У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, зустрічним позовом ОСОБА_8, ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_7, про визнання недійсним договору іпотеки та за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_8, про визнання кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору іпотеки, визнання дій незаконними та зобов'язання провести розрахунок суми заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 11 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

На обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що відповідно до кредитного договору від 18 березня 2008 року № VIKWGA ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 15 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 18 березня 2018 року.

Банк свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав, однак ОСОБА_7 на порушення умов договору зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує.

Станом на 21 листопада 2012 року ОСОБА_7 має заборгованість у сумі 15 002,46 долари США, з яких: 11 543,35 долари США -заборгованість за кредитом; 2 268,76 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 31, 82 долари США - заборгованість за комісією за користування кредитом; 414,32 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 31,29 доларів США - штраф, фіксована частина; 712,91 доларів США - штраф, процентна складова.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6, ОСОБА_8 18 березня 2008 року укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідачі передали в іпотеку майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 що належить їм у рівних частинах на підставі свідоцтв про право на спадщину.

У зв'язку з тим, що свої зобов'язання перед банком ОСОБА_7 не виконує, позивач за первісним позовом просив звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити із вказаного будинку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

У січні 2013 року ОСОБА_8, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору іпотеки.

На обґрунтування позову ОСОБА_8, ОСОБА_6 посилалися на те, що ОСОБА_6, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 лютого 1996 року, є власником Ѕ частини будинковолодіння з господарськими будівлями АДРЕСА_2, а ОСОБА_8, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 березня 2008 року, є власником 1/2 частини будинковолодіння з господарськими будівлями АДРЕСА_1, а тому ОСОБА_8 виступила майновим поручителем ОСОБА_7 і поручилася відповідати за його зобов'язаннями майном, яке їй не належить.

Крім того, згідно з умовами договору іпотеки вони поручились відповідати за виконання ОСОБА_7 таких зобов'язань: повернути кредит та сплатити відсотки в термін до 18 березня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Збільшення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки виходить за межі взятих ними на себе зобов'язань. Банк також безпідставно забрав у них правовстановлюючі документи на будинок, а тому просили визнати недійсним договір іпотеки від 18 березня 2008 року б/н, укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк»; скасувати заборону на відчуження зазначеного у договорі іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_6 правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок.

27 березня 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору від 18 березня 2008 року № VIKWGA, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 недійсним, визнання недійсним договору іпотеки від 18 березня 2008 року б/н, укладеного між ОСОБА_8, ОСОБА_6 і ПАТ КБ «ПриватБанк», визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» незаконними та зобов'язання провести розрахунок суми заборгованості виходячи з 12 % річних.

На обґрунтування позову ОСОБА_7 посилався на те, що замість кредитного договору підписав лише лист, в якому містився розділ 8, де передбачалися особливі умови договору, сам кредитний договір не отримав, він є недійсним, тому, у зв'язку з недійсністю основного зобов'язання, є недійсним і договір іпотеки. А також зазначав, що банк безпідставно збільшив відсоткову ставку та не повідомив його про таке збільшення, безпідставно отримував відсотки у підвищеному розмірі, а тому необхідно провести розрахунок його заборгованості перед банком виходячи з 12 % річних.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 червня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_8 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки б/н, укладений 18 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_6, ОСОБА_8, згідно з яким передано в іпотеку будинковолодіння з господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Скасовано заборону на відчуження будинковолодіння з господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_6 правовстановлюючі документи на будинковолодіння з господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором від 18 березня 2008 року № VIKWGA, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 з 12 % до 15,12 % річних за користування грошовими коштами.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» провести перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_7 за кредитним договором від 18 березня 2008 року № VIKWGA, виходячи з відсоткової ставки 12 % річних за користування грошовими коштами. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11 серпня 2014 року рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 червня 2014 року скасовано в частині задоволення зустрічного ОСОБА_6, ОСОБА_8 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа -ОСОБА_7, про визнання недійсним договору іпотеки, скасування заборони на відчуження вказаного у договорі іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1, зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_6 правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок та ухвалено нове рішення, яким в цій частині позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 порушують питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до умов кредитного договору від 18 березня 2008 року № VIKWGA ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 15 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 березня 2018 року (т. 1, а. с. 21-24). Банк свої зобов'язання за кредитним договором належним чином виконав, що підтверджено ордером-розпорядженням від 29 лютого 2008 року № 1 та заявою про видачу готівки № 02 (т. 1, а. с.27).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6, ОСОБА_8 18 березня 2008 року укладено договір іпотеки б/н.

Відповідно до п. 35.3 договору іпотеки в забезпечення зобов'язань за кредитним договором іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: ціле будинковолодіння з господарськими будівлями, що у м. Козятині Вінницької області по АДРЕСА_1. Майно належить іпотекодавцям в рівних частинах на праві власності на підставі:

свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Козятинською державною нотаріальною конторою Вінницької області 13 лютого 1996 року за реєстром № 1-445, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 14 березня 1996 року в реєстровій книзі № 24 за реєстровим № 3415;

свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Козятинською державною нотаріальною конторою Вінницької області 03 березня 2008 року за реєстром № 2-312, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 05 березня 2008 року в реєстровій книзі № 24 за реєстровим № 3415.

Майно передається в іпотеку з невід'ємними приналежностями до нього. На земельній ділянці знаходиться: жилий будинок «А», дерев'яно-валькований, обкладений цеглою, сіни «а», веранда «а1», житловою площею 25,9 кв. м, загальною площею 48,4 кв. м., жилий будинок «Б», дерев'яно-валькований, обкладений цеглою, прибудова «Б1», сіни «б», житловою площею 24,9 кв. м, загальною площею 48,0 кв. м, господарчі будівлі: сарай «В», сарай «в», погріб «Г», вбиральня «Д», огорожа № 1 згідно з відомостями викладеними у довідці-характеристиці Комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 06 березня 2008 року № 253 (т. 1, а. с. 28-30).

ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори 03 березня 2008 року за реєстром № 2-312, є власником спадкового майна, яке складається з Ѕ частини будинковолодіння з господарськими будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1. На земельній ділянці розташовані: жилий будинок, зазначений на плані під літерою «А», дерев'яно-валькований, обкладений цеглою, загальною площею 48,4 кв. м, житловою площею 25,9 кв. м, жилий будинок, зазначений на плані під літерою «Б», дерев'яно-валькований, обкладений цеглою, загальною площею 48,0 кв. м, житловою площею 24,9 кв. м, сіни «а», веранда «а1», прибудова «Б1», сіни «б», сарай «В», сарай «в», погріб «Г», вбиральня «Д», огорожа № 1.

ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори 13 лютого 1996 року за реєстром № 1-445, є власником спадкового майна, яке складається з Ѕ частини будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_2, до складу якого входять: будинок з прибудовою дерев'яно-валькований, обкладений цеглою, зазначений на плані літерою «А», жилою площею 25,9 кв. м, будинок з прибудовою, дерев'яно-валькований, обкладений цеглою, зазначений на плані літерою «Б», жилою площею 24,9 кв. м, сараї під літерами «В» і «в», паркан (т. 1, а. с. 86).

Суд першої інстанції, визнаючи недійсним договір іпотеки, виходив з того, що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, рішення суду про встановлення помилки в правовстановлюючому документі - свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори 13 лютого 1996 року, на ім'я ОСОБА_8 в частині зазначення номеру будинковолодіння, - відсутнє, право власності на Ѕ частини будинковолодіння, яке передане ОСОБА_8 в іпотеку не підтверджується правовстановлюючими документами, ОСОБА_8 виступила майновим поручителем ОСОБА_7 і поручилася відповідати за його зобов'язаннями майном, яке їй не належить, керуючись ст. ст. 651, 653, 1054 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку», вважав, що оскільки в іпотеку була передана Ѕ частина будинковолодіння з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6, яка не виділена в натурі та право власності на яку не зареєстроване, як на окремий об'єкт нерухомості, договір іпотеки є недійсним.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору іпотеки, виходив з того, що сторони під час укладання договору іпотеки дійшли згоди щодо місця та умов договору, зокрема у іпотекодавців не було зауважень щодо номера житлового будинку, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про визнання договору іпотеки недійсним.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 560, ч. 1 ст. 561 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_11, і ОСОБА_8, після смерті ОСОБА_12, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_13, успадкували в рівних частинах майно, що належало ОСОБА_11 та ОСОБА_13, на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Козятинською міською радою 30 листопада 1984 року, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 14 січня 1985 року за реєстровим № 3415, а саме: два жилих будинки з приналежними до них будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2, а. с. 5961).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Козятинської міської Ради народних депутатів від 19 лютого 1987 року № 43 нумерація будинковолодіння № НОМЕР_1 змінилася на НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 130-132).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку, як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Отже, при укладанні оспорюваного договору воля іпотекодавців - власників майна, яке вони успадкували в рівних частинах, була спрямована на передачу в іпотеку будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, а допущена у тексті свідоцтва про право на спадщину за заповітом помилка, яка може бути усунута відповідно до п. 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, не свідчить про невідповідність внутрішньої волі ОСОБА_8 її волевиявленню при укладання оспорюваного договору.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України, як підстави для скасування рішення, тому касаційна скарга підлягає відхиленню, а рішення апеляційного суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 11 серпня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук