Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 316/2001/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Ткаченко І.М.
Провадження № 22-ц/778/3042/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області

на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 березня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Енергодарського міського відділу Управління внутрішніх справ України в Запорізькій області, третя особа: Енергодарська міська виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання дій неправомірними, зобовязання стягнути матеріальне забезпечення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнювала, до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Енергодарського міського відділу Управління внутрішніх справ України в Запорізькій області, третя особа: Енергодарська міська виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання дій неправомірними, зобовязання стягнути матеріальне забезпечення.

В обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до наказу ГУ УМВС України в Запорізькій області № 131 о/с від 27 квітня 2010 року вона була призначена на посаду паспортиста Сектору у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Енергодарського міського відділу.

В 2011 році вона народила дитину. Керуючись гарантованим державою правом на відпустки, в зв'язку з народженням дитини та на підставі заяви, наказом УМВС Україні в Запорізькій області № 241 о/с від 14.07.2011 року їй було надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 11 липня 2011 року по 13 травня 2014 року.

Перебуваючи у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме 04 листопада 20І1 року її було попереджено про скорочення посади та про наступне звільнення з 04 січня 2012 року відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (через скорочення штату).

Під час перебування у декретній відпустці вдруге завагітніла, їй було надано лист непрацездатності строком з 21 жовтня 2013 року по 23 лютого 2014 року, який є підставою для призначення допомоги по вагітності та пологах.

Про настання другої вагітності під час перебування у декретній відпустці із старшою дитиною неодноразово зверталася до ГУ УМВС України в Запорізькій області.

Спочатку віднесла лист непрацездатності на загальних підставах без написання відповідної заяви до Сектору у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Енергодарського міського відділу. Але лист було повернуто та усно її повідомлено, що оплачувати його не будуть, оскільки вона не є в штатному розкладі нової установи. 05.11.2013 року письмово звернулася до ГУ УМВС України в Запорізькій області з проханням роз'яснити дії працівників стосовно повернення листка непрацездатності. Листом від 09.12.2013 року № 3/10-М.-249 її повідомили, що перебуваючи у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, під час другої вагітності, вона, набула статусу непрацездатної особи.

Втретє вона звернулася із заявою від 13 грудня 2013 року з повідомленням роботодавця про свою вагітність та перебування у відпустці по вагітності та пологам і передала оформлений лікарняний листок для нарахування та оплати за ним. Факт надання листка непрацездатності підтверджується відміткою про його отримання.

Листом від 10.01.2014 року № 73/374 вона знову отримала відмову та неоплачений лист непрацездатності.

ГУМВС України в Запорізькій області відмовляється нараховувати та оплачувати лист непрацездатності (відпустку в зв'язку з вагітністю та пологами). В той же час її офіційно не звільнено та до теперішнього часу в неї в трудовій книжці є лише запис про прийняття роботу і немає запису про звільнення. Окрім того, наказом від 15 травня 2014 року № 186 о/с їй - як паспортисту Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Енергодарського міського відділу було надано додаткову відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 травня 2014 року до 05 січня 2017 року.

Кошти на дитину вона не отримує.

На підставі зазначеного остаточно просила визнати неправомірними дії Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та Енергодарського міського відділу управління внутрішніх справ України в Запорізькій області щодо не нарахування та виплати їй матеріального забезпечення у зв'язку з втратою заробітної плати внаслідок тимчасової втрати працездатності; стягнути з відповідачів на її користь матеріальне забезпечення у зв'язку з втратою заробітної плати внаслідок тимчасової втрати працездатності на підставі листка непрацездатності № 207112 серії АГВ від 21.10.2013 року за період з 21.10.2013 року по 24.02.2014 року включно в розмірі 5041,66 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та Енергодарського міського відділу управління внутрішніх справ України в Запорізькій області, щодо не нарахування та виплати ОСОБА_3 матеріального забезпечення у зв'язку з втратою заробітної плати внаслідок тимчасової втрати працездатності.

Стягнуто солідарно з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та Енергодарського міського відділу управління внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_3 матеріальне забезпечення у зв'язку з втратою заробітної, плати внаслідок тимчасової втрати працездатності на підставі листка непрацездатності № 207112 серії АГВ від 21.10.2013 року за період з 21.10.2013 року по 24.02.2014 року включно в розмірі 5041 грн. 66 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області.

В апеляційній скарзі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, посилаючись на безпідставність стягнення матеріального забезпечення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, оскільки встановленого чинним законодавством порядку на підставі розрахунку Енергодарського міського відділу Управління внутрішніх справ України в Запорізькій області Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснює фінансування для подальшого перерахування коштів застрахованій особі, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» застраховані особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку (вагітність та пологи п.8 ст.2 Закону) матеріальне забезпечення та соціальні послуги, передбачені цим Законом.

На підставі положень ст.ст.38, 39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який був чинний на момент виникнення у позивача права на відпустку по вагітності та пологам, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Частиною 3 п.3 ст.38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням" за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, що збігається з відпусткою для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомога по вагітності та пологах виплачується незалежно від допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У відповідності до ч.1 ст.39 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" виплата зазначеної відпустки становить 100% середньої заробітної плати, яка згідно ч.2 ст.53 цього Закону обчислюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (з наступними змінами). Згідно п.10 постанови Кабінету Міністрів України №100, враховуючи те, що позивач на час настання страхового випадку не працювала з поважних причин (відпустка по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку), середня заробітна плата розраховується, виходячи з місячного посадового окладу, встановленого працівникові на момент настання страхового випадку - початок відпустки згідно лікарняного листка.

Відповідно до ст.51 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 наказом ГУМВС України в Запорізькій області №131о/с від 27.04.2010 р. призначена на посаду паспортистки сектору у справі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Енергодарського міського відділуУМВС України в Запорізькі області (а.с. 96). Наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 14.07.2011 №241 о/с їй надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 16.07.2011 р. до 13.05.2014 року ( а.с. 8). Перебуваючи у відпустці ОСОБА_3 народила другу дитину, наказом ГУМВС України в Запорізькій області №186о/с від 15.05.2014 р. їй надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 14.05.2014 р. до 05.01.2017 року (а.с. 16 ).

ОСОБА_3, як працевлаштована особа, відповідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» являється застрахованою особою в порядку загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про відпустки", ст.38 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", на підставі листка непрацездатності №207112 серії АГВ від 21.10.2-13 року за період з 21.10.2013 р. по 24.02.2014 р. ОСОБА_3 має право на оплатну відпустку у зв'язку з вагітністю та пологами.

Нею було подано відповідні документи відповідачам для отримання допомоги по вагітності та пологах, проте виплата не здійснена, що сторонами не заперечується.

Розрахунок заробітної плати позивача для виплати за час відпустки у звязку з вагітністю та пологами сторонами не оспорюється.

Підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності є лише умови, визначені статтею 36 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням".

Крім того, згідно ч.3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок які мають дітей віком до трьох років (до шести років - ч.6 ст. 179 КЗпП України) з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, що ОСОБА_3 не була звільнена і є жінкою, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а попередження про наступне звільнення не є правовою підставою для відмови в здійснені виплат, передбачених ст.17 Закону України "Про відпустки", ст.38 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

За змістом ч. 1 ст. 50 Закону матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням застрахованим особам, призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1.2. статті 34 Закону (допомога по тимчасовій непрацездатності та допомога по вагітності та пологах), яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Однак, суд, окрім дій Енергодарського міського відділу управління УМВС України в Запорізькій області, визнав неправомірними дії і Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, та суму матеріального забезпечення на користь ОСОБА_3 стягнув солідарно з Енергодарського міського відділу управління УМВС України в Запорізькій області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, що суперечить ч. 1 ст. 50 Закону.

Отже, рішення суду в частині визнання неправомірними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та солідарного стягнення матеріального забезпечення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст..309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Однак суд не вирішив це питання.

Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з ч.4 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015» встановлено, що у 2015 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2015 року становить 1218 грн.

Відповідно до п.п. 1,2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір дорівнює 1 відсотку ціни, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір дорівнює 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позовні вимоги, що задоволені, мають немайновий (визнання неправомірними дій, судовий збір становить 243,60 грн.) та майновий (стягнення матеріальне забезпечення в сумі 5041,66 грн., судовий збір становить 243,60 грн.) характер.

Отже, з Енергодарського міського відділу управління УМВС України в Запорізькій області підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 березня 2015 року в частині визнання неправомірними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та солідарного стягнення матеріального забезпечення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області скасувати і відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області.

Стягнути з Енергодарського міського відділу управління УМВС України в Запорізькій області в доход держави судовий збір в сумі 487 грн.20 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: