Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/4678/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Надопта А.А.,

при секретарі - Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, на який відсутні правовстановлюючі документи та земельної ділянки площею 1,1 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіт чоловік не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом.

Після смерті чоловіка позивачки вище вказаний житловий будинок перейшов у володіння та користування позивачки, позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно разом з спадкодавцем проживала в спадковому будинку, зареєстрована в даному житловому будинку з 20.11.1981 року. Також позивачкою було в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до Виноградівської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_3.

Нещодавно позивачка звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину після смерті чоловіка, однак листом № 371/01-16 від 02.12.2014 року позивачці було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 немає можливості, оскільки позивачкою не представлено правовстановлюючий документ на будинок, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 751/14 від 25.11.2014 року правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не оформлено, а тому позивачка не має можливості надати державному нотаріусу правовстановлюючий документ на даний будинок для отримання свідоцтва про право на спадщину на нього. Житловий будинок рахується за померлим чоловіком позивачки-ОСОБА_3, інвентаризаційна вартість будинку становить 91 969,00 грн., він був побудований в 1970 році.

Згідно довідки Фанчиківської сільської ради № 573 від 02.12.2014 року житловий будинок в АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 10, особовий рахунок господарства № НОМЕР_1 рахується за ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Також до складу спадщини входить земельна площею 1,1 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за межами населених пунктів Фанчиківської сільської ради, грошова оцінка якої згідно довідки про грошову оцінку сільськогосподарських угідь становить 27 821,22 грн.

Відповідачем по справі є донька позивачки-відповідачка ОСОБА_2, мешканка АДРЕСА_2, яка спадщину після смерті батька не прийняла, інших спадкоємців немає.

За таких обставин та в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок позивачка ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно - житловий будинок в АДРЕСА_1, а також земельну ділянку площею 1,1 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду письмову про розгляд справи за її відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду письмову про розгляд справи за її відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти його задоволення.

Обстеживши матеріали справи та визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, на який відсутні правовстановлюючі документи та земельної ділянки площею 1,1 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіт чоловік не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом.

Після смерті чоловіка позивачки вище вказаний житловий будинок перейшов у володіння та користування позивачки, позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно разом з спадкодавцем проживала в спадковому будинку, зареєстрована в даному житловому будинку з 20.11.1981 року. Також позивачкою було в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до Виноградівської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_3.

Нещодавно позивачка звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину після смерті чоловіка, однак листом № 371/01-16 від 02.12.2014 року позивачці було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 немає можливості, оскільки позивачкою не представлено правовстановлюючий документ на будинок, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 751/14 від 25.11.2014 року правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не оформлено, а тому позивачка не має можливості надати державному нотаріусу правовстановлюючий документ на даний будинок для отримання свідоцтва про право на спадщину на нього. Житловий будинок рахується за померлим чоловіком позивачки-ОСОБА_3, інвентаризаційна вартість будинку становить 91 969,00 грн., він був побудований в 1970 році.

Згідно довідки Фанчиківської сільської ради № 573 від 02.12.2014 року житловий будинок в АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 10, особовий рахунок господарства № НОМЕР_1 рахується за ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Також до складу спадщини входить земельна площею 1,1 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за межами населених пунктів Фанчиківської сільської ради, грошова оцінка якої згідно довідки про грошову оцінку сільськогосподарських угідь становить 27 821,22 грн.

Відповідачем по справі є донька позивачки-відповідачка ОСОБА_2, мешканка АДРЕСА_2, яка спадщину після смерті батька не прийняла, інших спадкоємців немає.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як було зазначено вище, правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до роз'яснень Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування Вищий спеціалізований суд; Лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

За таких обставин та в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок позивачка ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно - житловий будинок в АДРЕСА_1, а також земельну ділянку площею 1,1 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-213, 215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заявлений позов задоволити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 76,8 кв.м., в тому числі житловою площею 35,4 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 1,1 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населених пунктів Фанчиківської сільської ради, контур № 607, що належала згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 4-ЗК № 003120, виданого 23.01.2003 року Виноградівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта