Справа № 233/2652/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
при секретарі Ранкової О.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Артемівська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про стягнення заборгованості. Посилаючись на те, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач за адресою: вул. Артема, 15/16, смт. Миронівський, м. Дебальцеве, Донецької області. Порушуючи вимоги закону, боржники платежі здійснювали не в повному обсязі, у звязку з чим станом на 17.01.2012 року виникла заборгованість в сумі 7332,72 грн. Ухвалою Дебальцевського міського суду від 11 квітня 2012 року скасовано судовий наказ про стягнення з відповідачів вказаної суми, що дало можливість позивачу звернутися у позовному провадженні. Просить суд позов задовольнити повністю.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі..
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Раніше представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5, а саме 12 липня 2013 року було подано заяву про застосування строків, також у заяві зазначив, що у відповідачів могла бути заборгованість, оскільки у відповідачів не було коштів.
На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачі мають заборгованість перед позивачем за надані комунальні послуги (а.с.4-5) станом на 01 січня 2007 року у розмірі 4060,46 грн., з січня 2007 року по грудень 2009 року у розмірі 2620,94 грн., сплачено за цей період кошти за послуги у розмірі 5016 грн., з січня 2010 року по грудень 2011 року заборгованість складає 651,32 грн., сплачено за цей період суму 6059,23 грн.
Згідно копії ухвали Дебальцевського міського суду Донецької області від 11 квітня 2012 року судовий наказ №2н/0511/248/2012 від 05 березня 2012 року скасовано (а.с.7). Розяснено, що право позивача на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку.
Також в матеріалах справи є копії квитанцій про сплату не в повному обсязі наданих послуг позивачем відповідачами (а.с.46-59), що також не заперечує позивач щодо сплати наданих ним послуг, але не в повному обсязі у звязку з чим і утворилась у відповідачів перед позивачем заборгованість за надані ним послуги.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно з п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до п. 18 вищевказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно з п. 3 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 571 від 08 жовтня 1992 року, за власником житлового будинку органом місцевої державної влади закріплюється прибудинкова територія; відповідно до п. 4 вказаних Правил, власник житла за рахунок власних коштів оплачує всі витрати, повязані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території.
Пунктами 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями встановлений обовязок власників, наймачів та орендарів житлових приміщень своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за житло або оренду квартири, комунальні послуги та інші.
Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14.
Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги (ч. 1 ст. 95 ЦК України).
Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14.
За заявою відповідача суд вважає за можливим застосувати позовну давність до позовних вимог, а тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі відокремленого підрозділу Миронівська ТЕС до 01.01.2010 року задоволенню не підлягають та в цій частині у задоволенні позову суд відмовляє з причини пропуску строку позовної давності.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі відокремленого підрозділу Миронівська ТЕС підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 651,32 грн., яка складається з заборгованості по квартирній платі та за вивезення сміття, при обчисленні яких суд виходив з наступного: відповідно до нарахувань за квартирну плату за номером особового рахунку № 5232 (а.с.4-5) квартирна плата з 01 січня 2010 року по червень 2011 року складала 75,22 грн., з червня 2011 року по грудень 2011 року 80,88 грн., при цьому згідно вищевказаних нарахувань, в період з січня 2010 року по серпень 2011 року включно сплаті підлягали також послуги за вивезення сміття в сумі 10 грн. 20 коп. за місяць, з вересня 2011 року по грудень 2011 року у розмірі 13,88 грн., загальна сума заборгованості за вказані послуги склала 651,32 грн..
Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2010 року по грудень 2011 року в сумі 651,32 грн.
Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 215, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 260, 261, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року з наступними змінами, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 571 від 08 жовтня 1992 року, суд
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повторене заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом України.
Суддя О.А.Брежнев