Справа № 755/858/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі - Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

26.12.2014 р. представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 30 785,72грн. за кредитним договором № б/н від 20.03.2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2006 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, на підставі якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на отримання коштів, підписавши заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, що складає між нею та банком Договір, та підтверджується підписом відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач, скориставшись кредитними ресурсами, свої зобов'язання за договором не виконала, у зв'язку з чим станом на 04.12.2014 року має заборгованість у розмірі 30 785,72грн., яка складається з: 3 641,38грн. - заборгованість за кредитом; 25 202,16грн. - заборгованість по процентами за користування кредитом; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 1 442,18грн. - штраф (процентна складова). Оскільки ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання зобов'язань, заборгованість за договором не погашає, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з викладених у позові підстав та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що останнє погашення заборгованості було здійснено відповідачем 23.11.2006р., проте позовна давність не пропущена, оскільки відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг дія договору не закінчилась.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав спливу строків позовної давності, подав заяву про застосувати до позовних вимог строку позовної давності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, згідно статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20.03.2006 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, на підставі якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 10)

Згідно умов укладеного договору він складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів, з якими позичальник ознайомлений при укладенні договору, що підтверджується її підписом з проставленням дати.

Відповідно до п. п. 3.2., 3.3. Умов та правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт установлюється по рішенню Банка, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору являється прямою і безумовною згодою Отримувача відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно п. 4.3. Умов та Правил надання банківських послуг позивальник доручає банку списувати з картрахунків суми грошових коштів у розмірі здійснюваних клієнтом або його повіреними особами операцій у відповідності з правилами міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначених тарифами банку при настанні строків платежів.

Відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.11-16).

Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором, що не заперечується стороною відповідача.

Проте відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору, у зв'язку з чим, згідно наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом та не оспореного відповідачем, станом на 04.12.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 30 785,71грн., яка складається з: 3 641,38 грн. - заборгованість за кредитом; 25 202,16 грн. - заборгованість за процентами та 1942,17 грн. - заборгованість по штрафам, які як убачається з позовної заяви складаються з: 500,00 грн. - фіксована частина та 1 442,18 грн. - процентна складова (а.с. 6-8).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачені умовами договору.

Відповідно до положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Стороною відповідача не надано суду доказів виконання зобов'язання по поверненню тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафу.

Однак, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком нараховано 1942,17 грн. штрафів, які згідно позовної заяви, складаються з: 500,00грн. - фіксована частина, 1442,17грн. - процентна складова.

Оцінивши зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 1442,17грн. суперечать вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, оскільки банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання.

Тому вимоги позову є частково обґрунтованими, за виключенням стягнення штрафу в розмірі 1442,17грн., однак суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення.

Кредитний договір між сторонами був укладений 20.03.2006 року, згідно його умов, термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

Дослідивши та вивчивши розрахунок заборгованості за договором б/н від 20.03.2006р., наданий банком (а.с. 6-8) суд встановив, що останнє погашення заборгованості ОСОБА_1 мало місце 23.11.2006 року.

Доказів вчинення відповідачем інших платежів, чи списання банком коштів в рахунок погашення заборгованості при настанні строків платежів суду не надано.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 26.12.2014р.

Відповідачем була подана суду заява про застосування строків позовної давності за вимогами позову.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання..

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18.06.2014р. у справі № 6-61цс14, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України.

Отже посилання представника позивача на те, що початок перебігу строку позовної давності збігається з датою закінчення дії договору є безпідставними, оскільки суперечать вищезазначеним вимогам Цивільного кодексу України та правовій позиції Верховного Суду України.

Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності у зв'язку зі спливом її строку, оскільки останнє погашення заборгованості за кредитним договором відбулося 23.11.2006 року, позивач звернувся до суду з позовом 26.12.2014 року, стороною відповідача подана заява про застосування строків позовної давності.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251- 253, 256-258, 261, 267, 525, 526, 549, 610-612, 1048, 1054 ЦК України, ст. 1, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд, який постановив рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя