кошти провести наступні ремонтно-будівельні роботи: відновити дверний проріз між приміщеннями літ. 1-5 та літ. 1-6; закласти дверні прорізи між приміщеннями літ. 1-3 та літ. 1-6 і між приміщеннями літ. 1-4 та літ. 1-5; відновити віконний проріз в приміщенні літ. 1-5 для облаштування входу в запроектовану прибудову; закласти південний віконний проріз в приміщенні літ. 1-6 для облаштування прибудови другого співвласника; виконати прибудову загальною площею 15,2 кв. м із влаштуванням у ній тамбура з шириною 1,5 м і глибиною 2,27 м, санвузла площею 3,8 кв. м і кухнею 8,0 кв. м.; вхід на горище обладнати ззовні з використанням існуючих віконного та дверних прорізів. Зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (законний представник ОСОБА_4) виконати прибудови з облаштуванням кухні для другого співвласника площею 8,8 кв. м зі збереженням самовільно облаштованого санвузла в приміщенні літ. 1-2 веранди і влаштуванням входу в будинок через приміщення коридору літ. 1-1. Зобов'язано переобладнати в приміщенні літ. 1-1 віконний проріз в дверний. Зобов'язано кожного із співвласників користуватись горищем над належними їм приміщеннями, вхід на горище обладнати з обох ділянок співвласників. Для входу на горище кожного із співвласників зобов'язано переобладнати віконний проріз в дверний. Проведено розподіл земельної ділянки: ОСОБА_3 передано в користування земельну ділянку загальною площею 900 кв. м з наступними геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки в тому числі під господарськими спорудами і частиною житлового будинку від літ. А: 11,29 м; 77,35 м; 13,47 м; 50,64 м; 4,38 м; 4,38 м; 7,27 м; по житловому будинку 4,8 м; 8,7 м; 5,98 м. ОСОБА_6, ОСОБА_5 (законний представник ОСОБА_4) передано в користування земельну ділянку загальною площею 900 кв. м із наступними геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки, в тому числі під господарськими будівлями, спорудами і частиною житлового будинку від літ. А: 5,98 м; по житловому будинку (8,7 м; 4,8 м); 7,27 м; 4,38 м; 4,38 м; 50,64 м; 10,47 м; 59,13 м; 0,72 м; 17,06 м; 2,82 м; 3,59 м; 2,89 м; 3,5 м. Проведено розподіл господарських будівель і споруд, а саме: визнано право власності за ОСОБА_3 на частину огорожі № 2 і № 4 та хвіртку № 3; за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (законний представник ОСОБА_4) на веранду літ. «а» з погребом літ. «пг а» і сходами літ. «сх», погріб літ. «пг а-і» під житловим будинком, сарай літ. «Б», літню кухню літ. «В» з погребом літ. «пг в», ворота № 1, частину огорожі № 2 та хвіртку № 5. Колодязь надано у спільне користування співвласників. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (законний представник ОСОБА_4) на користь ОСОБА_3 53 959 грн грошової компенсації за збільшення частки в будинку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_5 (законний представник ОСОБА_4) просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та малолітньому ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на праві спільної часткової власності належить по Ѕ частки житловий будинрк АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 19 вересня 2012 року № 35555894, виданими обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та відповіддю обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 05 грудня 2012 року № 11754 (а. с. 4).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи, призначеної у даній справі, від 10 лютого 2014 року № 007/14 запропоновано три варіанти поділу спірного житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями з варіантами користування земельною ділянкою, на якій він розташований.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що поділ будинку є технічно можливим, проте позивач не надала дозволу виконавчого комітету місцевої ради на перепланування чи переобладнання будинку відповідно до вимог ст. 152 ЖК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд надіслав запит до виконавчого комітету Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про надання дозволу відповідно до вимог ст. 152 ЖК України та дійшов висновку про поділ у натурі спірного житлового будинку на підставі варіантів, запропонованих висновком експертизи.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 355 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843403/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ч. 1 ст. 356 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843404/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843406/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Відповідно до ст. ст. 364 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843412/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 367 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843415/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843218/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд не взяв до уваги, що предмет спору між сторонами та підстави позову свідчать про спір щодо часток у праві спільної часткової власності та бажання одного із співвласників виділити належну йому частку з майна, що є в спільній частковій власності. Вирішення зазначених питань судом може розглядатись лише між особами, які є власниками нерухомого майна.

Так, здійснюючи поділ спірного житлового будинку, суд апеляційної інстанції у порушення положень ст. ст. 214, 303, 316 ЦПК України на вищевказані положення закону уваги не звернув, фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, належним чином не встановив, зокрема, виділивши у власність ОСОБА_6 частку у спірному домоволодінні й зобов'язавши його провести переобладнання у ньому, суд не звернув уваги, що останній не має права власності на таку частку у спірному майні, а лише має право користування тією частиною будинку, яка перебуває у власності особи, за згодою якої він був зареєстрований.

Крім того, стягнувши із ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, грошову компенсацію різниці вартості часток у спірному будинку, поза увагою апеляційного суду залишилося те, що ОСОБА_6 не є власником виділеної йому частки.

Крім того, відповідно до роз'яснення, викладеного у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2010_03_19/pravo1/VS04072.html?pravo=1>, порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст. 88 ЗК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_539/ed_2013_10_24/pravo1/T012768.html?pravo=1> України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову власність чи на час виникнення останньої.

На зазначені роз'яснення суд апеляційної інстанції уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про передачу в користування сторонам у справі земельної ділянки, на якій розташоване спірне домоволодіння, не встановивши правовий режим земельної ділянки та не врахувавши того, що один із відповідачів не є співвласником будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом повністю не встановлені, судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2131/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

І.К. Парінова