Справа №591/2529/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1213/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_4,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2015 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

10 квітня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 09 липня 2008 року між банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №761/4-097, згідно якого позивач надав відповідачу кошти в сумі 750 доларів США грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних з кінцевим терміном повернення 08 липня 2009 року.

На забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором 09 липня 2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №761/4-098, згідно якого остання зобовязалася відповідати перед кредитором солідарно з позичальником у повному обсязі за невиконання ним своїх обовязків, що випливають з укладеного кредитного договору.

Позичальник взятих на себе зобовязань за кредитним договором не виконала, у звязку з чим станом на 01 лютого 2015 року у неї виникла заборгованість в сумі 987,78 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01 лютого 2015 року складає 15 960,34 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 488,40 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 7 891,48 грн.; заборгованість за відсотками 332,57 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 5 373,64 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 107,77 доларів США, що згідно НБУ становить 1 741,39 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 59,03 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 953,84 грн.

Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на його користь суму заборгованості за кредитним договором №761/4-097 від 09 липня 2008 року у розмірі 987,78 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01 лютого 2015 року становить 15 960,34 грн. , та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2015 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 987,78 доларів США, що на дату винесення рішення еквівалентно 20558,33 грн., та в дольовому порядку 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору, тобто по 121 грн. 80 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 20558,33 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» та 121 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

Вказує, зокрема, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем пропущена позовна давність щодо звернення з позовом до ОСОБА_3, оскільки позовна давність по відношенню до поручителя ОСОБА_3 перервалася у квітні 2010 року з приходом її у відділення банку з повідомленням про неможливість сплати кредиту та існувала максимум протягом трьох років до квітня 2013 року. Сплативши 28 лютого 2013 року певну суму на погашення кредиту, позичальник перервала позовну давність відносно себе, а не відносно поручителя, яка дій по визнанню боргу перед банком не вчиняла.

Суд в судовому засіданні не дослідив та не врахував тієї обставини, що договір поруки припинився.

Рішення суду в частині визначення розміру заборгованості та стягнення її з позичальника не оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, який підтримав скаргу з мотивів, в ній викладених, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що банк довів порушення його прав відповідачами, оскільки відповідач позичальник своїх зобовязань за кредитним договором не виконує, допустила заборгованість за кредитним зобовязанням, поручителем за яким є ОСОБА_3, а тому у банку виникло право вимагати від них повернення суми кредиту. Щодо заяви відповідача про пропуск банком позовної давності, суд виходив з того, що позичальник протягом строку позовної давності сплатила певну суму на погашення заборгованості, тим самим вчинила дії по визнанню боргу та перервала позовну давність.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна, оскільки він не узгоджується з матеріалами справи та не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору №761/4-097 від 09 липня 2008 року банк надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 750 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних з кінцевим строком повернення до 08 липня 2009 року.

Згідно умов кредитного договору:

1.1. Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 750 доларів США, зі сплатою 14% процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості:

1.1.1 до 10 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2008 року, рівними частинами по 63 доларів США.

1.1.2 в останній місяць до 08 липня 2009 року 57 доларів США з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 08 липня 2009 року на умовах, визначених цим договором.

1.2. Кредит надається позичальнику на наступні цілі: споживчі цілі.

1.3. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, кредитор укладає:

1.3.1 з позичальником та громадянином України ОСОБА_3 договір поруки №761/4-098 від 09 липня 2008 року, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником своїх обовязків за цим договором у повному обсязі і відповідає перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник.

2.5. Погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості:

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

- прострочена заборгованість за кредитом;

- строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитом;

- пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів;

- штрафи.

4.1. У разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1, 3.2.2, 4.4, 5.4. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діє у цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

4.3. У разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.1-3.3.9 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеного п.1.1 цього договору, за кожний випадок.

4.4. У випадку не виконання позичальником зобовязань, визначених п. п. 3.3.2-3.3.11 цього договору, протягом більше пяти днів термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, та відповідно позичальник зобовязаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

7.2. Всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, курєром, телеграфом за зазначеними адресами сторін, або вручені особисто під розписку про отримання. Датою отримання повідомлень буде вважатися: у випадку надіслання рекомендованим листом, курєром, телеграфом - поштового штемпеля відділу звязку одержувача, а у випадку вручення позичальнику особисто під розписку про отримання - дата їх особистого вручення (а.с.11-12).

В забезпеченням виконання зобовязання за кредитним договором 09 липня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №761/4-098, згідно якого:

1.1. Поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 761/4-097 від 09 липня 2008 року.

2.1. Зміст забезпеченого порукою зобовязання, його розмір, строк та порядок виконання:

2.1.1 повернення кредиту в сумі 750 доларів США з наступним порядком погашення, що визначений договором кредиту та кінцевим терміном повернення всієї суми кредиту до 08 липня 2009 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредиту;

2.1.2 сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 14% процентів річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначений договором кредиту;

2.1.3 сплата можливих штрафних санкцій, визначених договором кредиту 1;

2.1.4 відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимог і отримання виконання за договором кредиту 1, та збитків, завданих порушенням позичальником своїх обовязків за договором кредиту 1;

2.1.5 інші витрати на здійснення забезпеченої порукою вимоги.

2.2. Надання поручителем поруки за цим договором здійснюється безоплатно та не є фінансовою послугою.

2.3. У разі збільшення розміру забезпеченого порукою зобовязання без внесення змін до цього договору, порука зберігається, а поручитель відповідає перед кредитором лише частково, в обсязі, визначеному в п. 2.1. цього договору.

3.1. Поручитель зобовязаний:

3.1.1 протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобовязання забезпеченого порукою виконати відповідне зобовязання, шляхом перерахування на рахунки кредитора №0014 суми невиконаного позичальником зобовязання;

3.3. Кредитор зобовязаний:

3.3.1 протягом семи робочих днів від дати невиконання позичальником зобовязань, забезпечених порукою, повідомити про це поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного позичальником зобовязання та невиконаного зобовязання.

6.1. Всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, курєром, телеграфом за зазначеними адресами сторін, або вручені особисто під розписку про отримання. Датою отримання повідомлень буде вважатися: у випадку надіслання рекомендованим листом, курєром, телеграфом - поштового штемпеля відділу звязку одержувача, а у випадку вручення позичальнику особисто під розписку отримання дата їх особистого вручення

6.2. Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання прийнятих на себе зобовязань (а.с.14-15).

Згідно п.1.2.2 статуту ПАТ «Укрсоцбанк», рішенням загальних зборів акціонерів від 09 березня 2010 року змінено тип акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та змінене найменування (назви) банку на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Банк є правонаступником щодо всіх прав та обовязків акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства (а.с.18-21).

Листом №761/13-0887 від 16 січня 2009 року банк запропонував ОСОБА_3 в строк до 23 січня 2009 року погасити прострочену заборгованість позичальника ОСОБА_5 в сумі 122,85 доларів США (а.с.63).

Повідомленням від 20 травня 2009 року банк запропонував ОСОБА_3 погасити прострочену заборгованість позичальника, яка станом на 20 травня 2009 року складає: прострочена заборгованість за кредитом 368,4 доларів США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 23,17 доларів США (а.с.64).

Згідно вимоги №18-86/02-108 від 31 березня 2010 року (щодо зобовязань за договором поруки №761/4-098 від 09 липня 2009 року), направленої банком ОСОБА_3, їй було повідомлено про наявність заборгованості по зобовязаннях позичальника, яка складає: заборгованість за кредитом 488,40 доларів; заборгованість за відсотками 63,83 доларів; пеня 653,79 грн., та запропоновано протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення кредитора, виконати зобовязання (а.с.62).

Згідно наданих позивачем розрахунків, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування грошовими коштами та інших платежів, станом на 01 лютого 2015 року відповідач позичальник мала загальну заборгованість в розмірі 987,78 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 15 960,34 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 488,40 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 7 891,48 грн.; заборгованість за відсотками 332,57 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 5 373,64 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 107,77 доларів США, що згідно НБУ становить 1 741,39 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 59,03 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 953,84 грн.

Отже, між сторонами виник спір, що випливає з виконання умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем позичальником, яка має борг перед банком, та договору поруки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом.

Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачають, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно ч. ч. 1, 2ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Договором поруки в даній справі не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору (п. 6.2) про його дію до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України.

В цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, то, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений - строк повного погашення кредиту 8 липня 2009 року, отже у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 8 липня 2009 року, протягом наступних шести місяців.

Банк після настання строку виконання основного зобовязання звернувся з письмовою вимогою до поручителя після закінчення вказаного шестимісячного строку лише 10 квітня 2009 року, а з позовом до суду 10 квітня 2015 року .

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-6цс/14, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

За таких обставин висновок суду про наявність підстав для стягнення заборгованості і з поручителя, порука якого припинилась, не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

В звязку з наведеним та обставина, що позичальник 28 лютого 2013 року сплатила банку кошти на погашення заборгованості, в звязку з чим суд зробив висновок, що вона своїми діями відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перервала позовну давність і її строк не пропущений, не має правового значення для поручителя, порука якого припинилась до вчинення позичальником дій по визнанню боргу.

З огляду на зазначене посилання відповідача поручителя на пропуск позовної давності по відношенню до неї не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позовна давність не може застосовуватись до зобовязань, які припинились.

В звязку з наведеним скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості солідарно з позичальником та стягнення з них обох в дольовому порядку на користь банку сплаченого ним судового збору підлягає скасуванню, оскільки вказані суми підлягають стягненню лише з позичальника.

При апеляційному оскарженні рішення суду ОСОБА_3 сплатила судовий збір в сумі 121, 8 гр., який відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з банку на її користь.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи, норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2015 року в даній справі в частині стягнення на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_3 987,78 доларів США, що на дату ухвалення рішення еквівалентно 20558,33 грн., та в частині стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_3 в дольовому порядку 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору, тобто по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Відмовити в задоволенні позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09 липня 2008 року №761/4-097, укладеним між між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, в сумі 987,78 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за звернення з позовом до суду першої інстанції.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 121, 8 гр. судового збору, сплаченого за апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -