Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1301/15-ц

22 жовтня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого судді- Грещука Р.П.

секретаря - Госедло Л.І.

з участю позивачки - ОСОБА_1

її представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням і зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом в суд до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням і зняття з реєстрації.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким зобов'язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні права власності на належне їй домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 шляхом зняття відповідача з реєстрації в даному домоволодінні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать письмові повідомлення, які зберігаються в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Зі згоди представника позивача, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_4 та дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як визначено в ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5-матері позивачки, залишилося спадкове майно: будинковолодіння за № 14 і № 12 «а», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

З'ясовано також, що ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є єдиною її дитиною. На час смерті матері вона постійно проживала з нею в АДРЕСА_1

Доведено також, що після смерті матері, позивачці стало відомо, що 24.06.2005 року мати склала заповіт, який посвідчений у Лоївській с/раді, згідно якого заповіла будинковолодіння за АДРЕСА_1 ОСОБА_3, а будинковолодіння за АДРЕСА_2 ОСОБА_6 На підставі вказаного заповіту ОСОБА_3 13.09.2007 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння АДРЕСА_1 і зареєстрував за собою право власності в Івано-Франківському ОБТІ на дане будинковолодіння.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Надвірнянського р-нного суду, Івано-Франківської області від 12.04.2006 року на підставі вказаного заповіту від 24.06.2005 року задоволено позов ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 до Лоївської с/ради про визнання права власності на спадкове майно. А згідно рішення Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 12.04.2006 року було зареєстровано власність у Івано-Франківському ОБТІ на спадкове майно, а саме будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2У вказаному рішенні суду від 12.04.2006 року було зазначено, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, однак претенденткою на спадщину, як пізніше було встановлено, була ОСОБА_1

Згідно висновку зробленого експертом НДЕКЦ УМВС України в Івано-Франківській області від 10.08.2010 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_5 у заповіті від 24.06.2005 року ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3 посвідченого секретарем виконавчого комітету Лоївської с/ради (в обох примірниках), виконаний не особою від імені якої надані зразки підписів та почерку ОСОБА_5, а іншою особою.

Рішенням Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 04.02.2011 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Лоївської с/ради про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право власності на будинковолодіння, а саме:

Визнано недійсним заповіт, посвідчений 24.06.2005 року секретарем Лоївської с/ради ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за номером 50 від імені ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6, ОСОБА_3

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.09.2007 року видане ОСОБА_3 державним нотаріусом Надвірнянської РДНК Дремлюк В.В., зареєстроване в реєстрі за номером Д-1772 на 11/12 часток домоволодіння АДРЕСА_1.

Скасовано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 09.06.2007 року ОСОБА_3 на 11/12 часток домоволодіння АДРЕСА_1.

Скасовано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 28.04.2006 року ОСОБА_6 на домоволодіння АДРЕСА_2Ухвалою судової палати в цивільних справах Апеляційного суду, Івано-Франківської області від 14.04.2011 року залишено рішення Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 04.02.2011 року -без зміни.

09.08.2011 року державний нотаріус Надвірнянської РДНК Шушкевич С.М., видала свідоцтво про право на спадщину на 11/12 частини домоволодіння АДРЕСА_1

Вказане свідоцтво про право на спадщину на 11/12 часток вказаного домоволодіння від 09.08.2011 року позивачка зареєструвала у ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 09.08.2011 року, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав.

Крім того, рішенням Надвірнянського р-нного суду, Івано-Франківської області від 29.09.2014 року припинено право власності ОСОБА_10 на 1/12 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 вартістю 5979 грн. та цим же рішенням вказаного суду визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частку домоволодіння АДРЕСА_1 вартістю 5979 грн.

В даний час власником домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 являється позивачка по справі- ОСОБА_1., що підтверджується витягом продержавну реєстрацію прав від 09.08.2011 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.03.2015 року, копії яких долучені до матеріалів справи.

Разом з тим, в 2007 році в її домоволодінні, що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач, ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Лоївської с/ради від 06.04.2015 року за № 299/2-18, яка зберігається в матеріалах справи.

З пояснень позивачки також вбачається, що ОСОБА_3 з моменту реєстрації і по даний час не проживає в будинку що в АДРЕСА_1.

Факт його відсутності у житлі підтверджено даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.06.2015 року , який складений комісією Лоївської с/ради, а також поясненнями допитанної судом свідка - ОСОБА_4

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивачки про те, що вона не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним їй майном, так як в житловому будинку залишилася зареєстрованою відповідач - ОСОБА_3

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом,.

Як визначено у ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається майном, що йому належить. Власник має право здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не протирічать закону.

Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації відповідача у будинковолодінні АДРЕСА_1 не завдасть шкоди його інтересам та не порушить його права, оскільки будинковолодіння не є власністю ОСОБА_3, а належить позивачці -ОСОБА_1

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391 ЦК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" і підлягають задоволенню, оскільки вказаний житловий будинок належить позивачці на праві власності на законних підставах, відповідач не проживає у ньому більше трьох років.

Тому, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317,383, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 209, 213- 216, 218, 223,224-228 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя с.Лоєва, Надвірнянського району, Івано-Франківської області усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності на належне їй домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 шляхом зняття його з реєстрації у домоволодінні, що знаходиться в АДРЕСА_1

Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Лоєва, Надвірнянського району, Івано-Франківської області з реєстрації в домоволодінні, що знаходиться в АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 26.10.2015 року.