н/п 2/490/3221/2015 Справа № 490/4829/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Ковальовій Я.С.

за участю представника позивача, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідача, позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2

адвоката відповідача, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання від 01.11.2012 року, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5П, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений 01.11.2012 року між нею та відповідачем, посвідчений 01.11.2012 року приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №372, повернути їй право власності на квартиру АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи на право приватної власності на вказану квартиру визнати втратившими силу, скасувати заборону відчудження на вказану в договорі квартиру, яка була накладена у зв*язку із посвідченням договору довічного утримання від 01.11.2012 року.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, в якому просила припинити правовідносини з відповідачем шляхом розірвання договору довічного утримання від 01.11.2012 року.

Представник позивача, відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні пояснила, що з моменту укладення договору ОСОБА_2 надавала деяку допомогу та періодично приходила до неї, проте допомагала по господарству нечасто, відмовлялася від надання допомоги по прибиранню квартири, по пранню речей, приготуванню їжі, щомісячне грошове утримання не сплачувала. ОСОБА_4 сплачувала нараховані комунальні послуги по квартирі, купувала продукти харчування та ліки за власні кошти. Окрім того, починаючи з лютого 2015 року ОСОБА_2 взагалі не приходить до неї, не надає жодного догляду, не виконує зобов*язання за договором довічного утримання, у зв*язку з чим просить розірвати вказаний договір. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Відповідач, позивач за зустрічним позовом у судовому засіданні пояснила, що за період дії договору ОСОБА_4 вела себе, як диктатор, неодноразово принижувала її честь та гідність. Однак вона добросовісно виконувала умови договору з моменту його укладення до тих пір, поки ОСОБА_4 не відмовилась в односторонньому порядку від умов договору, забрала книжки по оплаті комунальних платежів, заборонила приходити та спілкуватися. За такого, подальше виконання договору довічного утримання є неможливим внаслідок зловживань ОСОБА_4 своїми правами. За такого просила договір розірвати, але з підстав, вказаних у її вимогах.

Третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 до судового засідання не з*явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, які не з*явились.

Обставини справи, встановлені судом.

01.11.2012 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №372.

За умовами договору позивач передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (п.1.1 договору).

Натомість ОСОБА_2 за вказаним договором зобов'язалася довічно надавати ОСОБА_4 матеріальне забезпечення, а також усі види догляду. Догляд, що надається відчужувачу набувачем включає в себе: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечення догляду та надання матеріальної допомоги для придбання ліків та оплати медичних послуг і процедур у випадку хвороби та перебування у стаціонарі, надання будь-якої іншої допомоги (прибирання квартири, у тому числі генеральне прибирання два рази на рік; прання постільної білизни та інших речей; ремонт побутової техніки, а також аудіо- відеотехніки та іншої техніки, вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку (п.2.1 договору).

Згідно пункту 1.8 договору сторони стверджують, що не помиляються щодо обставин, які мають істотне значення, не вводять один одного в оману, цей договір не вчиняється проти справжньої волі сторін, не вчиняється під впливом тяжкої обставини, вони не визнані у встановленому порядку недієздатними (повністю або частково), вони не перебувають у хворобливому стані, не страждають в момент укладання цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті.

Сторони також визначили вартість матеріального забезпечення позивача у розмірі 500,00 грн. щомісячно. Ця сума підлягає індексації в порядку, визначеному законом (п.2.2 договору). Пунктом 2.3 договору передбачено, що набувач зобов*язаний у разі смерті відчужувача поховати її.

До прав відчужувача належить вимагати своєчасного та повного надання довічного матеріального забезпечення (догляду) набувачем згідно з . 2.1, 2.2, 2.3 розділу 2 цього Договору; вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов*язків за цим договором (пункт 3.1 Договору).

Згідно п. 3.2 договору довічного утримання обов*язки набувача: у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання згідно із п. 2.1, 2.2, 2.3 розділу 2 Договору матеріальне забезпечення та догляд: до смерті відчужувача не укладати щодо майна, яке отримане за цим Договором, договори купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, застави чи іншим способом не передавати майно у власність іншій особі.

У розділі 4, п. 4.9 сторони вказали, що зі змістом п.7 Правил користування жилими приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій, в редакції Постанови КМУ від 24.01.2006 р., ст.ст. 182, 210, 640, 744-758 ЦК України, ст.ст.59, 65,74 СК України- ознайомлені.

Пунктом 7 Правил користування жилими приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24.101.2006 року за №45) передбачено, щовласник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний:

укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері

житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил;

проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди);

використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян; дотримуватися правил утримання тварин у домашніх умовах; утримувати тварин у квартирі, де проживають співвласники або наймачі (орендарі), за погодженням з ними; не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку, підтримувати чистоту і порядок в ньому.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із ст.. 60 ЦПК України, обов*язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин. На наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов*язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України. При цьому, зобов*язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зі змісту ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов*язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб ,що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов*язки.

Виходячи із положень ст. 626 ЦК України, договір це така спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно-правових наслідків: на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов*язків. За такого, договір виступає засобом регулювання поведінки сторін у цивільних правовідносинах.

Статті 6, 627 ЦК України передбачають свободу осіб в укладенні, зміні, розриванні договору, але свобода договору не є безмежною, і вона повинна ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості.

Із виписаного суд приходить висновку, що при вирішенні питання про належне виконання сторонами договору слід керуватись приписами, викладеними сторонами у п.п.2.1,-2.2, 4.9, 4.10 заключеного договору довічного утримання.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що договір довічного утримання має характер особисто-довірчого, оскільки відчужувач одержує від набувача догляд, харчування, ліки та інше, тобто стосунки між ними повинні грунтуватися на особистій пошані та довірі.

Як вбачається з встановлених по справі обставин, між сторонами втрачені довірливі стосунки, що робить неможливим подальше існування між сторонами договору довічного утримання.

ОСОБА_4 відмовилась виконати вимоги п.7 Правил користування жилими приміщеннями ст.ст. 182, 210, 640 ЦК України, та не переоформила після реєстрації права власності квартири на ім*я ОСОБА_2 особового рахунку, що стверджується наданими квитанціями про оплату на ім*я ОСОБА_4

Так, свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що знала ОСОБА_7 десять років, і як одиноку хвору жінку познайомила з ОСОБА_2, яка надавала їй допомогу безоплатно до заключення договору довічного утримання . Після заключення договору доглядала за нею, разом відмічали свята, дні народження, готувала їжу, купувала продукти харчування, виконувала інші доручення, купувала ліки, оплачувала комунальні платежі, піклувалась про її стан здоров*я, прала, прибирала. Однак, ОСОБА_4 з лютого місяця 2015 року відмовилась від її послуг, пославшись на те, що в неї є інші люди, які будуть піклуватись за нею краще, заборонила приходити в квартиру, та вони розірвали людські стосунки.

Ці пояснення підтверджуються частково попередженням ОСОБА_4 про необхідність розірвання договору, надіслані ОСОБА_2

Допитані у якості свідків з боку ОСОБА_4 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не спростували пояснень сторін, щодо виконання договору ОСОБА_2, а саме щодо сплати комунальних платежів, харчування, прибирання, надання матеріальної допомоги, та припинення людських відносин з 2015 року.

Допитаний свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що працює таксистом, та неодноразово возив ОСОБА_4 з ОСОБА_2 до лікарні. Неодноразово возив ОСОБА_2 на вулицю Московську 13 з пакетами з їжею.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що приходила за проханням ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_2 до ОСОБА_4 та брала у неї аналізи.

Із пояснень свідка ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_2 розповідала, як вона піклується за ОСОБА_4, прибирає, надає допомогу, возить продукти харчування, однак остання її ображала, принижувала, постійно була не задоволена.

Вказане підтверджується також квитанціями на придбання ліків, покупкою кондиціонера, бойлеру, придбанням будівельних матеріалів та частковим проведенням ремонту.

Оскільки таке не передбачалось умовами договору, то свідчить про належне виконання ОСОБА_2 обов*язків щодо утримання відчужувача.

Вказаних фактів не заперечувала і представник ОСОБА_4, однак вказала, що всі вимоги за договором виконувались не належним чином.

Однак, пояснення свідків відповідають матеріалам справи, не встановлена їх заінтересованість у результатах розгляду справи.

Не спростовані представником ОСОБА_4 і факт невиконання умов п.2.2 договору.

За такого, суд приходить до висновку, що договір довічного у тримання не може виконуватись набувачем з підстав, що мають істотне значення : відмова самої ОСОБА_4. яка заключається у недопуску до квартири, відібранні книжок щодо оплати комунальних платежів, та відмова від матеріальної допомоги, а тому договір підлягає розірванню у зв*язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем ( ст. 756 ч.2 ЦК України ).

Пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10. ОСОБА_11 щодо неналежного виконання обов*язків ОСОБА_2 своїх обов*язків не можуть бути покладені в основу розірвання договору у зв*язку з неналежним виконанням нею своїх обов*язків, оскільки носять оцінюючий характер, спростовуються поясненнями свідків з боку ОСОБА_2, не відповідають матеріалам справи, та надані зі слів ОСОБА_4, яка сама надавала оцінку виконаній роботі ОСОБА_2, а не виконанням умов, виписаних договором довічного утримання.

Окрім того, позивачем не надано доказів необхідності перебування у стаціонарі( виписки із історії хвороби відсутні ), на запропонування суду надати такі докази сторона відмовилась.

Умови, викладені у договорі, виконані та співпадають із рекомендаціями по відновленню працездатності та виписки медичної карти від 6.05.2015 року.

За такого, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню в частині розірвання договору довічного утримання , з підстав, викладених вище з поверненням квартири у власність ОСОБА_7

Позовні вимоги про скасування заборони на відчудження квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, як такі, що не заявлені до відповідного відповідача та є передчасними. Окрім того, це питання є наслідком розірвання договору довічного утримання.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд не розподіляє судові витрати в порядку ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання від 01.11.2012 року, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5П - задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 01 листопада 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером №372.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова