У Х В А Л А

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Лященко Н.П.,
Григор'євої Л.І.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Альянс Україна» про захист порушеного права, відшкодування збитків та упущеної вигоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до кредитної спілки «Альянс Україна» (далі - КС «Альянс Україна») про захист порушеного права, відшкодування збитків, моральної шкоди та упущеної вигоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2014 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції однієї і тієї ж самої норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 625, частини 1 статті 631, частини 1 статті 1058, частини 5 статті 1061 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року та постанову Верховного Суду України від 29 травня 2013 року.

ОСОБА_4 указує на те, що правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування зазначених норм матеріального права, у справі, про перегляд якої подано заяву, не є однаковими з висновками, зробленими судом касаційної інстанції в наданому для прикладу судовому рішенні, а також на невідповідність правових висновків викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в позову суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того що судами вже розглянуто справу за позовом ОСОБА_4 про припинення дії договору, стягнення вкладу та упущеної вигоди та стягнуто на його користь грошові кошти за договором, відсотки за вкладом, упущену вигоду, а також інфляційні витрати та відшкодовано моральну шкоду. Крім того, рішення суду виконано в повному обсязі.

На відміну від висновків, які містяться у справі, про перегляд якої подано заяву, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, висновок суду ґрунтується на тому, що не зважаючи на наявність судового рішення про стягнення на користь позивача суми коштів її грошового вкладу такі кошти позивачці в повному обсязі не повернуто, за одним вкладом не повернуто 49 830 грн, а за другим - 42342 грн 10 коп., а тому висновок судів про відсутність підстав для стягнення відсотків за користування депозитними коштам, інфляційних витрат та відшкодування моральної шкоди є передчасним, і справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надана заявником як приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права постанова Верховного Суду України не може бути підставою для задоволення заяви, оскільки правовідносини у справі яка переглядається та у постанові Верховного Суду України не є подібними.

У справі яка переглядається, встановлено, що дію договору про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок припинено, тоді як у постанові Верховного Суду України йдеться про стягнення відсотків за договором банківського вкладу до дня фактичного повернення коштів.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Альянс Україна» про захист порушеного права, відшкодування збитків та упущеної вигоди до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді:Н.П. Лященко
Л.І. Григор'єва
А.Г. Ярема