Справа № 159/5545/15-ц
Провадження № 2/159/1591/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 05 листопада 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді: Лесика В.О.

при секретарі: Жукової Ю.В.

за участю позивачів: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Ковельської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Ковельської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.05.1965 року, ОСОБА_1 вступила в шлюб з ОСОБА_4. На підставі рішення виконкому Ковельської міської ради ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку розміром 600 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. В подальшому на цій земельній ділянці ОСОБА_1 за спільні кошти разом з чоловіком ОСОБА_4 було збудовано житловий будинок та господарські споруди. Вказує, що таким чином їй, ОСОБА_1, належить ? частина вищевказаного нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкривається спадщина на все належне йому майно, заповіт при житті він не складав. Право на спадщину мають діти спадкодавця - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та дружина - ОСОБА_1. Інші спадкоємці передбачені законом відсутні. Вони прийняли спадщину, так як постійно проживали за вказаною адресою з спадкоємцем і проживають там по даний час. Спадщина відкрилась на ? частину нерухомого майна, тому кожен з позивачів має право на 1/6 частини майна, а дружина, ОСОБА_1, крім цього ще й на ? частину майна, як на майно спільної подружньої власності. В Ковельській державній нотаріальній конторі не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки при житті ОСОБА_4 не оформив право власності на вказане нерухоме майно.

В судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених вище.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про підставність і обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1.

Від шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1.

Відповідно до Акту про відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 19.05.1971 року ОСОБА_4 дійсно було виділено в натурі земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку площею 600 кв.м. в АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, за вказаною адресою дійсно знаходиться житловий будинок загальною площею 91,8 кв.м. та господарські споруди.

З довідки виданої РЖКП № 1 від 10.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.04.1978 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 і був виписаний в зв'язку зі смертю. Крім нього за вказаною адресою зареєстровані: дружина ОСОБА_1 з 26.04.1978 року, дочка ОСОБА_2 з 02.10.2002 року та син ОСОБА_3 з 24.11.1989 року і по даний час.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно - правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Таким чином, до правовідносин, які виникли на момент набуття ОСОБА_4 та ОСОБА_1 права спільної сумісної власності на житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 слід застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, ЦК України (1963 року), ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року.

За змістом ст. 16 ЗУ «Про власність» та ч. 1 ст. 22 КпШС України, які були чинними на час виникнення правовідносин, майно нажите подружжям на час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст. 28 КпШС України в разі поділу майна яка є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, вимоги позивачів про визнання права власності на частини вказаного нерухомого майна підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1261 ЦК України, ст. 16 ЗУ «Про власність», ст. 22 КпШС України, суд,

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/6 частини кожному в житловому будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель, який розташований по АДРЕСА_1 в порядку успадкування за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/6 частини в житловому будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель, який розташований по АДРЕСА_1, як спільне майно подружжя та в порядку успадкування за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошені - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:В. О. Лесик