Справа № 1311/761/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2015 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

секретаря: Новосад І.В.

позивача: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Камянка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ВАТ Національної акціонерної страхової компанії Оранта (ВАТ НАСК Оранта, треті особи Служба в справах дітей Камянка-Бузької районної державної адміністрації (ССД Камянка-Бузька РДА) про відшкодування матеріальної шкоди дітям в звязку з втратою годувальника, чоловікові в звязку з доглядом за малолітнім сином, часткову компенсацію затрат повязаних з встановленням памятника,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду із позовом, який в подальшому уточнили та просять суд винести рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ВАТ НАСК Оранта на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування шкоди, завданої смертю дружини ОСОБА_7 та у звязку із цим здійснення догляду за сином ОСОБА_5 за період з 12.10.2009р. по 31.01.2014р. суму коштів у розмірі 13083,10 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та НАС Оранта на користь ОСОБА_5 в якості відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, матері ОСОБА_7 за період з 12.10.2009 р. по 31.01.2014 р. суму коштів у розмірі 13083,10 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та НАС Оранта на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, матері ОСОБА_7 за період з 12.10.2009р. по 31.01.2014р. суму коштів у розмірі 13083,10 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16960,00 гривень, що є відшкодуванням витрат на спорудження надгробного памятника ОСОБА_7; стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування шкоди, завданої смертю дружини ОСОБА_7 та у зв'язку із цим здійснення догляду за сином ОСОБА_5 суму коштів у розмірі 304,50 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2014 року і до досягнення ОСОБА_5 чотирнадцяти років; стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, в якості відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника, матері ОСОБА_7 у розмірі 304,50 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2014 року і до досягнення ОСОБА_5 вісімнадцяти років, а у випадку продовження навчання до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років; стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника, матері ОСОБА_7 у розмірі 304,50 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2014 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що 12 жовтня 2009 року о 8 год. 15 хв. відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в с. Колоденці не справився з керуванням, виїхав на узбіччя дороги, на якій стояла ОСОБА_7 та здійснив наїзд на неї. В результаті отриманих травм ОСОБА_8, яка була дружиною та матірю позивачів - загинула. Вироком Камянка-Бузького районного суду від 25 червня 2011 року ОСОБА_3 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2.ст.286 КК України. При житті на утриманні ОСОБА_8 було двоє синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Станом на час звернення до суду ОСОБА_6 є повнолітнім та навчається у Львівському аграрному національному університеті, ОСОБА_5 - малолітній і навчається в 3 класі Великоколоднівської ЗОШ І-III ст. На день смерті ОСОБА_8 разом з позивачем ОСОБА_1 утримувала дітей і дбала про них. Крім того утримувала підсобне господарство, крілики, кури, гуси, качки, город, забезпечувала продуктами харчування, виконувала всю хатню роботу, готувала їжу, прибирала, прала, допомагала у всьому. Позивач ОСОБА_1 працював і вдома був лише ввечері. Із втратою матері та дружини вони змушені були зовсім змінити життєвий уклад. Всі функції, які виконувала дружина та мати по відношенню до дітей та сімї взяв на себе ОСОБА_1 Він був змушений покинути роботу, так як молодшому синові на час смерті матері було лише 7 років. На даний час він також змушений бути вдома з молодшим сином, старший син навчається в Львівському аграрному національному університеті. Оскільки померла - ОСОБА_7 була безробітною, то з урахуванням положень ч.1 ст. 8, ч. 2 ст. 1195, ч. 2 ст. 1208 ЦК України розмір шкоди слід обраховувати виходячи із розміру мінімальної заробітної плати. Відповідач ОСОБА_3 застрахував свою цивільну відповідальність в ВАТ НАСК „Оранта, яка виплатила в якості страхового відшкодування ОСОБА_1 10775,00 гривень, з них 4775,00 гривень на поховання дружини ОСОБА_7 та 6000,00 гривень на спорудження памятника, хоча згідно рахунку-замовлення від 21.08.2010 року вартість витрат на спорудження пам'ятника становить 22960,00 гривень. Просить стягнути із ОСОБА_3 16960 грн. за спорудження памятника.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представники позивачів позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача позову не визнали та показали, що правові підстави для позову щодо відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з втратою годувальника є необґрунтованими, оскільки обов'язковою умовою такого відшкодування є наявність у потерпілого доходу (середньомісячного заробітку, пенсія та інші аналогічні виплати). Жодного доказу отримання таких доходів потерпілою ОСОБА_7 позивач не надав. Щодо вимоги позивача про стягнення 16960 грн., що є відшкодуванням на спорудження надгробного памятнику ОСОБА_7, то позивачем не витребувано у страхової компанії суму страховки 51000 гривень, яка є лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, на одного потерпілого. Крім того, він позивачу ОСОБА_1 ще раніше надав кошти в суді 20 000 гривень на покриття різниці відшкодування матеріальної шкоди між виплатами страховою компанією та понесеними ним втратами та 80 000 гривень на покриття узгодженої з ним суми моральної шкоди завданої родині потерпілої. Просять у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ВАТ НАСК „Оранта у поданих суду запереченнях проти задоволення позову заперечив, оскільки ВАТ НАСК „Оранта здійснила виплату страхового відшкодування для виготовлення надгробного пам'ятника у розмірі 10775 грн. відповідно до наданих позивачем чеків про понесення зазначених витрат. Оскільки ОСОБА_3 здійснив таке відшкодування потерпілому ОСОБА_1 та його родині без попереднього погодження із НАСК „Оранта, остання має право відмовити у компенсації таких. Що стосується стягнення із страхової компанії солідарно із ОСОБА_3 виплат коштів повязаних із втратою годувальника, то померла ОСОБА_7 офіційно ніде не працювала та не отримувала доходів, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб. Отже, так як покійна дружина та мати неповнолітніх дітей не працювала, то вона не була годувальником, а тому і відсутні правові підстави для виплат в зв'язку із втратою годувальника.

Представник третьої особи ССД Камянка-Бузька РДА у судовому засіданні у прийняття рішення покладається на розсуд суду.

Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Вироком Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 25.06.2011 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та обрано покарання у виді 4 років позбавлення волі із без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обовязків передбачених ст. 76 КК України. Згідно вироку суду, 12 жовтня 2009 р. о 08 год. 15 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем „Toyota Саrіnа 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись по головній автодорозі сполученням „Львів-Луцьк в напрямку до м. Луцьк, при проїзді її ділянки в районі 13 кілометру + 850м., що в с. Колоденці Камянка-Бузького району Львівської області, при наближенні до перехрестя із другорядною дорогою Львів-Луцьк, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, грубо порушив вимоги розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів „безпечна дистанція, „безпечний інтервал, „перешкода для руху), розділу 2 п.2.3.6, розділу 10 п. 10.1, розділу 11 п.11.2, розділу 12 п. 12.3, розділу 13 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він з моменту виявлення перешкоди для руху у вигляді мікроавтобуса „Mersedes Benz 410 D, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_9, який безпечно виїхав на головну дорогу Львів-Луцьк з другорядної дороги, що примикає до дороги Львів-Луцьк ліворуч та здійснював маневр повороту ліворуч у напрямку до м. Луцьк, маючи технічну можливість зменшити швидкість керованого ним транспортного засобу до швидкості руху мікроавтобуса, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості керованого ним автомобіля, а змінив напрямок руху праворуч, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого виїхав на праве по напряму свого руху узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 В результаті наїзду ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

ОСОБА_7 померла 12.10.2009 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №192255.

ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 (дів. ОСОБА_10Б.) з 02.02.1993року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 11-СГ №497699.

ОСОБА_7 була матірю ОСОБА_5, 13.12.2002р. народження (свідоцтво про народження серії 1-СГ № 267907) та ОСОБА_6, 10.10.1993р. народження (свідоцтво про народження серії V-СГ № 418220).

ОСОБА_6 навчається у Львівському національному аграрному університеті, що стверджується довідкою № 914 від 06.09.2011р. Термін навчання з 01.09.2011р. до 30.06.2015 року.

На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на його утриманні або на день його смерті мали право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується :

1) дитині - до досягнення нею 18 років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш, як до досягнення 23-х років);

3) одному з батьків або другому з подружжя чи іншому члену сімї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого, - до досягнення ними 14 років.

Зазначеним особам шкода відшкодовується в розмірі середньомісячного заробітку /доходу/ потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Як встановлено у судовому засіданні та визнається сторонами, на час смерті ОСОБА_7 не була працевлаштована та не мала відповідного доходу, який міг бути підставою для проведення розрахунку розміру відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Відповідно до ч.2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином позовні вимоги до ОСОБА_3 про стягнення щомісячних платежів в якості відшкодування шкоди завданої смертю підлягають до задоволення частково.

Щомісячний платіж на відшкодування шкоди завданої смертю ОСОБА_7 слід визначити у розмірі по 273,50 грн. кожному позивачу (виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на 26.04.2012 року - 1904 грн.), починаючи з 26.04.2012 року: на користь ОСОБА_1 у звязку із здійсненням догляду за сином ОСОБА_5 до досягнення останнім чотирнадцяти років; на користь ОСОБА_5 до досягнення вісімнадцяти років (не підлягає до задоволення вимога щодо стягнення щомісячних виплат у випадку продовження навчання до закінчення навчання ОСОБА_5, оскільки законом чітко встановлено виплату таких коштів лише на користь учня чи студента); на користь ОСОБА_6 до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог.

Позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення солідарно із ОСОБА_3 та НАСК Оранта в якості відшкодування шкоди завданою смертю ОСОБА_7 за період з 12.10.2009р. по 31.01.2014р.

Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи несуть солідарну відповідальність перед потерпілим лише у випадку, коли шкоду було завдано їх спільними діями або бездіяльністю. Суду не надано жодних доказів спричинення діями чи бездіяльністю ВАТ НАСК Оранта шкоди потерпілому, а відтак і дані позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Не підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення із ОСОБА_3 16960грн. на відшкодування витрат на спорудження надгробного памятника ОСОБА_7

Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідач ОСОБА_3 застрахував свою цивільну відповідальність згідно полісу №ВВ/8029812 в ВАТ НАСК Оранта.

ВАТ НАСК Оранта виплатила в якості страхового відшкодування ОСОБА_1 10775,00 гривень, з них 4775,00 гривень на поховання ОСОБА_7 та 6000,00 гривень на спорудження памятника, хоча згідно рахунку-замовлення від 21.08.2010 року вартість витрат на спорудження пам'ятника становить 22960,00 гривень.

П. 9.9.3. ст.9 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що обовязковий ліміт відповідальності власника за заподіяну шкоду життю та здоровю потерпілих, становить 51 тис. грн. на одного потерпілого.

Як вбачається із матеріалів страхової справи ОСОБА_1, ним надано страховій компанії товарні чеки та рахунок-замовлення, в тому числі і на суму 22960 грн., однак йому виплачено лише 10775 грн. Позивач не оспорював недоплачені йому суми, а просить стягнути такі із ОСОБА_3, хоча відповідальність такого була застрахована і ліміт відповідальності страховика не був виплачений, а тому його позовні вимоги до ОСОБА_3 у цій частині є безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином із ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави 72,93 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.1187, 1190, 1194, 1195, 1200, 1201 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ВАТ Національної акціонерної страхової компанії Оранта (ВАТ НАСК Оранта, треті особи Служба в справах дітей Камянка- Бузької районної державної адміністрації (ССД Камянка-Бузька РДА) про відшкодування матеріальної шкоди дітям в звязку з втратою годувальника, чоловікові в звязку з доглядом за малолітнім сином, часткову компенсацію затрат повязаних з встановленням памятника - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого (годувальника) грошову суму у сумі 273 (двісті сімдесят три) грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 26.04.2012 року та до досягнення ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, чотирнадцяти років.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого (годувальника) грошову суму у сумі 273 (двісті сімдесят три) грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 26.04.2012 року та до досягнення ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого (годувальника) грошову суму у сумі 273 (двісті сімдесят три) грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 26.04.2012 року та до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 72 грн. 93 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий:

Оригінал рішення.