Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Баруліна Т.Є. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 334/8005/14
31 березня 2015 року Справа № 22ц/778/784/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Кримська О.М.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на утримання дітей посилалась на те, що після припинення шлюбних стосунків, відповідач не виконує батьківські обов'язки по утриманні сина - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2. З урахуванням того, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність, має нерегулярний дохід, прохала стягнути на її користь аліменти у розмірі 3000 грн. на кожну дитину.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2014 року позов задоволено частково. Суд присудив на користь позивача утримання на дітей у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину.

У скарзі відповідач просив змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір аліментів, посилаючись на його необґрунтованість висновків щодо суми стягнення аліментів.

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи видно, що відповідач має зобов'язання щодо утримання його неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.6,7).

Натепер діти проживають разом із заявником.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходив із того, що відповідач не працює, має нерегулярний дохід, оскільки здійснює підприємницьку діяльність. За даними Декларації, в період з 2011 року по жовтень 2014 року мав загальну суму доходу у розмірі 199 000 грн..

Однак, суд не дотримався принципу оцінки доказів.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Статтею 184 СК України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За положеннями ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На підтвердження заявлених вимог позивач подав до суду повідомлення Податкової інспекції про доходи батька дітей, починаючи з 2011 року й потепер. (а.с.37).

Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що він зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, однак доходів від діяльності, протягом останніх 2013-2014 років, не отримав.

На підтвердження цього надав офіційну Довідку державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя (а.с.51).

У довідці йдеться, що відповідач, як суб'єкт підприємницької діяльності з 2013 року по 2014 рік, доходу не мав. Будь-яких даних про те, що він отримує інші матеріальні статки у справі не має.

В такому разі, стягнення з відповідача по 1000 грн. аліментів на кожну дитину є таким, що ставить платника у скрутне матеріальне становище щодо задоволення особистих життєвих потреб і створює умови для невиконання судового рішення.

Натомість, батько дітей визнає його обов'язок на матеріальну підтримку дітей у розмірі 600 грн. на кожну дитину.

Надавши не належну оцінку доказам про дохід відповідача, суд першої інстанції неправильно визначив розмір належних до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких обставин висновок суду про стягнення з відповідача аліментів у присудженому розмірі не можна визнати справедливим та обґрунтованим.

Беручи до уваги наведене, колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2014 року у цій справі в частині визначення розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1000 грн. на кожного змінити на 600 грн. на кожного.

Решту рішення залишити без змін.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: