Справа № 203/8172/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого, під час розгляду справи доповнивши позовні вимоги, посилалась на те, що є власником квартири АДРЕСА_1. 08.12.2014 року сталось залиття її квартири з квартири №42 у вказаному будинку, розташованої вище, в якій проживають відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Внаслідок залиття їй було заподіяно матеріальні збитки в сумі 15207 грн. 49 коп., з яких: 9493 грн. 47 коп. - внаслідок затоплення квартири, 2653 грн. 60 коп. внаслідок пошкодження меблі, 222 грн. 50 коп. вартість прання пошкодженого паласу та його доставки, 2363 грн. 60 коп. витрати за проведення експертизи, 474 грн. 32 коп. витрати за проведення товарознавчого дослідження. Крім того, їй було заподіяно моральну шкоду, оскільки вона знаходиться на сьомому місяці вагітності. Через пошкодження квартири внаслідок залиття, вона не мала можливості мешкати в останній та вимушена була переїхати до м.Кривий Ріг до своєї матері, чим порушився привичний ритм її життя. З урахуванням зазначеного позивачка просила суд стягнути з відповідачів у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15207 грн. 49 коп., моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов та посилаючись на викладені в первісному позові та уточненнях підстави, просила задовольнити позовні вимоги стягнувши заподіяну позивачці матеріальну та моральну шкоду з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 посилаючись на те, що заміна труби холодного водопостачання відбувалось з дозволу та за участі працівників балансоутримувача, останні, а також громадяни, що зазначені в акті до квартири відповідачів не заходили, ОСОБА_5 для огляду квартири позивачки та складання акту про залиття не запрошувалась. В акті невірно зазначена площа та причини залиття. Вини ОСОБА_2 в залитті квартири не має, труба холодного водопостачання перебуває на балансі Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» та саме останнє повинно нести відповідальність за заподіяну позивачці шкоду.

Відповідачка ОСОБА_5 в наданих письмових запереченнях зазначила, що в квартири і №42 по вул.Ленінградській,18 в м.Дніпропетровську мешкають її батьки. Вона з 2003 року в квартирі не проживає та не має жодного відношення до заміни труби та залиття квартири позивачки. В звязку з цим, просила в задоволенні позову до неї відмовити. Розгляд справи проводити без її участі.

Комунальне підприємство «Житлове господарство Кіровського району» не дивлячись на неодноразові виклики явку свого представника в судові засідання не забезпечило.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача ОСОБА_2 та його представника, дослідивши доводи, викладені в письмових запереченнях відповідачки ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2001 року є власником квартири №36, що розташована на шостому поверсі в будинку №18 по вул.Ленінградській в м.Дніпропетровську.

На сьомому поверсі вказаного будинку над квартирою позивачки розташована квартира №42, що належить на праві власності відповідачці ОСОБА_5, в якій з 2003 року проживають її батьки, зокрема відповідач ОСОБА_2, а ОСОБА_5 з цього часу мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.Кірова,59/186.

В матеріалах справи відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2. Проте, зазначені обставини визнані сторонами та в силу ч.1 ст.61 ЦПК України є такими, що не підлягають доказуванню.

Також судом встановлено, що вказаний будинок перебуває на балансі Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району».

08.12.2014 року сталось залиття квартири АДРЕСА_1 з квартири №42 вказаного будинку.

Відповідно до акту про залиття від 11.12.2014 року, складеного працівниками балансоутримувача, залиття квартири позивачки сталось внаслідок прориву в ванній кімнаті квартири №42 труби холодного водопостачання в місці зєднання металопластикової труби з металевою, яку мешканці квартири замінили без погодження з балансоутримувачем будинку.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №774-15 від 20.04.2015 року, призначеної та проведеної в рамках даної цивільної справи, розмір заподіяних матеріальних збитків внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 9493 грн. 47 коп.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1169-15 від 01.04.2015 року складеного судовий експертом Дніпропетровського НДІСЕ, розмір матеріальної шкоди, спричиненої майну (меблі), внаслідок залиття 08.12.2014 року квартири №6 по вул.Ленінградській в м.Дніпропетровську, становить 2653 грн. 60 коп.

Відповідно до ст.18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до ст.24 ЖК України для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку.

Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території.

Відповідно до ст.175 ЖК України державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов'язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою.

Відповідно до ст.176 ЖК України наймодавець зобов'язаний своєчасно провадити ремонт жилих будинків, забезпечувати безперебійну роботу інженерного обладнання будинків і жилих приміщень, належне утримання під'їздів, інших місць загального користування будинків і придомової території.

Капітальний ремонт жилих будинків, технічне обслуговування їх інженерного обладнання, а також поточний ремонт жилих приміщень, що його зобов'язаний провадити наймодавець (житлово-будівельний кооператив), здійснюються відповідно до правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території, правил і норм технічної експлуатації житлового фонду.

Відповідно до змісту ст.61 ЖК України наймодавцем житлового фонду є житлово-експлуатаційна організація.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до пп.4,6,8 ч.2 ст.20 вказаного Закону власник зобовязаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобовязаний: здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, повязаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобовязує.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.153 ЖК України держава подає громадянам, які мають у приватній власності жилі будинки (квартири), допомогу в їх ремонті та благоустрої. Ремонт будинків (квартир), що належать громадянам, за їх бажанням може провадитися підприємствами побутового обслуговування населення.

А відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст.190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду.

Аналізуючи зазначені вище положення закону та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду не знайшов підтвердження факт залиття квартири позивачки з вини Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району», внаслідок неналежного утримання останнім, як балансоутримувачем будинку, внутрішньобудинкових мереж холодного водопостачання чи з інших причин.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив пояснення відповідача ОСОБА_2 про те, що останній звертався з письмовою заявою до балансоутримувача з приводу необхідності заміни труби холодного водопостачання в ванній кімнаті квартири АДРЕСА_2, в звязку з її зносом та, що проведення такої заміни відбувалось шляхом врізання металопластикової труби за згоди балансоутримувача та силами його працівників.

Разом з тим, відповідачем у відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України не надано відповідних доказів щодо його письмового звернення до житлово-експлуатаційної організації, погодження останньою проведення заміни внутрішньоквартирних мереж водопостачання та здійснення такої заміни в квартирі відповідачів працівниками балансоутримувача на підставі відповідного офіційного звернення та розпорядження керівництва, а не з власної ініціативи за домовленістю з відповідачем.

Крім того, суд враховує, що з моменту заміни частини труби холодного водопостачання в квартирі відповіда-чів в вересні 2010 року та до моменту залиття квартири позивачки в грудні 2014 року пройшло більше чотирьох років. Протягом вказаного часу, відповідач прийнявши роботу, будь-яких зауважень щодо якості проведених робіт та використаних матеріалів не заявляв.

Також суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача з приводу того, що труба холодного водопостачання перебуває на балансі Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» та саме останнє повинно забезпечувати належний технічний стан даного інженерного обладнання, оскільки вказана обставина не звільняє власника квартири відповідно до зазначених вище ст.322 ЦК України, ст.153 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч.1 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від обовязків щодо перевірки та утримання в належному технічному стані внутрішньоквартирного технічного (інженерного) обладнання, своєчасного вжиття заходів щодо його ремонту або заміни.

Як зазначив відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні та відповідачка ОСОБА_5 в своїх письмових запереченнях, в квартирі АДРЕСА_2 з 2003 року мешкають ОСОБА_2 та його дружина, а ОСОБА_5 з вказаного часу проживає за іншою адресою.

Разом з тим, суд не приймає до уваги заперечення відповідачки ОСОБА_5 з цього приводу, як підставу для звільнення від відповідальності за заподіяну позивачці шкоду, оскільки між вказаними відповідачами відповідного договору найму з визначенням прав та обовязків наймодавця укладено не було, а тому саме відповідачка ОСОБА_5, як власник квартири АДРЕСА_2, повинна нести відповідальність за шкоду, заподіяну позивачці внаслідок залиття квартири останньої.

Доводи відповідача ОСОБА_2 та його представника з приводу того, що акт про залиття 11.12.2014 року складався за відсутності власника квартири №42; особи, що його підписали, не є мешканцями будинку №18 по вул.Ленінградській та разом із працівниками балансоутримувача при складанні акту до квартири не приходили, не є такими, що спростовують факт залиття квартири позивачки з причин, зазначених у цьому акті, оскільки вказаний факт не заперечував сам відповідач ОСОБА_2 та це підтверджується актами від 08.12.2014 року працівників аварійної служби, показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка працівника ремонтної бригади ОСОБА_7, який в судовому засіданні підтвердив факт залиття квартири позивачки 08.12.2014 року з квартири №42 внаслідок прориву в ванній кімнаті цієї квартири труби холодного водопостачання в місці зєднання металопластикової труби з металевою.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом».

Тому, для вирішення питання щодо розміру заподіяної позивачці внаслідок залиття матеріальної шкоди, суд приймає до уваги, як належні та допустимі докази, висновок судової будівельно-технічної експертизи №774-15 від 20.04.2015 року та висновок експертного автотоварознавчого дослідження №1169-15 від 01.04.2015 року складеного судовий експертом Дніпропетровського НДІСЕ.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню та на її користь з відповідачки ОСОБА_5 слід стягнути завдану внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в сумі 9493 грн. 47 коп., матеріальну шкоду, спричинену майну (меблі) в сумі 2653 грн. 60 коп., витрати щодо прання та доставки пошкодженого внаслідок залиття паласу в сумі 222 грн. 50 коп.

Оскільки відповідно до зазначеної вище ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження №1169-15 від 01.04.2015 року в сумі 474 грн. 32 коп.

Таким чином, всього з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_4 слід стягнути у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири 12843 грн. 89 коп.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.

Суд вважає доведеним, що внаслідок залиття квартири позивачці було заподіяно моральну шкоду, що полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, необхідності нести незаплановані матеріальні витрати, погіршенні умов для проживання, внаслідок чого остання змушена була тимчасово проживати за іншою адресою у своїх батьків. Вказане, враховуючи, що позивачка є вагітною, завдавало їй незручності у повсякденному житті; змусило витрачати додатковий час та зусилля для організації свого життя, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків.

Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, завдання шкоди з необережності, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

В решті позовних вимог в цій частині, а також в частині позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 та Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району», в задоволенні відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки також слід стягнути судові витрати: судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. (по 243 грн. 60 коп. за дві задоволенні вимоги майнового та немайнового характеру), витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2361 грн. 60 коп., а всього 2848 грн. 80 коп. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,23,319,322,1166,1167,1192 ЦК України, ст.ст.1,20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.18, 24,61,175,176,190 ЖК України, ст.ст.10,11,27,31,33,58-61,79,88,169,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири 12843 грн. 89 коп.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_4 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2361 грн. 60 коп., а всього 2848 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак