Провадження № 2-з/761/690/2015
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Романишена І.П.

при секретарі: Дігтяр М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказаний позов.

17 листопада 2015 року представником позивача ОСОБА_3 було подано заяву, в якій він просить постановити ухвалу про забезпечення позову, якою просить накласти арешт на кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_2.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ставляться вимоги про стягнення боргу, при цьому, позивач просить накласти арешт на кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_2, паспорт серії МЕ № 487898 виданий 01.09.2004 року Шевченківським РВ УМВС України в м. Києві в банківських установах, не обґрунтовуючи реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаною заявою, позивачем необґрунтовано необхідності виду забезпечення позову, який він просить застосувати, не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували місцезнаходження грошових коштів у вказаних банківських установах, на які позивач просить накласти арешт.

Окрім того, позивачем не зазначено конкретні номери рахунків в банківських установах, на які необхідно накласти арешт.

Відтак, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя І.П. Романишена