Справа № 191/911/15-ц
Провадження № 2/191/663/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Твердохліб А. В.,

за участю секретаря - Яришевої Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади Іларіонівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

18. 03. 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади Іларіонівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту мати не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом позивач вважає себе, оскільки є дочкою спадкодавця. На момент смерті ОСОБА_2, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1, остання постійно проживала із позивачем з 2009 року в її будинку за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджено відповідною довідкою, а тому вона вважає себе такою, що згідно ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину. Однак, державний нотаріус Другої синельниківської нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Так, ОСОБА_2 за життя, а саме: 10. 07. 2002 року отримала у спадщину житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

19. 06. 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу вказаного вище нерухомого майна, право власності на яке перейшло до покупця. Але, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16. 06. 2014 року вищевказаний договір купівлі-продажу житлового будинку визнано недійсним та скасовано Державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3 на нього. Однак, здійснити скасування державної реєстрації за ОСОБА_3 та реєстрацію права власності за ОСОБА_2 не є можливим у зв'язку зі смертю останньої.

Просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а також визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач у судовому засіданні надала суду пояснення таким чином, як це зазначено вище у позовній заяві. Просить задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі Договору про надання юридичної допомоги від 07. 04. 2015 року, підтримав позицію ОСОБА_1, та просив суд задовольнити даний позов.

До початку проведення судового засідання голова Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Богомол Л. В. надала суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати згідно з діючим законодавством та за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що мати позивача ОСОБА_2 з 2009 року та по день смерті проживала разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_2.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та єдиною спадкоємицею після смерті матері, яка проживала разом із нею з 2009 року по день смерті в м. Дніпропетровськ.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами письмові докази встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Копією свідоцтва серії НОМЕР_1 виданого 09 квітня 2013 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2.

Позивач надала суду копію Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27. 09. 2006 року Серії ССВ №072512, де зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10. 07. 2002 року Другою синельниківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №552, ОСОБА_2 належить будинок, АДРЕСА_1.

Але, 12. 10. 2006 року ОСОБА_2 продала будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, уклавши із нею договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №2-1162, що підтверджено відповідним Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим 17. 02. 2007 року.

Як вбачається із копії заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року зазначений вище договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнано недійсним та припинено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1, звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала 12 листопада 2014 року від державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з ненаданням документів, підтверджуючих право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, за померлою ОСОБА_2

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, спадкоємцем першої черги за законом є її дочка - ОСОБА_1, що підтверджено копією рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 23. 04. 2014 року про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 9), та копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2, виданого 02. 08. 1975 року (а. с. 8).

Як вбачається із наданої суду довідки, виданої квартальним комітетом Жовтневого районного виконкому м. Дніпропетровськ (а. с. 39), а також показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_2 з 2009 року по день смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала у своєї дочки - позивача ОСОБА_1

Таким чином, дані обставини доводять факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та обґрунтовують обраний нею спосіб прийняття спадщини, який не суперечить вимогам ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яким закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що укладений договір купівлі-продажу, який відбувся 12. 10. 2006 року між продавцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визнано судом недійсним та припинено державну реєстрацію права власності покупця ОСОБА_3 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом скасування, підтверджуючим документом належності на праві власності спадкового майна спадкодавцю ОСОБА_2 є Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 10. 07. 2002 року державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (а. с. 35).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто у даному випадку позивачу ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, ч. 3 ст. 61, ст. ст. 212, 214, 215 ЦПК України, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05 червня 2015 року.

Суддя:А. В. Твердохліб