АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/2470/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2001/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Матковської Л.О., Федорової Н.О.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю представника апелянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідачів, вказувало, що відповідно до укладеного договору № YMK0GI від 06.12.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 80000 грн. з кінцевим терміном повернення 06 грудня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язання за цим договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № HMK0GI від 06.12.2007 року.

За заявою відповідачки кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку склав 16008,31 дол. США зі сплатою14,04 % річних за користування кредитом, про що укладено 06.08.2008 року додаткову угоду до кредитного договору.

У зв'язку із порушенням відповідачкою ОСОБА_1 договірних зобов'язань щодо повернення кредиту, банк нарахував заборгованість, яка складається з 7778,30 доларів США заборгованості за кредитом; 365,08 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом, 45,35 доларів США заборгованості з комісії; 37,76 доларів США пені, а також штрафи відповідно до договору - 13,90 доларів США (фіксована частина) та 411,32 доларів США (процентна складова).

Тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору № HMK0GI від 06.12.2007 року у сумі 8651,71 доларів США, що за курсом НБУ на 05.02.2015 року складає 155 644,28 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1556,44 грн.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № НМК0СІ від 06 грудня 2007 року у сумі 8651,71 долари США, що за курсом НБУ складає 155644,28 грн.

В позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає рішення суду незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права в частині відмови в солідарному стягненні заборгованості з ОСОБА_2, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. На думку апелянта суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що укладеною з ОСОБА_1 додатковою угодою від 06.08.2008 року було збільшено обсяг відповідальності. Також вважає хибним висновок, що при зміні умов кредитного договору позивач мав укладати додаткову угоду до договору поруки з поручителем, оскільки пунктом 1.5 визначено, що цим договором поручитель дає згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Так, встановлено, що 06.12.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», (правонаступником якого є ПАТ КБ „ПриватБанк") та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HMK0GI, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 80000 грн. на умовах сплати 15 % річних на строк до 06 грудня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язання за цим договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № HMK0GI від 06.12.2007 року.

06.08.2008 року ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до кредитного договору, за якою валюту кредиту переведено з гривні у долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку склав 16008,31 дол. США, зі сплатою 14,04 % річних за користування кредитом та винагороди за резервування ресурсів в розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів.

16.05.2011 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору від 06.12.2007 року, за якою збільшено строк дії кредитного договору до 06.05.2016 року.

Станом на 05.02.2015 року банком нараховано ОСОБА_1 7778,30 доларів США заборгованості за кредитом; 365,08 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом, 45,35 доларів США заборгованості з комісії; 37,76 доларів США пені, а також штрафи відповідно до договору - 13,90 доларів США (фіксована частина) та 411,32 доларів США (процентна складова).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (ч.2 ст.1050 ЦК).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позов в частині вимог до ОСОБА_1, суд обґрунтовано виходив з того, що вона неналежно виконувала зобов'язання за кредитним договором, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з неї.

Водночас, відмовляючи у солідарному стягненні заборгованості і з ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов договору поруки банк та позичальник уклали додаткові угоди до кредитного договору без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього, тому його порука припинилася.

Проте з таким висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

За змістом ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Умова щодо встановлення винагороди за резервування ресурсів в розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів, що була відсутня в первісній редакції кредитного договору, а також збільшення строку дії кредитного договору до 06.05.2016 року, відповідно до додаткових угод від 06.08.2008 року, № 2 від 16.05.2011 року до кредитного договору між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_1, з об'єктивністю свідчать про збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок внесення цих змін до кредитного договору.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24.06.2015 року, справа № 6-701цс15.

Наведене спростовує доводи апелянта про незмінність обсягу відповідальності поручителя попри укладення цих додаткових угод до кредитного договору.

Проте висновок суду про те, що договором поруки передбачена необхідність узгодження з поручителем змін та доповнень до кредитного договору, не ґрунтується на доказах.

Так, відповідно до п.1 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за договором про іпотечний кредит № HMK0GI від 06.12.2007 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Згідно з пунктом 1.5. договору поруки цим договором поручитель дає згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем.

Суд помилково витлумачив зміст пункту 6.6 договору поруки, за яким доповнення та зміни умов договору вносяться за згодою сторін і оформляються додатковими угодами, вважаючи, що наведений порядок внесення змін та доповнень до договору стосується кредитного договору, проте ця умова стосується саме договору поруки.

Отже, виходячи зі змісту пункту 1.5. договору поруки, зміна умов договору про іпотечний кредит попри збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок цього, не потребувала додаткового погодження з поручителем, а відтак, не має наслідком припинення поруки.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню на користь позивача в солідарному порядку з обох відповідачів.

Розмір заборгованості за кредитом в сумі 7778,30 доларів США, 365,08 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом, 45,35 доларів США заборгованості по комісії підтверджується розрахунком, наданим банком.

Проте при визначенні загального розміру заборгованості та її складових пені і штрафу суд першої інстанції припустився помилки та не врахував таке.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК).

Відповідно до пункту 5.3. додаткової угоди від 06.08.2008 року до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми заборгованості.

Суд першої інстанції у порушення ст. 549 ЦК помилково погодився з розміром процентної складової штрафу, обрахованої банком від загальної суми заборгованості з врахуванням нарахованої пені, в сумі 411,32 доларів США.

Судом також неправильно вирішено питання про стягнення пені та штрафу в доларах США, оскільки у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", нарахування та стягнення пені та штрафів повинно бути проведено в гривні.

Тому з відповідачів слід стягнути 679,67 грн. пені (еквівалент 37,76 доларів США відповідно до курсу НБУ) та 7619,45 грн. штрафу (з розрахунку 5% від 8188,73 доларів США заборгованості по кредиту, процентах та комісії - 7369,45 грн.+ 250 грн.).

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках понесені позивачем судові витрати в сумі 3268,52 грн. (по 1634,26 грн. з кожного).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № НМК0СІ від 06 грудня 2007 року 7778,30 доларів США заборгованості за кредитом, 365,08 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом, 45,35 доларів США заборгованості по комісії, а також 679,67 грн. пені та 7619,45 грн. штрафу.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» по 1634,26 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Стельмах Д.В. Провадження № 22-ц/792/2001/15

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 19, 27