Справа № 456/470/15 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6811/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В.,Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК (далі - ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

28 січня 2015 року позивач звернувся з позовом, з врахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом, про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2007 року в сумі 2 134,30 доларів США, що в еквівалентно 31 950,47 грн. Складовими частинами заборгованості є: 1 498,92 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 501,94 долар США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 33,40 долари США - штраф (фіксована частина), 100,04 доларів США - штраф (процентна складова), а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 жовтня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, про надання кредиту в сумі 1 600 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В ході виконання кредитного договору ОСОБА_5 не проводив сплату кредитних коштів та нарахованих по кредиту відсотків, про що останній повідомлявся вимогами банку, однак такі залишилися без реагування та відповіді. Станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість в сумі 4 478,79 доларів США. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 2 664,64 долари, яка була стягнута з відповідача ОСОБА_5 в користь банку згідно рішення Стрийського міськрайонного суду від 15 листопада 2011року. Різниця становить 2 134,30 долари США. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Рішення суду не виконано грошові кошти не стягнуто. Просить позов задовольнити.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення оскаржив позивач. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Вказує, що 25 жовтня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, про надання кредиту в сумі 1 600 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не проводив сплату кредитних коштів та нарахованих по кредиту відсотків, про що останній повідомлявся вимогами банку, однак такі залишилися без реагування та відповіді. Зазначає, що станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість яку відповідач не погашає.

Представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач, посилаючись та законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить таке залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 10, 59-61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст.3, ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 1048,1054,1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредити і сплатити проценти, визначені у договорі.

Відповідно до Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку боржник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку та штрафи.

Згідно зі ст.ст. 525,526,527,530,629 ЦК України зобов'язання має виконуватись сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк його виконання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, нарахування неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що 25 жовтня 2007 року сторони уклали кредитний договір № б/н, згідно з яким позивач надав, а відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 1 600 доларів США, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

За умовами цього договору банк відкрив рахунок і видав засіб платежу - кредитну картку з лімітом кредитування 1 600 доларів США ОСОБА_3, який взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 21,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.3.1.1 та п. 5.4 Правил користування платіжною карткою кредит надається з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки; граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Відповідачу надавалась тільки одна картка і строк її дії не пролонгувався.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс 14).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 3 квітня 2012 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5, про стягнення боргу за кредитним договором - з відповідача стягнуто кошти у сумі 2 664,64 доларів США у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року № б/н, яка утворилася внаслідок невиконання умов договору станом на 31 березня 2011 року ( у тому числі 1386,35 доларів США за тілом кредиту; 891,59 долар США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 199,99 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом, 62,81 долари США - штраф (фіксована частина), 123,90 долари США - штраф (процентна складова). Зазначене судове рішення не виконане.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач скористався своїм правом та стягнув всю кредитну заборгованість відповідно до рішення суду, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

З такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредити і сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст.ст. 525,526,629 зазначеного Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року (справа № 6-1206 цс15).

Заява відповідача про відмову у задоволенні позову у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Договір між сторонами укладено 25 жовтня 2007 року. Вперше позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за договором 7 липня 2011 року, що вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-1839/11. У цій справі ухвалено рішення 3 квітня 2012 року, яке набрало законної сили. У даній справі позов подано 28 січня 2015 року. Відтак, належить зробити висновок, що позивачем строк позовної давності не пропущений, оскільки за захистом свого права він звернувся у передбачений законом строк, так як вчинив дії, що свідчать про переривання перебігу позовної давності (ст. 264 ЦК України)..

З правової позиції Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 17 вересня 2014 року, вбачається, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Виходячи з наведеного, колегія суддів прийшла до висновкупро наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову зі стягненням з відповідача на користь банку простроченої заборгованості за процентами та комісією за користування кредитом, а також штрафу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір у витрати у розмірі 670,96 грн.

Керуючись ст. 88, ч.3 ст. 209, ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути в користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 82400, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 2 134,30 долари США (дві тисячі сто тридцять чотири долари США 30 центів) за кредитним договором без номера, що за курсом Національного банку України 14,97 становить 31 950,47 грн. (тридцять одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят грн. 47 коп.), яка складається з: 1 498,92 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 501,94 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 33,40 доларів США - штраф (фіксована частина), 100,04 доларів США - штраф (процентна складова); та судовий збір в розмірі 670,96 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: