Дата документу 26.03.2015
Справа № 334/1742/15-ц
Провадження № 2/334/1205/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2015р. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Продавцем за цим договором купівлі-продажу був відповідач ОСОБА_2, на момент продажу квартири він був зареєстрований і проживав у цій квартирі.

На виконання умов договору відповідач звільнив квартиру та передав ключі, однак з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знявся, не зважаючи на неодноразові нагадування та прохання. З моменту продажу квартири відповідач у ній не проживає.

Реєстрація місця проживання відповідача у квартирі, яка належить позивачу, перешкоджає йому повною мірою користуватися та розпоряджатися своєю квартирою, змушує нести додаткові витрати на утримання житлового приміщення. З урахуванням наведеного позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, та зняття його з реєстраційного обліку.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі з наведених підстав, проти проти постановлення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про визнання даного позову, просить розглянути справу за його відсутності, оскільки він перебуває за межами м. Запоріжжя.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.01.2015р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., зареєстрованого в реєстрі за №489 (а.с.4-5). Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності (а.с.6).

Продавцем за цим договором купівлі-продажу був ОСОБА_2, якому вказана квартира належала на праві власності.

Відповідно до п.13 договору купівлі-продажу продавець ОСОБА_2 зобов'язаний, в тому числі, знятися з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі не пізніше 27.01.2015р.

На момент продажу квартири ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області від 05.03.2015р., та в порушення умов договору залишається зареєстрованим у цій квартирі по теперішній час (а.с.7).

Реєстрація відповідача у квартирі завдає позивачу як власнику квартири, труднощі матеріального характеру по утриманню житла, позбавляє його права належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, що тягне за собою порушення вимог ст.150 ЖК України.

Принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб визначений ст.41 Конституції України.

Власник майна відповідно до ст. 391 ЦК України може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення не були пов'язані з позбавленням володіння і відшкодування завданих цим збитків.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, право власності ОСОБА_2 на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, припинилося у зв'язку з відчуженням цього майна. ОСОБА_2 не є членом сім'ї ОСОБА_1, з ним не укладалося договору найму житлового приміщення, між ними відсутні будь-які інші правовідносини з приводу користування відповідачем жилим приміщенням. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_1.

Суд вважає доведеним порушення права позивача у здійсненні права користування та розпорядження належною йому на праві власності квартирою. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_1, і зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки виходячи з положень ч. 1. ст. 3, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", правові підстави для перебування відповідача на реєстраційному обліку за вказаною адресою відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 174, 208, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області загальному порядку. шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.