Справа № 159/2654/15-ц
Провадження № 2/159/797/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 08 червня 2015 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням - судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, у якій прохає суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача у справі на її користь 10680 грн. додаткових витрат, понесених нею на оплату навчання неповнолітньої дитини сторін - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступні обставини: сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 05 лютого 2008 року сторони розірвали шлюб і неповнолітня дитина сторін залишилась проживати з позивачем. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2013 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_3 в розмірі 370 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З 01 вересня 2013 року неповнолітній син сторін ОСОБА_3 навчається у Ковельському промислово-економічному коледжі Луцького НТУ і орієнтовний термін навчання дитини до 01 липня 2017 року. Форма навчання дитини денна, за рахунок замовника. Згідно договору про навчання у Ковельському промислово-економічному коледжі Луцького національного технічного університету, загальна вартість освітньої послуги становить 21360 грн., вартість освітньої послуги за один рік навчання становить 5340 грн. Виконуючи свій батьківський обов'язок позивач забезпечує дитину всім необхідним, окрім того оплатила навчання дитини за два роки. Працюючи на посаді бармена, позивач отримує заробітну плату в розмірі 1220 грн. на місяць, відтак витрати на навчання дитини є для позивача значними. Незважаючи на обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, відповідач участі у фінансуванні навчання дитини не бере. Оскільки обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках, позивач прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 10680 грн., що становить половину витрат, які понесені позивачем і будуть понесені у зв'язку з оплатою навчання дитини сторін у Ковельському промислово-економічному коледжі.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити. Прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі на її користь 10680 грн., що становить половину витрат, які понесені позивачем і будуть понесені у зв'язку з оплатою навчання дитини сторін, ОСОБА_3 у Ковельському промислово-економічному коледжі. Пояснила також, що розмір аліментів, що сплачує відповідач на утримання дитини за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 02.09.2013 року не забезпечує навіть мінімальних потреб для життя неповнолітньої дитини. Окрім звичайних витрат на дитину, які забезпечуються у тому числі й аліментами, позивач несе додаткові витрати, пов'язані з оплатою навчання дитини у навчальному закладі. Вказані витрати не є звичайними витратами, пов'язаними для забезпечення нормальних умов проживання дитини, а є витратами, спрямованими на набуття дитиною професії, розвиток відповідних здібностей дитини. Враховуючи вказані обставини, а також матеріальне становище сторін, позивач прохає стягнути з відповідача частину понесених нею і документально підтверджених витрат на навчання сина, а також половину витрат на оплату навчання дитини, які вона понесе в майбутньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково. Визнаючи обставини, якими позивач обґрунтувала позовні вимоги, як то перебування неповнолітньої дитини сторін ОСОБА_3 на утриманні позивача, факт навчання дитини з 01.09.2013 року на денному відділенні Ковельського промислово-економічного коледжу НТУ, відповідач прохає зменшити розмір додаткових витрат на дитину з урахуванням незначних доходів та перебування на його утриманні, окрім ОСОБА_3, двох малолітніх дітей від шлюбу з теперішньою дружиною. Прохає при визначенні розміру додаткових витрат на неповнолітню дитину, що підлягають стягненню з нього, визначити їх розмір за період навчання сина до досягнення ним повноліття та в межах фактично понесених позивачем витрат.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній.... справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні відповідач визнав обставини, якими позивач обґрунтувала позовні вимоги, як то перебування неповнолітньої дитини сторін ОСОБА_3 на утриманні позивача, факт навчання дитини з 01.09.2013 року на денному відділенні Ковельського промислово-економічного коледжу НТУ.

За змістом ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають значення.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, тобто аліментів. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, у той час як додаткові витрати обумовлені наявністю особливих обставин. Так при одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні суду окремо (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

Як убачається з Договору №0407 про навчання у Ковельському промислово-економічному коледжі Луцького національного технічного університету та підтверджується довідкою Ковельського промислово-економічного коледжу Луцького національного технічного університету №124 від 24.03.2015 року неповнолітній ОСОБА_3 є студентом денного відділення Ковельського промислово-економічного коледжу Луцького НТУ. Навчання в коледжі з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року. Форма навчання платна. Плата за рік становить 5340 грн.

Дитина сторін, яка потребує додаткових витрат є неповнолітньою. Відтак навчання неповнолітнього ОСОБА_3 у навчальному закладі - Ковельському промислово-економічному коледжі Луцького НТУ спрямоване на розвиток здібностей дитини, отримання професії, а відтак має сприяти реалізації здібностей у дорослому житті.

Відповідно навчання неповнолітньої дитини у навчальному закладі на платній основі є тією особливою обставиною, що тягне за собою додаткові витрати на неповнолітню дитину.

Посилання відповідача у заперечення позову на відсутність доходів, на думку суду, не є підставою для відмови у позові, оскільки, відповідач є здоровим та працездатним.

Посилання відповідача на ту обставину, що на його утриманні знаходиться, окрім неповнолітньої дитини сторін, ще двоє неповнолітніх дітей, народжених у шлюбі з іншою жінкою, не є підставою для звільнення його від додаткових витрат на неповнолітню дитину сторін.

Зокрема, позивач також має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а середньомісячний заробіток позивача, як вбачається з довідки про доходи, виданої ПП «ТК Укр.-Петроль», становить 1220 грн. Розмір аліментів, які присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 є незначним - 370 грн. щомісячно.

У той же час позивач, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач прохає стягнути з відповідача додаткові витрати у сумі, яка становить ? частину від розміру плати, встановленої за весь строк надання освітньої послуги, що становить 10680 грн.

Згідно ч.2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Чинний Сімейний кодекс передбачає участь у додаткових витратах на неповнолітню дитину. Неповнолітній син сторін ОСОБА_3 набуде повноліття 18 червня 2016 року, у той час, як термін навчання його у Ковельському торгово-промисловому коледжі передбачений до 01 липня 2017 року.

По досягненню дитиною повноліття в позивача виникне право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Крім цього, враховуючи характер особливих обставин, які тягнуть за собою додаткові витрати на дитину, а саме навчання дитини та наявність на утриманні відповідача ще двох неповнолітніх дітей, свідчать про передчасність позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат, які понесе позивач у майбутньому у зв'язку з навчанням дитини.

Позивачем подано суду належні докази на підтвердження тієї обставини, що нею здійснено оплату освітньої послуги за два роки навчання дитини у розмірі 10680 грн.

Відтак позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача половини вказаної суми, як додаткових витрат, які позивач фактично понесла на час розгляду справи.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 130 ЦПК України, ст. 185 Сімейного Кодексу України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на навчання сина (1/2 частина вартості освітньої послуги за два роки навчання) - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 5340 грн. (п'ять тисяч триста сорок грн.).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова