22-ц/775/836/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Турченко О.В.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„05 " листопада 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Зайцевої С.А.

Суддів: Лоленко А.В., Пономарьової О.М.

При секретарі: Зливка І.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1, апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк » до ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки , -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ПАТ « Дельта Банк» звернулося до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те,що 31 травня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №10/380-15КМК-07,за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою 17 % річних (згідно додаткової угоди № 10/380-15КМК-07 ДУ1) з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 30 травня 2012 року .З метою забезпечення виконання грошових зобов*язань по кредитному договору відповідачем ОСОБА_3 з банком було укладено 31 травня 2007 року договір поруки №10/380-15ПМК-07, згідно якого поручитель взяв на себе відповідальність за неналежне виконання ОСОБА_2 кредитного договору. Виконання позичальником ОСОБА_2 зобов*язань за кредитним договором забезпечено також договором іпотеки №10/80-153МК/3 від 31 травня 2007 року, укладеним банком з ОСОБА_1 , предметом якого є квартира,яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,2 кв.м, що належить на праві приватної власності іпотекодавцю.Відповідач свої зобов*язання належним чином не виконував,у зв*язку з чим,позивач враховуючи право вимоги ,надане йому договором від 26 червня 2013 року про купівлю-продаж прав вимоги за кредитами ПАТ « Кредитпромбанк»,просив у зв*язку з утворенням станом на 19 травня 2014 року заборгованості у розмірі 219 337 грн.34коп., яка складається із : 184 879,81 грн. тіло кредиту; 34 457,53 грн. відсотки за користування кредитом, стягнути в солідарному порядку із відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказану заборгованість та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на вищевказану квартиру, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стягнути з відповідачів судові витрати .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року позов ПАТ « Дельта Банк» задоволено частково : стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 243 грн.68 коп. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 у розмірі 219 337 грн.34 коп. за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31травня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,2 кв.м, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір у розмірі 306 грн.22 коп. з кожного.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн.60коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.2. а.с.4-8).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2015 року виправлено описку в рішенні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року та абзац третій резолютивної частини рішення викладений у наступній редакції : » в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 у розмірі 219 337 грн.34 коп. ( 184 879 грн.81 коп. - тіло кредиту , 34 457 грн.53 коп.- відсотки за користування кредитом ) за кредитним договором № 10/380-15КМК-07 від 31 травня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки-однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 30,2 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні,не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна,на підставі оцінки,проведеної суб*єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій « (т.2.а.с.28-29).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати,у позові відмовити .Ухвалити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги про звільнення її від поручительства , з тих підстав ,що судом першої інстанції порушено вимоги матеріального та процесуального права,оскільки :

- ПАТ « Кредитпромбанк» у зв*язку з невиконанням кредитного зобов*язання ОСОБА_2 у період з 2007 року по 2011 рік до неї претензій не пред*являв. 10 лютого 2011 року було винесено рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя про стягнення з Орел у солідарному порядку грошових коштів за кредитним договором та у позові банку до неї про солідарне стягнення суми за кредитним зобов*язанням було відмовлено.

- при пред*явленні позову ПАТ « Дельта Банк» нею було надіслано зустрічний позов про звільнення її від поручительства на підставі вимог ст.559 ЦК України з тих підстав,що правонаступник ПАТ « Кредитпромбанк» протягом шести місяців не пред*являв до неї вимоги як до поручителя. З ПАТ « Дельта -Банк», який ліквідований 04 червня 2015 року , у неї ніколи не було ніяких зобов*язань та ніякі договори поруки не укладалися.В одному із пунктів договору поруки зазначено,що банк був зобов*язаний повідомляти іпотекодавця про зміну місця знаходження банку,банківські реквізити ,зміну ПІБ,або інших змін у структурі банку ,та таких відомостей від позивача вона не отримувала.

- вважає недопустимим стягнення суми заборгованості ,оскільки державним виконавцем виконується рішення суду від 10 лютого 2011 року .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили скасувати рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором ,у позові банку відмовити.Ухвалити рішення про розірвання кредитного договору з ПАТ « Дельта Банк» до якого вони не мають відношення ,розірвати кредитний договір від 31 травня 2007 року з ПАТ « Кредитпромбанком».Зокрема зазначили ,що рішення суду незаконне,так як рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10 лютого 2011 року з них солідарно була стягнута сума заборгованості в рахунок погашення кредитного зобов*язання у сумі 457 887 грн.85коп.,рішення суду виконується виконавчою службою . Крім того ,ними було подано зустрічний позов про розірвання кредитного договору від 31 травня 2007 року з тих підстав ,що вони не мають відношення до ПАТ « Дельта Банк» ,договори не переукладалися ,нових реквізитів не надавалося . Оскільки за рішенням суду від 10 лютого 2011 року вони зобов*язані погашати кредити по відкритому виконавчому провадженню, вважають,що договір з банком від 31 травня 2007 року підлягає розірванню. Крім того,у ПАТ « Кредитпромбанку» не було ліцензії на видачу кредиту у іноземній валюті,та укладаючи договір банк порушив закони України ,та у ПАТ « Дельта Банк» також не має ліцензії на видачу кредиту в іноземній валюті.Крім того 04 червня 2015 року рішенням Національного банку України ПАТ « Дельта Банк» ліквідований .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційних скарг.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1,ОСОБА_3,представник ПАТ «Дельта Банк» не з*явилися ,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи шляхом отримання судових повісток,про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2 а.с. 88,89,90). Надали суду заяви про можливість розгляду справи у їхню відсутність (т.2.а.с. 78,91-92).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, апеляційний суд вважає, що скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

На думку апеляційного суду оскаржуване судове рішення відповідає вимогам процесуального і матеріального закону ,тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).Відповідно ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов*язання, забезпеченого порукою,боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники,якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі,що і боржник,включаючи сплату основного боргу,процентів,неустойки,відшкодування збитків,якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 31 травня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та з ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №10/380-15КМК-07, згідно якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США на строк з 31 травня 2007 року до 30 травня 2012 року зі сплатою 17% річних (згідно додаткової угоди №10/380-15КМК-07 ДУ1) (т.1.а.с.6-17).

Відповідно п.2.1.,2.9,9.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит на умовах забезпеченості,строковості,повернення та платності наданих грошових коштів протягом дії цього договору.Основним забезпеченням повернення заборгованості за кредитами,що надаватимуться за цим договором,сплати процентів та пені є застава легкового універсалу Jeep Grand Cherokee згідно з договором застави № 10/80-153 МК/1-07,товару у обігу згідно з договором застави № 10/80-153 МК/2-07,однокімнатної квартири згідно з договором застави № 10/80-153МК/3-07 ,договір поруки № 10/380-15 ПМК-07 від 31 травня 2007 року. Договір діє до повного повернення позичальником заборгованості за кредитами та процентами,а при наявності простроченої заборгованості-і пені за несвоєчасне повернення кредиту ,сплату процентів.

В забезпечення виконання зобов*язань позичальником ОСОБА_2 за кредитним договором № 10/380-15КМК-07 від 31 травня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 31 травня 2007 року укладений договір поруки №10/380-15ПМК-07, згідно якого (п.п.1.1., 1.3,4.1 договору) поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і боржник.Договір діє до повного повернення боржником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором (т.1.а.с.18-19).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 31 травня 2007 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем) був укладений договір іпотеки №10/80-153МК/3, предметом якого є квартира,яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,2 кв.м, що належить на праві приватної власності іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна в м. Маріуполі 21 травня 2007 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 23 травня 2007 року за №18954621.Заставна вартість майна за згодою сторін складає 21 000 доларів США. Договір діє до повного виконання боржником зобов*язань за кредитним договором (п.п.1.4.,2.1 договору )(т.1.а.с.20-24).

Згідно підпункту п.3.2.1 та п.4.5 даного договору сторони домовилися про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно (предмет іпотеки) з метою погашення заборгованості за кредитним договором. Реалізація майна здійснюється іпотекодержателем самостійно шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу майна з третіми особами, а у разі звернення стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку».

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов*язків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі й за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31травня 2007 року , укладеним з ОСОБА_2, договором поруки №10/380-15ПМК-07 від 31травня 2007 року, укладеним з ОСОБА_3 та за іпотечним договором іпотеки №10/80-153МК/3 від 31 травня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1

Цей договір підписаний сторонами, скріплений печатками ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 26 червня 2013 року за реєстровим № 1441 (т.1 а.с. 32-37).

Згідно витягу з додатку до договору про передачу активів та кредитних зобов*язань від 26 червня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» прийняв право вимоги за кредитним договором №10/380-15КМК-07, укладеним 31 травня 2007 року , балансовий рахунок за основним боргом № 2203, валюта кредитного договору долари США, загальний розмір грошового зобов'язання за кредитним договором складає 30 000 доларів США,фактичний розмір заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту станом на 25 травня 2012 року (прострочена заборгованість за тілом ) 15 727,50 , станом на 26 червня 2013 року -15 727,50; нараховані несплачені відсотки в валюті кредиту (прострочені) станом на 26 червня 2013 року 2 931,26; фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання у гривневому еквіваленті складає 149 139, 47 грн., виконання зобов'язання забезпечено договором поруки № 10/380-15ПМК-07, договором іпотеки (житлова нерухомість) №10/80-153МК/3 (т.1.а.с.38,151).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З огляду на викладене, позивач ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором, укладеним ОСОБА_2 з ПАТ « Кредитпромбанк », виконання якого було забезпечене договорами поруки та іпотеки , укладеними ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з ПАТ « Кредитпромбанк ». Доводи апеляційних скарг у вказаній частині не ґрунтуються на законі .

З матеріалів справи вбачається ,що за вих.№6768/КРК/16 від 04 липня 2013 року на адресу боржника ОСОБА_2 (список №061321-22 згрупованих поштових відправлень рекомендованим листом ) надсилалося повідомлення про відступлення права вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», в результаті якого новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними договорами, прав іпотекодержателя та всіх прав за договорами поруки з 26 червня 2013 року. Також боржникові був повідомлений новий банківський рахунок, на який належало сплачувати всі платежі (т.1.а.с.141-143,144).Доводи апеляційних скарг щодо відсутності належного повідомлення спростовуються матеріалами справи.

Посилання відповідачів на ненадання позивачем доказів саме отримання боржником повідомлення про заміну кредитора, не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст.ст. 516, 613 ЦК України). Відповідачі ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, на вказані обставини не посилалися, не зазначали, що після передачі прав вимоги здійснювали виконання зобов'язання первісному кредитору.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 525,526,527, п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514, 516, ч. 2 ст. 517, ст.ст. 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

З огляду на викладене, посилання відповідачів як на підставу відмови в задоволені позову на ненадання позивачем повідомлення про зміну кредитора є неспроможним.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором та довідки від 19 травня 2014 року заборгованість за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31травня 2007 року станом на 19 травня 2014 року складає 219 337грн.34 коп. - 18 658,76 доларів США ,що згідно курсу НБУ (100доларів США -1175,5194 грн. , в тому числі : - 184 879 грн.81 коп. -15 727,5 доларів США - тіло кредиту; 34 457 грн. 53коп- 2931,26 доларів США - відсотки за користування кредитом (т.1.а.с.25,136).

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції керувався тим, що неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором є підставою для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості, у тому числі й за рахунок предмета іпотеки.

Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон «Про іпотеку») передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до умов іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1, іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення боржником умов кредитного договору ,або іпотекодавцем умов цього договору (пункт 4.2 іпотечного договору).

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису в порядку визначеному Законом України «Про іпотеку» (пункт 4.5 іпотечного договору).

Саме зазначеними нормами закону та положеннями договору іпотеки керувався суд першої інстанції, задовольняючи вимоги, зокрема про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на рішення суду від 10 лютого 2011 року є безпідставним, оскільки правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Банк реалізував своє право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно, в рішенні суду вказана заборгованість станом на 19 травня 2014 року у розмірі 219 337 грн.34 коп., яка відповідачами не оскаржується.Слід зазначити,що у разі погашення заборгованості за кредитним договором до моменту реалізації іпотечного майна звернення стягнення на предмет іпотеки може бути припинено.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов?язання і є дійсною до припинення основного зобов?язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов?язань (ч. 4ст. 631 ЦК України ).

Так, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За змістом ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника.

Суд першої інстанції , вирішуючи спір, виходив із того, що позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, тому наявні підстави для стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення указаного боргу.Крім того,26 червня 2013 року між ПАТ " Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора, в тому числі і право вимоги за договором іпотеки укладеним з ОСОБА_1

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на іпотечне майно підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 21 лютого 2011 року, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Кредитпромбанк» стягнута заборгованість за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31 травня 2007 року у розмірі 158 093 грн.66 коп., яка утворилася станом на 08 квітня 2010 року. На теперішній час рішення суду боржниками не виконано.

Згідно відповіді Жовтневого ВДВС Маріупольського міського управління юстиції від 02 жовтня 2015 року державним виконавцем 18 січня 2012 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження за двома виконавчими листами виданими Жовтневим районним судом м.Маріуполя № 2-379 від 10 лютого 2011 року , від 29 листопада 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» суми заборгованості за договором кредиту № 10/380-15 КМК-07 від 31 травня 2007 року в розмірі 158 093грн.66 коп., за договором кредиту № 10/3526 КМК-07 від 26 грудня 2007 року в розмірі 58 875 грн.59 коп.,за договором кредиту № 10/3174-15 КЕК-08 від 18 квітня 2008 року в розмірі 33 634 грн.52 коп.,а всього у розмірі 250 603 грн.77коп. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2012 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника.31 січня 2012 року складено акт опису та арешту транспортного засобу Jeep Grand Cherokee державний номер НОМЕР_1. 05 червня 2012 року складено акт опису та арешту квартири АДРЕСА_2.Арештоване майно, в тому числі транспортний засіб,з метою реалізації не вилучались,залишено на відповідальне зберігання боржнику.Реалізація арештованого майна не проводилась,на користь стягувача ПАТ « Кредитпромбанк» в рахунок погашення заборгованості суми коштів не сплачувались (т.2.а.с.75).

Відповідно п.п.9, 17,37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів ,що виникають із кредитних правовідносин « право вибору способу судового захисту,передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту,стягнення заборгованості, в тому числі шляхом звернення на предмет іпотеки/застави,одночасне заявлення відповідних вимог у разі,якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця(майновий поручитель),одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки,належні іпотекодавцю,який не є позичальником, розірвання кредитного договору,набуття права власності на предмет іпотеки тощо)належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК,статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред*явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі,якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред*явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі,якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Зобов*язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК ). Такі підстави,зокрема ,зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК .Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора,яке не виконано боржником,не припиняє правовідносин сторін кредитного договору ,не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов*язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум,передбачених частиною другою статті 625 ЦК ,оскільки зобов*язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статтей 526 ,599 ЦК .Не виконання вимог частини першої статті 35 Закону України « Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику,якщо він є відмінним від потекодавця,письмової вимоги про усунення порушення зобов*язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду.

В апеляційних скаргах апелянти просять задовольнити їх зустрічні позовні вимоги -ОСОБА_1 про звільнення її від поручительства (т.1. а.с.66-68) ,ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору від 31 травня 2007 року (т.1.а.с.86-87),які не заслуговують на увагу,оскільки з матеріалів справи вбачається,що ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 24 березня 2015 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ « Дельта Банк» про звільнення від поруки та ОСОБА_2 до ПАТ « Дельта Банк» про розірвання кредитного договору за заявою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2-ОСОБА_5 залишені без розгляду (т.1. а.с.168,169),у вказаній частині ухвала суду не оскаржувалася та набрала законної сили.

Слід зазначити, що до додатку зустрічного позову ОСОБА_1 було надано копію повідомлення ПАТ «Дельта Банк» від 04 липня 2013 року про відступлення своїх прав вимог за кредитним договором,договором іпотеки,договором застави/поруки , з повідомленням банківських реквізитів нового кредитора (т.1.а.с.69),що спростовує доводи апеляцій у вказаній частині .

Фактично в апеляційних скаргах апелянти посилаються на обставини,якими вони обґрунтовували зустрічні позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги Орел про відмову у задоволенні позову через відсутність у кредитора ліцензії на видачу кредиту у іноземній валюті не є слушними,оскільки кредитний договір недійсним не визнавався.

Крім того , сторони є вільними при укладенні договору. Позивач на свій розсуд уклав договір з банком та погодився з його умовами ,тому доводи скарги стосовно порушення норм законодавства при укладенні спірного договору є безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом у червні 2014 року ,та ліквідація ПАТ « Дельта Банк» , як стверджують апелянти 04 червня 2015 року не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Апеляційний вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційних скаргах доводи апелянтів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів та особистого тлумачення апелянтами норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційних скарг не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є необґрунтованими , а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Судді: