Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал», третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва, про зміну формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, виплату вихідної допомоги, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_3 та його представника на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, який уточнив під час розгляду справи й мотивував тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2011 року відносини між ним та відповідачем у період з 22 лютого 2009 року по 31 травня 2010 року були визнані трудовими. 12 квітня 2010 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався випадок, пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого він отримав травму та перебував на лікуванні. 14 жовтня 2010 року йому встановлено інвалідність третьої групи, а з 03 листопада 2011 року - інвалідність другої групи у зв'язку з трудовим каліцтвом.

08 лютого 2013 року відповідачем незаконно видано наказ про його звільнення з 31 травня 2010 року за закінченням строку трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, а не з підстав, передбачених п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі станом здоров'я, який перешкоджає виконанню даної роботи. Крім того, на порушення вимог ст. 47 КЗпП України відповідачем йому було видано трудову книжку лише 25 вересня 2013 року.

Посилаючись на викладене та на те, що неправомірними діями відповідача завдано моральну шкоду, позивач просив суд змінити дату і формулювання причини його звільнення, зобов'язати відповідача видати наказ та внести відповідні записи до трудової книжки про звільнення з 25 вересня 2013 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, нарахувати та виплатити середньомісячний заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 02 січня 2013 року по 25 вересня 2013 року у розмірі 10 403 грн 34 коп., вихідну допомогу у розмірі 1 183 грн 13 коп, у рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 10 000 грн та зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» (далі - ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал») надати до територіального органу управління Пенсійного фонду України уточнений звіт щодо визначення виплат за період з 22 лютого 2009 року по 25 вересня 2013 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2014 року до участі у справі у якості третьої особи залучено Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2014 року позов задоволено частково. Ухвалено змінити дату звільнення ОСОБА_3 - докера-механізатора з роботи у ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» з 31 травня 2010 року на 08 лютого 2013 року. Ухвалено змінити формулювання причини звільнення з п. 2 ст. 36 КЗпП України на п. 5 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з трудовим каліцтвом. Зобов'язано ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» видати наказ про зміну дати і формулювання причини звільнення ОСОБА_3 відповідно до рішення суду та внести ці записи до трудової книжки. Стягнуто за час вимушеного прогулу з 03 січня 2013 року по 08 лютого 2013 року з ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» на користь ОСОБА_3 1 183 грн 13 коп середнього заробітку та 2 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, виплату вихідної допомоги та покладення обов'язку на ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» надати до територіального органу управління Пенсійного фонду України уточнюючий звіт щодо визначення виплат за період з 22 лютого 2009 року по 25 вересня 2013 року відмовлено.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2014 року скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2014 року у частині задоволення вимог про зміну дати звільнення та формулювання причини звільнення, покладення обов'язку на ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» видати наказ про зміну дати і формулювання причини звільнення ОСОБА_3 відповідно до рішення суду та внести ці записи до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат та ухвалено в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» про зміну дати звільнення та причини формулювання звільнення, покладення обов'язку на ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» видати наказ про зміну дати і формулювання причини звільнення ОСОБА_3 відповідно до рішення суду та внести ці записи до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та його представник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2011 року встановлено факт, що ОСОБА_3 знаходився у трудових відносинах із ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал», працюючи докером-механізатором із 22 лютого 2009 року по 31 травня 2010 року.

12 квітня 2010 року під час виконання трудових обов'язків ОСОБА_3 отримав травму. Актами за формами Н-1 та Н-5 від 01 червня 2011 року нещасний випадок, який стався 12 квітня 2010 року, визнано таким, що пов'язаний із виробництвом. Висновком МСЕК від 14 жовтня 2010 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку із трудовим каліцтвом, а з 03 листопада 2011 року - ІІ групу.

Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Пункт 2 частини 1 статті 40 КЗпП України - виявлення невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на який позивач просить змінити формулювання причин звільнення, є підставою розірвання трудового договору, у тому числі строкового, з ініціативи власника (уповноваженого органу) до закінчення строку його чинності.

Диспозиція наведеної норми не зобов'язує, а передбачає можливість розірвання трудового договору із працівником до закінчення строку його дії у разі настання передбачених нею юридичних фактів.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2011 року зазначено, що з урахуванням наявних у справі договорів підряду та зазначенням в останньому договорі строку його дії до 31 травня 2010 року, необхідно визнати, що сторони перебували у трудових відносинах певний строк: з часу укладення першого договору до строку дії останнього (а. с. 5, 6).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2012 року ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» зобов'язано видати накази про прийом та звільнення ОСОБА_3 з роботи з видачею трудової книжки на його ім'я та внесенням до неї записів про роботу в період із 22 лютого 2009 року по 31 травня 2010 року на посаді докера-механізатора, видати довідку про його роботу в період із 22 лютого 2009 року по 31 травня 2010 року на посаді докера-механізатора, стягнуто на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн (а. с. 27, 28).

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 30 січня 2013 року скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2012 року у частині відмови у стягненні заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у частині стягнення моральної шкоди змінено. Стягнуто із ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати у розмірі 7 991, 74 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 36 677, 03 грн, збільшено розмір відшкодування моральної шкоди із 2 000 грн до 10 000 грн (а. с. 29-31).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судовими рішеннями вже здійснено юридичну кваліфікацію обставин праці ОСОБА_3 у ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал»: встановлено строковість трудових відносин між підприємством та позивачем, закінчення строку трудового договору 31 травня 2010 року, необхідність оформлення прийняття позивача на роботу 22 лютого 2009 року, звільнення - 31 травня 2010 року у відповідності до вимог трудового законодавства, виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, а тому формулювання причин звільнення ОСОБА_3 із посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України із зазначенням дати звільнення - 31 травня 2010 року узгоджується із вимогами трудового законодавства та матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги про те, що обставини видачі наказу про звільнення лише 08 лютого 2013 року свідчать про те, що 31 травня 2010 року трудові відносини не припинилися, відхиляються, оскільки підстава виконання позивачем роботи на підприємстві (цивільно-правовий чи трудовий договір), період виконання робіт були оспорюваними та встановлювалися у судовому порядку. Лише рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2012 року та рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 30 січня 2013 року ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» зобов'язано видати накази про прийом та звільнення ОСОБА_3 з видачею трудової книжки на його ім'я та внесенням до неї записів про роботу в період із 22 лютого 2009 року по 31 травня 2010 року на посаді докера-механізатора.

Ці судові рішення виконано шляхом винесення наказів № 21 та № 22 від 08 лютого 2013 року. На виконання судових рішень ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» було заведено нову трудову книжку на ОСОБА_3 із внесенням відповідних записів до неї про роботу позивача на підприємстві.

За змістом ч. ч. 5, 6 п. 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

За п. 4.2. Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання

трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Умови Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників щодо надсилання повідомлення про необхідність отримання трудової книжки та її пересилання поштою відповідачем виконано, що свідчить про відсутність обставин затримки видачі трудової книжки з вини ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» та необґрунтованість позовних вимог про стягнення середнього заробітку у зв'язку з цим.

Враховуючи те, що у позові ОСОБА_3 про зміну формулювання причин звільнення відмовлено, підстав для виплати йому вихідної допомоги за ст. 44 КЗпП України немає.

Інші вимоги про відшкодування моральної шкоди та зобов'язання ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» надати до територіального органу управління Пенсійного фонду України уточнений звіт щодо визначення виплат за період з 22 лютого 2009 року по 25 вересня 2013 року є взаємозалежними від наведених.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, правильно встановив предмет доказування у справі, належно оцінив докази й вирішив спір відповідно до закону та в межах позовних вимог.

Порушень судом норм матеріального і процесуального права не вбачається, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представника відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко