справа № 361/7425/15-ц
провадження № 2/361/3542/15
УХВАЛА

05 листопада 2015 р. м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва про визнання неправомірними дій, скасування постанови про арешт та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла зазначена позовна заява ОСОБА_1

Ухвалою судді від 27 жовтня 2015 року вказана позовна заява залишена без руху, позивачу надавався строк на усунення недоліків, який не може перевищувати 3 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.119 ЦПК України заява подається в письмовій формі й повинна містити: 1) найменування суду, до якого вона подається; 2) імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Всупереч вказаним вимогам у позові не зазначено номерів засобів звязку позивача та відповідача, якщо такі відомі позивачу.

У позові не викладено всіх обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Так, у позові не зазначено, в рамках якого виконавчого провадження прийнято оскаржувану постанову про накладення арешту та чи закінчено виконавче провадження, чи є позивач учасником виконавчого провадження.

Зокрема, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» надано наступні розяснення:

П. 4: «Юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС.

У порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК (стаття 383 ЦПК).

Слід також звернути увагу на те, що скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судових рішень, ухвалених господарським судом відповідно до ГПК, підлягають розгляду господарськими судами (стаття 121-2 ГПК)».

П.7 : За змістом зазначеної норми ( ст. 383 ЦПК України ) із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС з 9 березня 2011 року можуть звернутися лише сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

П. 7: ( абз. 9 ) Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначені у статті 7 Закону України "Про виконавче провадження", мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, предявляючи вимоги про оскарження дій відділу державної виконавчої служби, позивач не вказала в рамках якого виконавчого провадження (дата та видавник виконавчого документу ) прийнято оскаржувану постанову та чи є позивач стороною виконавчого провадження, що позбавляє можливості перевірити юрисдикцію та підсудність предявлення таких вимог.

Також предявляючи вимогу про зобовязання відповідача «виключити земельну ділянку … є Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна», у позові не зазначено доказів наявності таких повноважень у Відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва щодо ведення Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна.

Крім того, у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» надано розяснення про те, що якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

До позову додано квитанцію про оплату судового збору у розмірі 487, 20 грн.

Оскільки предявлений позов містить декілька самостійних вимог немайнового характеру ( 4 вимоги ), то позивачу необхідно доплатити судовий збір за предявлені самостійні вимоги та додати до позову квитанцію про оплату судового збору.

На виконання вищевказаної ухвали 04 листопада 2015 року ОСОБА_1 подала клопотання про зміну позовних вимог, однак, всупереч статті 120 ЦПК України позивач не додала його копій та копії всіх документів, що додані до клопотання для направлення стороні відповідача.

Згідно із ст. 121 ЦПК України позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали суду про залишення без руху у встановлений строк не виконає вимоги ст.ст. 119, 120 цього Кодексу.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Петришин