Справа № 758/1402/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, третя особа: ОСОБА_4, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів мотивуючи свої вимоги тим, що 02.11.2012 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 83 000 (вісімдесят три тисячі) грн., що є еквівалентом 10 000 (десять тисяч) Американських доларів США. Зобов'язання за вказаним договором забезпечувалось заставою, а саме автомобілем НОМЕР_1. Крім того, 15.12.2012 року між ним та відповідачем був укладений додатковий Договір позики на суму 42 500 (сорок дві тисячі п'ятсот) грн., що є еквівалентом 5 000 (п'ять тисяч) Американських доларів США. Зобов'язання за яким також забезпечувалось заставою, а саме автомобілем НОМЕР_1.

Зазначає, що в зв'язку з неможливістю виконання зобов'язання, 06.09.2013 року ним було передано 500 Американських доларів США, ОСОБА_4, яка на момент приймання грошових коштів перебувала в трудових відносинах з відповідачем.

Посилається на те, що згідно п.п. 4.3., 4.6 Договору сторони домовилися, що в забезпечення виконання зобов'язання у відповідності до умов цього Договору передається під заставу (та є предметом застави) майнові права на автомобіль, а саме: право користування, право розпорядження, право володіння, право власності на автомобіль НОМЕР_1.

У разі не виконання Позичальником свого зобов'язання у повному обсязі на умовах і в порядку, передбачених цим Договори, або з моменту виконання зобов'язання з порушенням умов цього Договору до Позикодавця переходять усі майнові права на зазначений вище автомобіль (право користування, право володіння, право розпорядження, право власності) та Позикодавець має право одержати задоволення своїх вимог за цим Договором та компенсувати збитки за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами шляхом витребування зазначеного автомобіля від Позичальника.

Звертає увагу суду на те, що виходячи із зазначеного, можна зробити висновок, що він виконав свої зобов'язання відповідно до умов договору в повному обсязі, надавши автомобіль та грошові кошти в сумі 500 (п'ятсот) Американських доларів США на його реалізацію і виконав свої зобов'язання у повному обсязі, зазначені кошти були передані відповідачу на підставі розписки, в якій зазначена дана сума коштів і особа, яка їх приймала .

Зазначає, що 20.09.2013 року, третя особа прийняла у нього 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) Американських доларів США в рахунок погашення тіла позики, але зважаючи на те, що ним були передані кошти на реалізацію Предмета застави, а відповідач набув прав на Предмет застави, вважає, що відповідач задовольнив свої вимоги по Договорах позики за рахунок предмета застави, а тому кошти в розмірі 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) Американських доларів США є набутими безпідставно на підставі розписок.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст. 15, 16, 543, 1212 ЦК України звертається з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 73 080, 00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 730, 80 грн.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги останнього підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого: «Ми, що нижче підписалися: ОСОБА_3.. (далі за текстом «ПОЗИКОДАВЕЦЬ») з однієї сторони та ОСОБА_2 (далі за текстом «ПОЗИЧАЛЬНИК»), з іншої сторони, разом іменовані як «СТОРОНИ» володіючи необхідним обсягом цивільної дієздатності, повною мірою усвідомлюючи значення своїх дій та на підставі вільного волевиявлення, котре повністю відповідає нашій внутрішній волі як учасників цього правочину, уклали цей договір про наступне: ПОЗИКОДАВЕЦЬ, при укладенні цього договору на невизначений строк передав готівкою у власність ПОЗИЧАЛЬНИКОВІ грошові кошти (суму позики) у розмірі 83 000 (вісімдесят три тисячі) гривень, що є еквівалентом 10 000 (десять тисяч) Американських доларів США. ПОЗИЧАЛЬНИК зобов'язується повернути ПОЗИКОДАВЦЕВІ 6,5% щомісяця від суми позики та всю суму позики, яка дорівнює визначеному еквіваленту Американських долів рів США за курсом на день повернення, але не менше зазначеної у п. 1.1. цього Договору та не пізніше 24 годин «02» грудня 2012 року (кінцевий термін повернення). Підписами на даному Договорі сторони засвідчують, що цей Договір є підтвердженням факту отримання ПОЗИЧАЛЬНИКОМ грошових коштів готівкою від ПОЗИКОДАВЦЯ у розмірі, передбаченому у п. 1.1. Цього Договору…..» (а.с. 4-7).

Крім того, 15.12.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений додатковий Договір позики згідно умов якого ОСОБА_3.. (далі за текстом «ПОЗИКОДАВЕЦЬ») з однієї сторони та ОСОБА_2 (далі за текстом «ПОЗИЧАЛЬНИК»), з іншої сторони, разом іменовані як «СТОРОНИ» володіючи необхідним обсягом цивільної дієздатності, повною мірою усвідомлюючи значення своїх дій та на підставі вільного волевиявлення, котре повністю відповідає нашій внутрішній волі як учасників цього правочину, уклали цей Договір про наступне: ПОЗИКОДАВЕЦЬ, при укладенні цього договору на строк 30 (тридцять) днів передав готівкою у власність ПОЗИЧАЛЬНИКОВІ грошові кошти (суму позики) у розмірі 42 500 (сорок дві тисячі п'ятсот) гривень, що є еквівалентом 5 000 (п'ять тисяч) Американських доларів США. ПОЗИЧАЛЬНИК зобов'язується повернути ПОЗИКОДАВЦЕВІ гроші, зазначені у п. 1.1. цього Договору, що були надані ПОЗИЧАЛЬНИКОМ, а також сплатити проценти за користування коштами позики в розмірі 6,5% (шість цілих п'ять десятих відсотка) за кожен місяць користування позикою від розміру суми позики. Підписами на даному Договорі сторони засвідчують, що цей Договір є підтвердженням факту отримання ПОЗИЧАЛЬНИКОМ грошових коштів готівкою від ПОЗИКОДАВЦЯ у розмірі, передбаченому у п. 1.1. Цього Договору…. (а.с. 8-11).

Стаття 11 ЦК України визначає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що ним кошти за Договорами позики від 02.11.2012 року та від 15.12.2012 року було отримано в повному обсязі погодженому сторонами, а саме 83 000 (вісімдесят три тисячі) гривень, що на момент укладення Договору було еквівалентом 10 000 (десять тисяч) Американських доларів США та 42 500 (сорок дві тисячі п'ятсот) гривень, що на момент укладення Договору було еквівалентом 5 000 (п'ять тисяч) Американських доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання вказаних вище Договорів позики строк дії яких сторонами неодноразово продовжувався, було повернуто відповідачу грошові кошти на загальну суму 9 075 дол. США. Останній платіж здійснено 20.09.2013 року на суму 4 500 дол. США (а.с. 12-13, 14).

Згідно ст.ст. 546, 548 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Зі змісту укладених між сторонами Договорів позики вбачається, що ними було погоджено умови, згідно яких зобов'язання позичальника за Договорами було забезпечено заставою, а саме автомобілем марки Каділак, д/н НОМЕР_1.

Статті 572, 574 ЦК України визначають, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

В п. 4.6 Договорів позики від 02.11.2012 року та від 15.12.2012 року сторони домовились,що у разі невиконання Позичальником своїх зобов'язань у повному обсязі на умовах і в порядку, передбачених цими Договорами, або з моменту виконання зобов'язань з порушенням умов цих Договорів, до Позикодавця (Заставодержателя) переходять усі майнові права на автомобіль (право користування, право володіння, право розпорядження, право власності) та Позикодавець має право одержати задоволення своїх вимог за цими Договорами та компенсувати збитки за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами, шляхом витребування зазначеного автомобіля від Позичальника, зняття його з реєстраційного обліку в органах ДАІ та продажу цього автомобіля на умовах та у порядку, визначеному на власний розсуд, або шляхом визнання права власності на вказаний автомобіль у судовому порядку на підставі цих Договорів без довіреності, або на підставі виданої довіреності на ім'я Позикодавця. Своїм підписом на Договорах Позичальник підтвердив та визнав власником зазначеного автомобіля Позикодавця у тому випадку, якщо ним (Позичальником) не буде виконано зобов'язання у відповідності з умовами цих Договорів.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що останнім не було виконано свої зобов'язання за вищезазначеними Договорами, які стосуються повернення всієї суми позики в строки визначені ними, у зв'язку з чим останнім було передано відповідачу автомобіль марки Каділак, д/н НОМЕР_1, а 06.09.2013 року 500 дол. США на його реалізацію з метою задоволення вимог відповідача в повному обсязі.

Згідно Довідки УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 19.10.2013 року № ВН-400 (Центр №-4), остання засвідчує, що згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ ГУМВС України в м. Києві за ОСОБА_2 на праві власності був зареєстрований транспортний засіб CADILLAC SRX, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1.

13.06.2013 року вищезазначений транспортний засіб було знято з обліку для продажу.

03.10.2013 року транспортний засіб було зареєстровано за новим власником (а.с. 47).

Відповідно до інформації розміщеної на сайті AUTO.ria.ua про продаж вищезазначеного автомобіля, його вартість була визначена на рівні 191 832 грн., що по курсу НБУ 24 000, 00 дол. США (а.с. 48-51).

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку про доведеність пояснень позивача в своєму позові на те, що відповідач скористався своїм правом наданим йому умовами Договорів позики та задовольнив свої вимоги за ними шляхом продажу заставленого майна за ціною, яка покрила його вимоги в повному обсязі.

Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що позивачем останній платіж по погашенню боргу за Договорами позики було здійснено 20.09.2013 року, в той же час як вбачається із Довідки УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 19.10.2013 року № ВН-400 (Центр №-4) ще 13.06.2013 року автомобіль CADILLAC SRX, д/н НОМЕР_1, яким було забезпечено виконання позивачем своїх зобов'язань за Договорами, був знятий з обліку для продажу, а в подальшому був відчужений, тому суд приходить до висновку про те, що дійсно на момент здійснення позивачем останнього платежу по погашенню боргу за вказаними Договорами, заборгованість в останнього була відсутня і зобов'язання позивача по них (Договорах) вважалися виконаними у зв'язку із тим, що відповідач задовольнив свої вимоги за Договорами шляхом продажу заставленого майна.

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що майно (грошові кошти в сумі 4 500 дол. США) було набуте відповідачем без достатньої правової підстави, а тому є безпідставно набутим майном в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Стаття ж 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Судом встановлено, а відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що останній відмовляється добровільно повернути позивачу його майно (сплачені ним грошові кошти в розмірі 4 500 дол. США).

Статті 15-16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З врахуванням викладеного, а також того, що судом достовірно встановлено, що грошові кошти в сумі 4 500 дол. США набуті відповідачем без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) і він відмовляється повернути їх в добровільному порядку, суд приходить до висновку про наявність порушення останнім права позивача, а обраний позивачем такий спосіб захисту свого порушеного права як стягнення з відповідача на його користь вказаних грошових коштів є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права.

За приписами статей 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а кошти в розмірі 73 080, 00 грн. (4 500 дол. США * 16, 24 грн.) стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на його користь підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 730, 80 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 15, 16, 546, 548, 572, 574, 589, 1046, 1212 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6:

- безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 73 080, 00 грн.;

- судовий збір в розмірі 730, 80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко