АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 668/2608/15-ц
Номер провадження 22-ц/791/1655/2015 Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Категорія 27 Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14.04.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року до суду із зазначеним позов звернулась ОСОБА_5, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20.10.2014 року між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк», укладено кредитний договір строкового банківського вкладу на виконання якого позивачем передано відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 доларів США, а банк в свою чергу зобовязався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Датою повернення коштів було визначено 18.01.2015 року. Після закінчення терміну дії договору позивачка звернулась з вимогою про повернення всіх коштів, в чому їй було відмовлено та сплачено лише 40 доларів США. У звязку з чим, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на свою користь грошові кошти, внесені на депозитний вклад відповідно до договору банківського вкладу № 003- 21504-201014 від 20.10.2014 року, в розмірі 6380,82 доларів США, з яких 6000 доларів США банківського вкладу; 132,62 доларів США проценти за користування банківськими коштами; 227,94 доларів США пеня за прострочення строків повернення вкладу, суму трьох відсотків річних в розмірі 20,26 доларів США та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 14.04.2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_5, грошові кошти, внесені на депозитний вклад відповідно до договору банківського вкладу № 003-21504-201014 від 20.10.2014 року, в сумі 6152,88 дол. США, що за курсом НБУ від 14.04.2015 року (22,8820) складав 140790,2 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 1407,9 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідач виконав свої зобовязання за договором вкладу (депозиту) в порядку, встановленому цим договором після закінчення строку розміщення вкладу банком були перераховані кошти на поточний рахунок позивачки, а тому договір банківського вкладу № 003-21504-201014 від 20.10.2014 року припинив свою дію, що свідчить про відсутність предмету спору та безпідставність вимог позивача про стягнення коштів. Крім того,ухвалене рішення про стягнення з банку будь-яких грошових сум в судовому порядку під час дії в банку тимчасової адміністрації суперечить чинному законодавству України. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, що міститься в ухвалі ВССУ від 01.04.2015 року по справі №6-48186св14 та в ухвалі ВССУ від 03.12.2014 року по справі № 6-38548св14. На підставі наведеного ПАТ «Дельта Банк» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми банківського вкладу (депозиту), нарахованих відсотків, штрафних санкцій та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Представниця ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_6, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справ вбачається, що 20.10.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 003-21504-201014 банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція» (а.с.9), за умовами якого позивачка зобовязувалася передати грошові кошти в сумі 6000 доларів США, а банк зобовязався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Строк повернення вкладу сторонами погоджено до 18.01.2015 року. Дія договору припиняється з виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками (п.1.9 Договору).

Станом на 30.01.2015 року на депозитному рахунку позивачки наявні кошти в сумі 6172,62 доларів США. З яких позивачці було сплачено 40 доларів США, що підтверджується квитанціями (а.с.10).

19.01.2015 року позивачка письмово звернулась до відповідача з проханням повернути суму депозитного вкладу з нарахованими відсотками (а.с.11). Листом від 21.01.2015 року банк повідомив про неможливість повернення депозиту (а.с.12-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його основну частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Частиною 3 ст.1058 ЦК України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовується положення про договір банківського рахунку. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку розрахункового документа.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_5 та стягнення з ПАТ «Дельта Банк» коштів за договором банківського вкладу за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідачем були істотно порушені права позивачки та зобовязання за вказаним договором.

Доводи апелянта про виконання ним умов договору шляхом перерахування суми вкладу позивачки з відсотками на поточний рахунок, колегією відхиляються, оскільки матеріали справи містять достатні та переконливі докази того, що позивачка не мала реальної можливості розпорядитись належними їй коштами (а.с.11-17).

Доводи щодо неможливості стягнення вчасно неповернутих коштів за депозитним вкладом з посиланням на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і введення 03.03.2015 року тимчасової адміністрації у банку колегією також відхиляються, оскільки висновок суд першої інстанції про те, що положення ст.36 вказаного закону застосовуються на стадії виконання судових рішень є правильним. У звязку із цим колегія відзначає, що позиція банку, у даному випадку, входить у суперечність із положеннями ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо забезпечення права на справедливий і неупереджений розгляд справи судом.

Також не можуть бути вязі до уваги посилання представника апелянта в апеляційному суді на те, що заборгованість була повністю виплачена позивачці, оскільки така заборгованість була виплачена 11.06.2015 року тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, і ця обставина не може впливати на законність та обґрунтованість рішення суду на час його ухвалення.

Проте, вирішуючи питання розподілу судових витрат суд першої інстанції не врахував наступного.

Так, відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51, зокрема, запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» строком на три місяці з 03 березня по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7 (а.с.50)

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71 внесено зміни до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51, а саме п. 2 цього рішення викладено у такій редакції: «Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно» (а.с.51).

Таким чином враховуючи положення ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів вважає, що оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення інтереси банку здійснюються від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то ПАТ «Дельта Банк» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України в частині стягнення судових витрат з ПАТ «Дельта Банк» підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14.04.2015 року, в частині стягнення судових витрат з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», скасувати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: