АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4645/15
№ 2/0202/1056/2015
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

08 червня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М.., ОСОБА_2,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18 серпня 2014 року наказом відповідача її звільнено за закінченням строку дії трудового договору. При звільненні їй було виплачено 1 740, 55 грн. заробітної плати. Зазначає, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року встановлений розмір заробітної плати 5 365, 03 грн., з розрахунку посадового окладу в розмірі 2 869 грн. та визнано незаконним наказ № 409-о від 06 червня 2013 року, яким був визначений інший розмір заробітної плати. При звільненні їй не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку та на підставі ст. 116, 117 КЗпП України просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію при затримці розрахунку при звільненні у розмірі 38 150,40 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено (а.с. 131- 133).

Стягнуто з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 38 150, 48 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду від 17 березня 2015 року у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про стягнення за кожен фактичний день затримки до повної виплати розрахунку 298, 05 грн. відмовлено (а.с.145-146).

Не погодившись з рішенням суду ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі ( а.с.152-158).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з наказу № 576-о від 18 серпня 2014 року ОСОБА_3, кандидата медичних наук, доцента кафедри фтизіатрії 31 серпня 2014 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України звільнено у звязку із закінченням строку дії трудового договору. Відповідно до розрахункового листа за серпень 2014 рік при звільненні ОСОБА_3 за 10 відпрацьованих днів виплачена заробітна плата в розмірі 1 740, 55 грн., з розрахунку окладу в розмірі 2 377 грн.

Наказом ДЗ «Дніпропетровська медична академія міністерства охорони здоровя України» № 409-о від 31 серпня 2013 року ОСОБА_3, кандидату медичних наук, доценту кафедри фтизіатрії встановлено з 01 січня 2013 року оклад в розмірі 2 377 грн. в місяць, доплата за науковий ступінь у розмірі 356, 55 грн. на місяць, доплату за лікувально-діагностичну роботу в розмірі 1 888, 55 грн. в місяць, доплату за роботу із шкідливими умовами праці в розмірі 285, 23 грн. в місяць, надбавку за вислугу років в розмірі 237,7 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року наказ ДЗ «Дніпропетровська медична академія міністерства охорони здоровя України» № 409-о від 31 серпня 2013 року визнано незаконним.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що заробітна плата ОСОБА_3 повинна розраховуватись із окладу в розмірі 2 869 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» про визнання незаконними недоплати заробітної плати та стягнення недоплаченої суми за трудовим договором задоволено частково. Визнано незаконною фактичну недоплату ДЗ «Дніпропетровська медична академія охорони здоровя України» заробітної плати ОСОБА_3 за червень 2013 року та липень 2013 року. Стягнуто з ДЗ «Дніпропетровська медична академія охорони здоровя України» на користь ОСОБА_3 ненараховану заробітну плату за червень 2013 року в розмірі 511,05грн., не нараховану суму матеріальної допомоги на оздоровлення за липень 2013 року в розмірі 492 грн., а всього на суму в розмірі 1 003, 05 грн. Встановлено розмір заробітку за один робочий день 298, 05 грн.

У відповідності до ст.61 ч.3 ЦПК України рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року має преюдиціальне значення для розгляду цієї цивільної справи.

Крім того, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року, стягнути з Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2013 року по 14 серпня 2014 року в розмірі 71532 грн., невиплачену допомогу на оздоровлення за 2014 рік в сумі 2914 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 10315 грн. 07 коп., невиплачену заробітну плату за період з червня по серпень 2013 року та за період з 15 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року за десять робочих днів в сумі 502 грн. 09 коп., а також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 852 грн. 63 коп.

Згідно зі ст.ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За положеннями частини 2 наведеної норми: при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник, або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 38 150, 48 грн., суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки з позивачем при звільнені не було проведено розрахунок у повному обсязі, то у неї виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Вказаний правовий висновок суду є правильним, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справ.

Визначаючи суму середнього заробітку за час затримки розрахунку суд першої інстанції виходив з розяснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» згідно з якими « установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,- наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у звязку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Проте лише при частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, які він ставив у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Вищенаведене дає підстави колегії суддів вважати оскаржуване рішення таким, що відповідає положенням п. 20 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 і узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 24 жовтня 2011 року № 6-39цс11, 21 листопада 2011 року № 6-60цс11, 16 січня 2012 року № 6-54цс11.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку доказам у справі, та правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 212-214 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні.

За таких обставин, приведені в апеляційній скарзі посилання на свідоме не отримання позивачем трудової книжки та вимоги про проведення з нею розрахунку, жодним чином не свідчить про вину позивача у неотриманні належних їй при звільненні коштів, оскільки законодавством не передбачено такого обовязку звільненої особи, тим більше обовязку звертатись до відповідача в письмовому порядку.

Інші доводи відповідача зазначені в апеляційній скарзі, не можуть прийматися колегією суддів до уваги, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_4

ОСОБА_2