Справа №473/43/15-ц 09.04.2015 09.04.2015 09.04.2015
Провадження №22-ц/784/768/15
провадження № 22ц/784/768/2015 Головуючий у першій інстанції: Ротар М.М.
категорія 31 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участі: представника позивача Вдовіченка О.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

приватного підприємства «Вознесенськ Транзит»

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 лютого 2015 року

за позовом

приватного підприємства (далі - ПП) «Вознесенськ Транзит» до ОСОБА_4 про стягнення шкоди,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПП «Вознесенськ Транзит» звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення шкоди.

Позивач зазначав, що з 1 квітня 2009 року в його користуванні перебував на підставі договору оренди автомобіль МАН 26410, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ПП «Ідеал». 21 квітня 2009 року в смт. Олександрівка Вознесенського району з вини працівника підприємства - ОСОБА_4, який керував вказаним автомобілем, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинула громадянка ОСОБА_5

Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 2 грудня 2010 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Рішеннями Вознесенського міськрайонного суду з ПП «Ідеал» були стягнуті грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим на загальну суму 144900 грн.

Позивач, посилаючись на те, що він відшкодував ПП «Ідеал» витрати по сплаті вказаної моральної шкоди в розмірі 157202 грн., просив стягнути на його користь з відповідача вказану суму грошових коштів в порядку регресу.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПП «Вознесенськ Транзит» не має права вимоги про стягнення з ОСОБА_4 відшкодованої моральної шкоди в порядку регресу, оскільки останній не перебував з підприємством в трудових відносинах.

Однак з таким висновком в повній мірі погодитись не можна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Вознесенського міськрайонного суду від 2 грудня 2010 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у скоєнні ДТП, внаслідок якої загинула ОСОБА_5 Автомобіль МАН 26410, яким керував ОСОБА_4 під час вчинення злочину, належить ПП «Ідеал».

В 2011 році рішеннями Вознесенського міськрайонного суду з ПП «Ідеал» на користь родичів загиблої ОСОБА_5 стягнуто різні суми моральної шкоди. Зокрема, рішенням від 24 жовтня 2011 року на користь ОСОБА_6 стягнуто 50000 грн., рішенням від 30 листопада 2011 року на користь ОСОБА_7 стягнуто 37450 грн., рішенням від 9 грудня 2011 року на користь ОСОБА_8 стягнуто 57450 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги ПП «Вознесенськ Транзит» зазначало, що на час скоєння ДТП ОСОБА_4 працював на підприємстві, а тому саме воно відшкодувало заподіяну потерпілим моральну шкоду, перерахувавши стягнуті судовими рішеннями суми на рахунок ПП «Ідеал».

Перебування ОСОБА_4 в трудових відносинах з ПП «Вознесенськ Транзит» на час скоєння злочину (21 квітня 2009 року) підтверджується трудовою книжкою відповідача (а.с. 47), а також формою 1-ДФ, згідно з якою, саме ПП «Вознесенськ Транзит» направляло в 2009 році відомості про доходи та податки свого працівника ОСОБА_4 (а.с. 48-51).

Як видно з наданих представником позивача в судовому засіданні апеляційного суду квитанцій № 200, 201, 17 квітня 2012 року ПП «Ідеал» перерахувало на рахунок ВДВС Вознесенського МРУЮ 42359 грн. по виконанню рішення про стягнення на користь ОСОБА_7, а також 64843 грн. по виконанню рішення про стягнення на користь ОСОБА_8

Згідно платіжних доручень від 10 липня 2012 року, ПП «Вознесенськ Транзит» перерахувало вказані вище суми на рахунок ПП «Ідеал» (а.с. 16, 18).

Отже, саме ПП «Вознесенськ Транзит» є особою, яка відшкодувала потерпілим моральну шкоду, завдану працівником цього підприємства - ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як видно з роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в п. 6 постанови № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ПП «Вознесенськ Транзит» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_4 у розмірі виплаченого відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 в сумі 37450 грн., а також на користь ОСОБА_8 в сумі 57450 грн.

Водночас, вимоги позивача про стягнення інших витрат, пов'язаних з оплатою судових витрат та виконавчого збору, не можуть бути стягнуті з винного за правилами ст. 1191 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 50000 грн., оскільки як видно з рішення Вознесенського міськрайонного суду від 8 лютого 2012 року, зазначена сума вже була стягнута з відповідача на користь ПП «Ідеал» (а.с. 38).

Враховуючи викладене, на користь ПП «Вознесенськ Транзит» підлягає стягненню з ОСОБА_4 94900 грн. (37450 + 57450) моральної шкоди в порядку регресу.

Посилання відповідача на попередні судові рішення, не може бути достатнім доказом його роботи в ПП «Ідеал» за наявності запису в трудовій книжці та відомостей форми 1-ДФ, які підтверджують перебування відповідача в трудових відносинах саме з ПП «Вознесенськ Транзит».

До того ж, відсутність трудових правовідносин ОСОБА_4 з ПП «Ідеал» підтверджується дослідженою в апеляційному суді формою 1-ДФ цього підприємства, з якої вбачається, що ПП «Ідеал» в 2009 році не сплачувало податки за ОСОБА_4

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Водночас, зазначене не перешкоджає позивачу звернутись за захистом своїх прав про стягнення інших витрат, у інший спосіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, з урахуванням витрат за подачу апеляційної скарги, що складає 1423 грн. 50 коп. (949 + 474,5).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Вознесенськ Транзит» задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов приватного підприємства «Вознесенськ Транзит» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного підприємства «Вознесенськ Транзит» 94900 грн. моральної шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного підприємства «Вознесенськ Транзит» 1423 грн. 50 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: