Справа №701/845/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - В.Л. МАРЕНЮКА

при секретарі - В.І. ОКОЛІТІ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Потаської сільської рада АДРЕСА_1, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання права на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Поташ, Маньківського району, Черкаської області помер батько позивача ОСОБА_3.

Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого батька, та є спадкоємицею за заповітом, після смерті батька звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу №273 за 2007 рік.

Крім позивача, спадкоємицею за заповітом є також її сестра ОСОБА_5, яка після смерті батька відмовилась від прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Поташ, Маньківського району, Черкаської області померла баба позивача по-батькові ОСОБА_6.

Батько позивача ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_6, на думку позивача, фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, взяв його під охорону, тобто є таким, що прийняв спадщину відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963р., за якою визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тобто, позивач є спадкоємицею за законом після смерті її баби ОСОБА_6, після смерті якої спадщину прийняв її син ОСОБА_3, але своїх спадкових прав не переоформив. У свою чергу, позивач прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, і до неї перейшли всі права та обов'язки спадкодавця.

Після смерті баби позивача ОСОБА_6 інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, не було, крім її батька, більше ніхто спадщину не приймав, відповідно відмовився від прийняття спадщини.

Разом з тим, згідно довідки Потаської сільської ради, крім її батька, спадкоємцем за законом також був його брат ОСОБА_2, який спадщину не приймав і заяви до нотаріальної контори не подавав, вибув із с. Поташ у 2007 році, місце його перебування позивачу невідоме.

Нещодавно позивачу стало відомо, що його покійна баба ОСОБА_6 набула право на отримання земельної частки (паю) в процесі приватизації колишнього радгоспу «Маньківський», реорганізованого у ВАТ «Маньківське», а потім у ТОВ «Мир» як колишня працівниця та пенсіонер вказаного підприємства.

Про ці обставини позивачу стало відомо від Потаської сільської ради довідкою від 11.06.2015р. №314, якою Потаська сільська рада повідомила позивача, що земельна ділянка (земельна частка (пай) НОМЕР_1, належна покійній бабі ОСОБА_6, розташована в полі НОМЕР_2, площа земельної частки паю становить 2,9633га. Разом з тим, даним листом її повідомлено, що державний акт на земельну частку (пай) на ім'я баби не видавався.

У Маньківський селищній раді позивачу надано завірені копії Списків працюючих та пенсіонерів колишнього ВАТ «Маньківське», які мають право на земельну частку (пай), де під НОМЕР_3 значиться ОСОБА_6, жителька АДРЕСА_1.

Тобто, даним підтверджується, що баба позивача ОСОБА_6 набула право на отримання земельної частки (паю), була включена у списки на отримання Сертифіката на право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель ВАТ «Маньківське» смт. Маньківка, однак за життя цей сертифікат їй не було видано, цей процес був довготривалим у часі, і до видачі сертифіката вона не дожила.

Довідка Потаської сільської ради від 11.06.2015р. №314 підтверджує, що земельна ділянка (пай) НОМЕР_1, яка виділена та належить ОСОБА_6, розташована в полі НОМЕР_2, площа земельної частки паю становить 2,9633га.

Тобто, цим самим підтверджується, що земельна ділянка, належна покійній згідно затвердженого списку на право на земельну частку (пай), закріплена в натурі на місцевості.

Отримані позивачем в управлінні Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області архівні документи пенсійної справи підтверджують, що її баба ОСОБА_6 дійсно була радгоспним пенсіонером.

Позивач звернулась до Маньківської районної державної адміністрації з клопотанням повідомити її, у якому порядку вона може отримати Сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього ВАТ «Маньківське», на ім'я її покійної баби ОСОБА_6.

На це листом від 10.04.2015р. за №01-15/764 її повідомлено, що видати її Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я моєї покійної баби ОСОБА_6 Маньківська районна державна адміністрація не має можливості у зв'язку з відсутністю на даний час таких повноважень.

Також для вирішення даного питання позивачу рекомендовано звернутись до суду.

Також, через свого представника вона звернулася до Маньківської державної нотаріальної контори з проханням видати її свідоцтво про право на спадщину після смерті її баби на вказане майно, на що листом від 02.07.2015р. №1126/02-31 позивачу надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Представник позивача до суду не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримав.

Представник Потаської сільської ради в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивачки визнає та просить справу слухати у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74, 76 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик в друкованих органах, до суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів, відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 16, 319, 322, 328, 392, 1218, 1223, 1268, 1296 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Поташ, Маньківського району, Черкаської області у віці 76 років помер батько позивача ОСОБА_3, про що 04.09.2006р. в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 12, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 видане 04.09.2006р. виконкомом Потаської сільської ради Маньківського району Черкаської області.

Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого батька, та є спадкоємицею за заповітом. Після смерті батька позивачка звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу №273 за 2007 рік.

Крім позивача, спадкоємицею за заповітом є також її сестра ОСОБА_5, яка після смерті батька відмовилась від прийняття спадщини. Ці обставини підтверджено в тому числі Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 17.08.2010р. у справі №2-338-2010р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Поташ, Маньківського району, Черкаської області у віці 90 років померла баба позивача по-батькові ОСОБА_6, про що ІНФОРМАЦІЯ_2. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за № 17, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 видане ІНФОРМАЦІЯ_2. Потаською сільською радою Маньківського району Черкаської області.

Батько позивача ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, взяв його під охорону, тобто є таким, що прийняв спадщину відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963р., за якою визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач є спадкоємце за законом після смерті її баби ОСОБА_6, після смерті якої спадщину прийняв її син ОСОБА_3, але своїх спадкових прав не переоформив. У свою чергу, позивач прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, і до неї перейшли всі права та обов'язки спадкодавця.

Після смерті баби позивача ОСОБА_6 інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, не було, крім її батька, більше ніхто спадщину не приймав, відповідно відмовився від прийняття спадщини.

Разом з тим, згідно довідки Потаської сільської ради, крім її батька, спадкоємцем за законом також був його брат ОСОБА_2, який спадщину не приймав і заяви до нотаріальної контори не подавав, вибув із с. Поташ у 2007 році, місце його перебування позивачу невідоме.

Нещодавно позивачу стало відомо, що його покійна баба ОСОБА_6 набула право на отримання земельної частки (паю) в процесі приватизації колишнього радгоспу «Маньківський», реорганізованого у ВАТ «Маньківське», а потім у ТОВ «Мир» як колишня працівниця та пенсіонер вказаного підприємства.

Про ці обставини позивачу стало відомо від Потаської сільської ради довідкою від 11.06.2015р. №314, якою Потаська сільська рада повідомила позивача, що земельна ділянка НОМЕР_1, належна покійній бабі ОСОБА_6, розташована в полі НОМЕР_2, площа земельної частки паю становить 2,9633га. Державний акт на земельну частку (пай) на ім'я баби не видавався.

У Маньківський селищній раді позивачу надано завірені копії Списків працюючих та пенсіонерів колишнього ВАТ «Маньківське», які мають право на земельну частку (пай), де під НОМЕР_3 значиться ОСОБА_6, жителька АДРЕСА_1.

Баба позивача ОСОБА_6 набула право на отримання земельної частки (паю), була включена у списки на отримання Сертифіката на право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель ВАТ «Маньківське» смт. Маньківка, однак за життя цей сертифікат їй не було видано, цей процес був довготривалим у часі, і до видачі сертифіката вона не дожила.

Довідка Потаської сільської ради від 11.06.2015р. №314 підтверджує, що земельна ділянка (пай) НОМЕР_1, яка виділена та належить ОСОБА_6, розташована в полі НОМЕР_2, площа земельної частки паю становить 2,9633га., тобто, земельна ділянка, належна покійній згідно затвердженого списку на право на земельну частку (пай), закріплена в натурі на місцевості.

Архівні документи пенсійної справи підтверджують, що баба позивача - ОСОБА_6 дійсно була радгоспним пенсіонером.

Позивач звернулась до Маньківської районної державної адміністрації з клопотанням повідомити її, у якому порядку вона може отримати Сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього ВАТ «Маньківське», на ім'я її покійної баби ОСОБА_6.

На це листом від 10.04.2015р. за №01-15/764 її повідомлено, що видати її Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я моєї покійної баби ОСОБА_6 Маньківська районна державна адміністрація не має можливості у зв'язку з відсутністю на даний час таких повноважень.

Також, через свого представника вона звернулася до Маньківської державної нотаріальної контори з проханням видати її свідоцтво про право на спадщину після смерті її баби на вказане майно, на що листом від 02.07.2015р. №1126/02-31 позивачу надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Даною постановою повідомлено, що дійсно за заявою позивача від 01.03.2007р. про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П. була відкрита спадкова справа №73 за 2007 рік.

На підставі заяви ОСОБА_3 від 09.01.2001 року про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., була відкрита спадкова справа №6 за 2001 рік.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивована тим, що не надано правовстановлюючий документ на належну покійній ОСОБА_6 земельну ділянку, як те вимагає пункт 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595.

Для можливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку, позивачу необхідно надати нотаріусу правовстановлюючий документ на землю (сертифікат або державний акт).

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п.4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться, зокрема, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

У позивача правовстановлюючого документа немає, і отримати вона його не може.

Таким чином, у неї як спадкоємиці, немає іншої можливості оформити право власності на майно, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду.

За життя баба позивача не встигла і не змогла отримати Сертифікат на право на земельну частку (пай), здійснити державну реєстрацію права власності та отримати правовстановлюючий документ, а в даний час це зробити неможливо, оскільки вона померла, а на померлу людину документ не видається. Тим не менш, право на майно вона мала за життя.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.537 ЦК УРСР, частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

За ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі роз'яснення:

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до закону, спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини, як спадкоємець позивач є власником майна в порядку спадкування, зобов'язаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не можу цього робити у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримати у зв'язку із смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58-60, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 376, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) НОМЕР_1, яка виділена у земельну ділянку площею 2,9633га в полі НОМЕР_2 в адміністративних межах Потаської сільської ради Маньківського району Черкаської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

СУДДЯ В.Л. МАРЕНЮК