АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Роговенко Дарї Анатоліївни в інтересах Київського національного університету імені Тараса Шевченка на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року

в справі за позовом Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Міністерство оборони України про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка (надалі - КНУ ім.Т.Шевченка) звернувся в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та виселення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2015р. позовну заяву в частині вимог про виселення залишено без розгляду.

В обґрунтування позову про стягнення заборгованості, позивач зазначав, що відповідачі на підставі договору про підготовку спеціалістів від 11 вересня 1995р. та додаткової угоди від 28 жовтня 1998 року 07-94-1, укладених між КНУ ім. Т. Шевченка та Міністерством оборони України у серпні 2000 року, були заселені до гуртожитку АДРЕСА_1.

За час проживання у гуртожитку в період з 01 січня 2002 по 29 травень 2015 року у відповідачів виникла заборгованість по оплаті за проживання у ньому та надані послуги, яка, з урахуванням доповнень до позову, становить 30 770 грн. 82 коп., проте добровільно її сплатити відмовилися.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі КНУ ім.Т.Шевченка, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, відповідача та його представника, які просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі договору про підготовку спеціалістів від 11 вересня 1995 року, додаткової угоди до нього від 21 лютого 1995р. та договору від 22 грудня 1997 року, які укладені між КНУ ім. Т.Шевченка та Міністерством оборони України, а також на підставі списку про заселення до гуртожитку, затвердженого Командувачем військ ППО МО України, ОСОБА_3 з сім'єю, яка складається з 4-х осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7,у 2000р. були заселені до кім. НОМЕР_1, НОМЕР_2 гуртожитку АДРЕСА_1. У червні 2006р. додатково в користування відповідачів було виділено приміщення читальної кімнати, нині кімнати, в яких мешкала сім'я ОСОБА_3, мають нумерацію НОМЕР_3,НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (а.с.15, 48-53, 229-231 т.1,188 т.2).

Відповідно до матеріалів справи, підтверджених поясненнями ОСОБА_3, спочатку він та члени його родини займали 5 ліжко-місць, а з приєднанням додаткової кімнати, ліжко-місць стало 7. Відповідно до займаної кількості ліжко-місць відповідачі й проводили оплату (а.с. 12-18 т.1 а.с.27-33 т.2).

Разом з тим, оплата за надані комунальні послуги та електроенергію боржниками проводилася періодично та не у повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Відповідно до даних долученого до справи розрахунку, позивачем вказано про наявність у відповідачів заборгованості, яка станом на 01 червня 2015р. становить 30 770 грн.82коп. (а.с.33 т.2).

Встановлено, що у зв'язку з наданням житлового приміщення, 29 травня 2015р. відповідачі звільнили кімнати гуртожитку в добровільному порядку (а.с.34 т.2).

Додатковою угодою №303/44-09 від 19 серпня 2009 р. визначено порядок розрахунків за користування житловими приміщеннями у гуртожитку і розмір платежів (а.с.52-53а).

Наказом ректора КНУ ім. Т. Шевченка від 21 березня 2006 року № 184-32 з 1 квітня 2006 року встановлено розмір плати за проживання в гуртожитках університету, у тому числі й для курсантів та слухачів військового інституту, які проживають у гуртожитку АДРЕСА_1 (а.с.33-34).

Наказом ректора КНУ ім. Т. Шевченка від 30 грудня 2009року № 871-32 з 01 січня 2010року встановлено розмір оплати за проживання у гуртожитках університету й при наявності у кімнатах електролічильників для співробітників університету розмір плати становив 245 грн., а для інших -282 грн. (а.с.30,31)

Наказом ректора КНУ ім. Т.Шевченка від 11 травня 2011 року з 1 червня 2011 року встановлено щомісячну вартість одного ліжко-місця за проживання в гуртожитку університету, у тому числі й для осіб, які не є студентами, аспірантами, докторантами, з урахуванням усіх витрат на надання платної послуги з проживання в розмірі 402 грн.(а.с.26-27).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення заборгованості, районний суд виходив з відсутності обставин для підвищення оплати за проживання в гуртожитку, а також відсутності доказів повідомлення відповідачів про наступне підвищення оплати за проживання в гуртожитку, відповідно до умов додаткової угоди.

Разом з тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Умовами додаткової угоди до договору про підготовку спеціалістів від 22 грудня 1997 року, яка укладена 19 серпня 2009 року між КНУ ім. Т. Шевченка й Міністерством оборони України, передбачено, що розмір оплати за проживання в гуртожитку, згідно з калькуляцією, визначається на підставі наказу ректора.

Піддаючи сумніву законність дій ректора університету ім. Т. Шевченка в частині видачі наказів про наступне підвищення оплати вартості за проживання в гуртожитках, суд не звернув увагу на зміст відповідних наказів та нормативні документи, що регулюють їх видання.

Так, відповідно до матеріалів справи, конкретна вартість плати за проживання в гуртожитках наказами ректора визначалася на підставі калькуляцій (а.с.30-34, 232-234 т.1).

Вартість послуги за проживання в гуртожитках університету визначається відповідно до Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23 липня 2010р. № 736/902/758 з урахуванням вимог наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров»я України від 28 березня 2011р. № 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної власності». До 2010 року така вартість визначалася відповідно до Порядку надання платних послуг державними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України № 383/131 від 27 жовтня 1997р.

Як свідчать матеріали справи, накази ректора ґрунтуються саме на зазначених нормативних документах та доказах динаміки цін впродовж 2009 - 2011 років на енергоносії, комунальні послуги, послуги по утриманню гуртожитку, вартості матеріальних цінностей та підвищенням оплати праці обслуговуючого персоналу гуртожитку.

Окрім цього, районний суд залишив поза увагою, що накази ректора університету ім. Т. Шевченка, якими визначалася плата за проживання відповідачів у гуртожитку є дійсними, їх чинність ніким не оспорено, а тому й підлягають до виконання.

Встановлено, що відповідачі проживали у гуртожитку університету, отримували послуги з проживання, у тому числі й комунальні послуги, а тому на підставі статей 901, 903 ЦК Українивони зобов'язані були вносити плату за проживання й користування наданими їм послугами.

Заселення військовослужбовців і членів їхніх сімей до студентського гуртожитку КНУ ім. Т. Шевченка відбулось у зв'язку з укладенням між КНУ ім. Т. Шевченка й Міністерством оборони України договору про підготовку спеціалістів від 22 грудня 1997 року та додаткової угоди від 19 серпня 2009 року до цього договору, умовами яких установлено порядок зміни розміру плати за проживання в гуртожитку.

Як убачається з матеріалів справи КНУ ім. Т. Шевченка зазначеного порядку дотрималось, а тому в нього є всі підстави для стягнення заборгованості з оплати за проживання.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

Додатковою угодою до договору про підготовку спеціалістів від 22 грудня 1997 року, яка укладена 19 серпня 2009 року між КНУ ім. Т. Шевченка й Міністерством оборони України, визначено термін дії договору - з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2011 року.

Після закінчення строку дії договорів відповідачі продовжили проживати в гуртожитку, користуватися житлово-комунальними послугами.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

У разі якщо строк дії договору закінчився, а особа, що заселена в гуртожиток на підставі такого договору, продовжує користуватися майном і отримувати послуги, на неї покладається обов'язок сплачувати за його користування в розмірах, у строки та в порядку, що були визначені договором, строк якого закінчився.

Отже, матеріалами справи доведено, що розмір оплати за проживання в гуртожитку встановлено з дотриманням порядку, визначеного в договорах, сім'я ОСОБА_3 упродовж 2000 - травня 2015р.р. проживала в гуртожитку, займала спочатку п'ять, а потім сім ліжко-місць, отримувала й користувалася житлово-комунальними послугами, які належним чином надавалися університетом, тому вони й зобов'язані сплатити за проживання та надані їм послуги.

Районний суд піддав сумніву зміст долучених до справи актів про відмову ОСОБА_3 від ознайомлення з наказами ректора про підвищення плати за проживання, а також врахував відсутність даних про повідомлення інших членів його родини.

Разом з тим, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ліжко-місця для проживання в гуртожитку надавалися саме офіцеру ОСОБА_3 на підставі відповідного подання, з урахуваннями кількості членів його сім»ї й саме на його ім»я щомісячно справлялися рахунки на оплату за проживання в гуртожитку, а ця обставина виключає необхідність обов'язкового офіційного повідомлення всіх мешканців його родини про наступне підвищення плати за проживання (а.с.229 т.2).

Окрім цього, районний суд не дав оцінки змісту долученого до справи розрахунку заборгованості, у відповідності до якого ОСОБА_3 періодично вносив платежі відповідно до кількості зайнятих його родиною ліжко-місць з урахуванням наказів ректора про підвищення оплати за проживання (а.с.12-18 т.1).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, як постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права, підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до даних долученого до справи розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги та електроенергію, у відповідачів значиться заборгованість по оплаті, в сумі 30 770 грн. 82 коп.

Пунктом 3.2 додаткової угоди до договору про підготовку спеціалістів від 22 грудня 1997 року, яка укладена 19 серпня 2009 року між КНУ ім. Т. Шевченка й Міністерством оборони України, передбачено, що в разі зміни цін і тарифів на житлово-комунальні послуги та енергоносії, університет може змінювати розмір оплати за проживання у гуртожитку з обов'язковим попередженням про це мешканців не менш, ніж за місяць на підставі наказу ректора університету (а.с.52-54 т.1).

Разом з тим, як свідчить зміст долучених до справи актів, складених обслуговуючим персоналом гуртожитку, про підвищення оплати за проживання в гуртожитку з 01 січня 2010року ОСОБА_3 був повідомлений лише 05 січня 2010року, а про наступне підвищення з 01 червня 2011року його повідомлено 18 травня 2010року, тобто не за місяць, як передбачено умовами додаткової угоди (а.с.133-137 т.1).

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим нарахування позивачем плати за проживання відповідачів у гуртожитку в підвищеному розмірі з 01 січня 2010 року та 01 червня 2011 року й вважає за необхідне провести відповідні нарахування через місяць після повідомлення ОСОБА_3 про наступні підвищення, тобто з 05 лютого 2010 року та з 18 червня 2011 року.

Враховуючи викладене, з 01січня по 05 лютого 2010р. відповідачам надмірно нараховано 1387грн.80коп., а з 01 по 18 червня 2011р. - 1688грн.40коп., що становить загальну суму 3076грн.20коп.

За таких обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав до стягнення з відповідачів заборгованості за надані їм послуги не 30770грн.82коп., як зазначено у розрахунку, а 27 694грн.62коп.

Посилання ОСОБА_3 на те, що заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію його родина не має, носять голослівний характер, остільки нічим не підтверджені, в той час як відображені у долученому до справи розрахунку заборгованості в зазначеній частині узгоджуються з даними наявної у справі копії книги обліку показників лічильників й свідчать про наявність такого боргу, в сумі 312 грн.70 коп.

Необґрунтованими колегія суддів визнає й твердження ОСОБА_3 про те, що надана у користування його сім'ї у 2006року третя кімната, яка складається з двох ліжко-місць, є нежитловою, остільки має окремий вхід та не має ванної кімнати й туалету, а тому повинна оплачуватися з розрахунку 40 грн., а не 110грн., як встановив позивач.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що кімната № НОМЕР_5 межує з двома іншими кімнатами, якими користувалася сім'я ОСОБА_3 - НОМЕР_3 та НОМЕР_4, які мають місця загального користування (а.с.15 т.2); того, що під час проживання у гуртожитку відповідачі будь-яких заперечень щодо визначеної в період з червня 2008р. оплати за користування нею не заявляли.

Більше того, як свідчать дані розрахунку заборгованості, з вказаною сумою відповідачі погоджувалися й періодично здійснювали оплату за користування даною кімнатою у визначеному позивачем розмірі (а.с.12-18 т.2).

Твердження ОСОБА_3 про наявність у нього пільг щодо оплати комунальних послуг, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, остільки у відповідності до наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров'я від 288 березня 201 № 284/423/173 військовослужбовці та особи, звільнені у запас, не мають законодавчо підтвердженого права на проживання у студентських гуртожитках, а тому віднесені до категорії «інші», для яких пільги по оплаті університет надавати не може.

З урахуванням викладених обставин, а також матеріалів справи, у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення заявленого по справі позову й необхідність стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь КНУ ім. Т. Шевченка 27694 грн. 62 коп. заборгованості за проживання в гуртожитку з урахуванням наданих послуг, а також понесені позивачем по справі судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 511 грн. 56 коп. (267,96+243,60).

У задоволенні позову у іншій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Роговенко Дарї Анатоліївни в інтересах Київського національного університету імені Тараса Шевченка задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, солідарно, на користь Київського національного університету імені Тараса Шевченка 27694 грн. 62 коп. заборгованості за проживання в гуртожитку, а також судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 511 грн. 56 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №752/275/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13716/2015

Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_8

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.