Провадження №2/333/570/15
11 лютого 2015 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Тучкова С.С.,
при секретарі Шелесько Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Запоріжжя, цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, третя особа - ОСОБА_2, -
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1, повідомлений судом належним чином про день, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки.
Третя особа ОСОБА_2, повідомлений судом належним чином про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача та третьої особи, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України).
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
Згідно ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08.10.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 16.09.2014 року, об 11-00 годині, по вул.Комарова в м.Запоріжжя, він, керуючи автомобілем «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, рухаючись заднім ходом, скоїв наїзд на припаркований автомобіль «PEUGЕOUT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій ОСОБА_3 (а.с.4, зворотна сторона).
17.09.2014 року спеціалістом-автотоварознавцем було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Пежо», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, про що складено протокол технічного огляду транспортного засобу (а.с.5-14).
16.09.2014 року потерпіла від дорожньо-транспортної пригодиОСОБА_3 подала заяву Товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на виплату страхового відшкодування.
На підставі страхового акту (аварійного сертифікату) №б/н від 24.10.2014 року (а.с.19) та рахунку-фактури №ГЛ-000049 від 23.09.2014 року (а.с.18, зворотна сторона), ТДВ СК «Кредо» було виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №4536 від 28.10.2014 року в розмірі 8821,46 гривень (а.с.20).
Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
На підставі ст.1166 Цивільного кодексуУкраїни майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може буди підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позо в до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп.33.1.2 п. 33.1 ст.33 зазначеного Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, а ні ОСОБА_1, будучи винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а ні власник автомобіля - ОСОБА_2, не повідомили позивача про настання страхового випадку. Поважних причин, з яких відповідач та третя особа не мали змоги виконати даний обов'язок, суду не надано.
Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ч.4 ст.169, ст. ст.10, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, суд -
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, третя особа - ОСОБА_2, - задовольнити повністю.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя С.С. Тучков