Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Максимчук З.М.

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю..

представника позивача Станкевича В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

28.02.2007 року ОСОБА_2отримав в банку позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїм підписом підтвердив, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір.

Умови Договору з банком позичальником не виконувались, тому 10.10.2011 року Березнівським районним судом Рівненської області за позовом банку було ухвалено рішення щодо стягнення з ОСОБА_2заборгованостей за даним кредитним договором на суму 21747,77 грн., з них 11056,35 грн. борг за кредитом, 9079,62 грн. борг за відсотками, комісії 100 грн., 500 грн. фіксований розмір штрафу, 1011,8 грн. штраф у відсотках.

Оскільки, зазначене рішення місцевого суду також не виконане в повному обсязі, то банк в січні 2015 року звернувся до суду з позовом та в подальшому уточнивши свої позовні вимоги просив стягнути з позичальника ОСОБА_2 заборгованість по відсотках за користування кредитом 16551,88 грн., 500 грн. фіксованої ставки штрафу та 827,59 грн. відсоткової складової штрафу та судові витрати 178,79 грн..

Рішенням Березнівського районного суду від 10 червня 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі апелянтпокликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В поданій апеляційній скарзі пояснив, що вважає помилковим покликання суду першої інстанції на порушення позивачем строку позовної давності, оскільки сторони в укладеному договорі взагалі не обмежували строк дії кредитної картки конкретною календарною датою, в даному випадку відповідач підписуючи заяву приєднався до умов, які є загальними і їх підписання позичальником не було обов'язковим.

_______________________________________________________________________________________

Справа №555/52/15-ц Головуючий в суді І інст. - Старовецька Ю.В.

Провадження № 22-ц/787/1511/2015 р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Зазначив, що пластикова картка є лише засобом користування поточним рахунком, а її статус (наприклад блокування, сплив терміну дії тощо, не впливає на статус рахунку та договору банківського обслуговування в цілому.

Вказував, що відповідач із заявою про закриття поточного рахунку (картрахунку) не звертався, картку в банк не повертав, заборгованість свою не погасив, тому поточний картковий рахунок на даний момент є відкритим та дійсним.

Доводив, що умовами та правилами, до яких підписавши заяву приєднався відповідач не містять положень, що строк дії договору та строк дії картки це одне й те ж саме поняття та вони співпадають. Строк дії картки не припиняє строку дії договору.

Стверджував, що підписаний відповідачем договір банківського обслуговування діє і досі оскільки 28.02.2007 року було вперше підписано договір між сторонами строком на 12 місяців, тобто до 28.02.2008 року, договір автоматично щорічно пролонговувався на 12 місяців. З 2008 року жодна із сторін не заявила про свій намір його розірвати, а отже строк позовної давності починає відраховуватися з наступного дня після закінчення строку дії договору.

З наведених підстав просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник банку Станкевич В.О. просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що оскільки після закінчення строку дії кредитного договору в межах строку позовної давності було ухвалене судове рішення про стягнення усієї заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, в зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом та штрафних санкцій за їх несплату.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно роз'яснень даних в постанові Пленуму ВСС України „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин " від 30 березня 2012 року за № 5, „зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір відсотків за користування кредитними коштами був встановлений кредитним договором між банком та ОСОБА_2 відповідно до якого банком проведено нарахування суми заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами в сумі 16551,88 грн. за період з 01.04.2011 року по 30.11.2014 року, а також штраф відповідно до п.8.6 умов в сумі 827,59 грн. та 500 грн.

Строк дії кредитного договору на час вирішення спору між сторонами не закінчився, оскільки пролонгувався відповідно до п.9.12 умов надання банківських послуг. Строк дії платіжної картки не є тотожним строку дії договору між банком та позичальником, оскільки вона є лише електронним платіжним засобом самого рахунку, що випливає з п.1.27 ст.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та абзацу 21 п. 1.4 Положення „Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням ".

З вимогами про застосування наслідків пропуску строку позовної давності щодо заявлених банком вимог за відсотками по користуванню кредитними коштами, які є періодичними платежами, відповідач до суду не звертався.

Отже, позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню, крім вимоги про стягнення штрафу в фіксованому розмірі 500 грн., оскільки ця сума стягнута попереднім рішення суду.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, сплачений по справі судовий збір (165,52+203,58) 269,1 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь банку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, не з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313-314, 316-317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2015 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" відсотки за користування кредитом в розмірі 16551,88 грн., 827,59 грн. штрафу та сплачений по справі судовий збір в розмірі 269,1 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: