Справа № 361/6265/14-ц
Провадження № 2/361/71/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пхної О.М.,

при секретарі - Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зобов?язання зняти з реєстрації,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та про зобов?язання зняти з реєстрації.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування ? частини даного будинку від 29 травня 1998 року; договору дарування ? частини будинку на підставі договору дарування від 25 січня 2014 року та договору дарування земельної ділянки від 31 жовтня 2013 року. Проте у вказаному будинку зареєстровані та проживають ОСОБА_3 - дядько позивача, а також відповідач у справі - ОСОБА_2 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які не є членами сім'ї позивача і не ведуть з ним спільного господарства. Відповідач є колишньою дружиною дядька позивача ОСОБА_3 у зв'язку з чим була вселена у спірний будинок та зареєстрована за вказаною адресою. На даний час добровільно звільнити будинок відповідач відмовляється та чинить перешкоди позивачу у користування своєю власністю. Зважаючи на викладене та на підставі вимог ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317,319, 321, 391 ЦК України, 150 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просив задовольнити його позовні вимоги.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що відповідач зареєстрована була у вказане житло та вселена з дозволу колишнього власника будинку та з дотриманням вимог закону і протягом багатьох років проживає там.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили їх відхилити. ОСОБА_2 зазначала, що вона на правах дружини ОСОБА_3, власника будинку, разом із своєю дочкою ОСОБА_4 була прописана та вселена у спірне житлове приміщення, де проживає постійно біля 26 років. Іншого житла вона не має і підстави, передбачені законом на визнання її такою, що втратила право користування житлом відсутні.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебував у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_2 з 1989 року та у цей період відповідач разом із своєю дочкою ОСОБА_4 переїхали на постійне місце проживання та вселилася з дотримання встановленого порядку вселення у будинок АДРЕСА_1. Власником будинку був ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 10.03.1998 року. Зареєстрована відповідач у будинку з 28.11.1989 року.

Шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 укладено 15.02.1991 року, а розірваний 20.12.2006 року.

Проте ОСОБА_2 і після розірвання шлюбу продовжує постійно проживати у спірному будинку, який не залишала протягом останніх років.

Також судом встановлено, що 29.05.1998 року ОСОБА_3 подарував своєму племіннику ? частину вказаного будинку з відповідними надвірними спорудами. Також з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 є власником усього спірного будинку на час розгляду справи.

Вказані обставини визнаються сторонами у судовому засіданні та підтверджуються рішенням Апеляційного суду Київської області від 31 січня 2008 року, яким відмовлено у позові ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні, виселення та зняття з реєстрації у будинку АДРЕСА_1.

Також сторонами визнано, що відповідач не залишала даний будинок протягом останніх років та постійно у ньому мешкає.

За правилами ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у користуванні жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням регламентуються лише вимогами ст. ст. 71, 72 ЖУ України та ст.405 ЦК України, які передбачають обов'язковою умову для визнання особи, такою що втратила право користування жилим приміщенням відсутність у даному жилому приміщенні понад строки, визначені законодавством, а саме понад шість місяців за ст. 71 ЖК України, що стосується користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду та річний строк, передбачений ст. 405 ЦК України щодо приватного житлового фонду та регулює порядок втрати права користування жилим приміщенням членами сім'ї власника приміщення в тому числі й колишніми.

Як уже зазначалося вище, ОСОБА_2 протягом багатьох років постійно проживає та користується жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1, куди була вселена на законних підставах, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у спірному будинку, а також і зняття її з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Вимоги ж ст.ст. 316, 317,319, 321, 391 ЦК України, 150 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не регламентують визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому посилання на їх положення є безпідставними.

Крім того, позивачем не залучався до участі у розгляді даної справи орган, на який покладається обов'язок щодо вчинення дій по зняттю з реєстраційного обліку громадян.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зобов?язання зняти з реєстраці відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна