Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/7773/14 Головуючий у 1 інстанції: Дубровська Н.М.
Провадження № 22-ц/778/2910/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, Приватне акціонерне товариство Українська пожежно-страхова компанія, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ПАТ Українська пожежно-страхова компанія.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 травня 2014 року о 15 год. 30 хв. на перехресті вул. Руденко - вул. Дімітрова у м. Бердянськ Запорізької області, відповідач, керуючи автомобілем марки «Фіат», державний номерний знак 44752НА, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу у русі автомобілю «Тойота», державний номерний знак АР 7605АТ, під його керуванням в наслідок чого сталося ДТП.

Внаслідок зіткнення автомобіль «Тойота» позивача було значно пошкоджено.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відповідач визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до звіту № 45 експертів - автотоварознавців про оцінку пошкоджень автомобіля, розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 128 887,24 грн.

Зазначав, що під час проведення автотоварознавчої експертизи ним сплачено: 122,16 грн. за відправлення телеграм відповідачці; 12 грн. за отримання довідки у поштовому відділенні; 600 грн. за проведення експертизи, 260 грн. за перевірку двигуна та регулювання розвалу - сходження, а також 62 грн. на чистку карбюратора.

Також були понесені витрати з листування зі страховою компанією, що склали 6,80 грн., витрати на правову допомогу, по складанню до суду заяви про забезпечення доказів та позовної заяви у розмірі 500 грн., а також витрати по сплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення доказів у розмірі 121,80 грн. Отже загальний розмір спричиненої в результаті ДТП матеріальної шкоди складає 130 572 грн.

При цьому, на його користь третьою особою МД «Дніпро» «УПСК» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 49 500 грн.

З урахуванням сплачених сум просить стягнути з відповідача 81072 грн. (130572 грн. (матеріальна шкода) - 49500 грн.(страхове відшкодування)).

Також вважає, що окрім матеріальної шкоди йому спричинена моральна шкода, яка складається з душевних страждань та моральних переживань, що зазнав у зв'язку із значним пошкодженням автомобіля. Крім того, в результаті ДТП був порушений звичайний ритм життя, що призвело до вимушених змін у життєвих стосунках. Тому, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 10 000 грн.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 80250 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 910,72 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 34 710,58 грн., судовий збір в сумі 347,11 грн.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 травня 2014 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Тойота», державний номерний знак АР 7605АТ.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 липня 2014 року ОСОБА_3 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с.6).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 7034409 автомобіль, яким керувала ОСОБА_3, був застрахований у ПАТ Українська пожежно-страхова компанія (а. с. 64).

Згідно зі звітом автотоварознавчого дослідження №45 від 31 липня 2014 року по визначенню вартості матеріального збитку вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля «Тойота», державний номерний знак АР 7605АТ, становить 128 887 грн. 24коп. (а.с.107-122).

ПАТ Українська пожежно-страхова компанія у межах передбаченого полісом ліміту перерахувала страхове відшкодування у сумі 49 500 грн. ОСОБА_5 відповідно страхового акту №1691 (а.с.96). Зазначена виплата проведена на підставі звіту консультативно-автоекспертного бюро №20 від 03 липня 2014 року.

Відповідно до звіту консультативно- автоекспертного бюро №20 від 03 липня 2014 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 на день огляду автомобіля 03 липня 2014 року, з урахуванням фізичного зносу складових частин автомобіля позивача, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля «Тойота», державний номерний знак АР 7605АТ, становить 84210 грн. 58 коп. (а.с.69-78).

Таким чином, в матеріалах справи наявні два звіти про вартість матеріальної шкоди, розмір яких відрізняється.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 постанови від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - ОСОБА_8), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Суд першої інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, навів мотиви, з яких він не взяв до уваги звіт консультативно-автоекспертного бюро №20 від 03 липня 2014 року, а саме, під час проведення дослідження спеціалістом 03 липня 2014 року не були виявлені та враховані всі пошкодження автомобіля, в тому числі: пошкодження днища автомобіля, внутрішньої оббивки та скриті пошкодження, що були пов'язані з ДТП.

Зазначені пошкодження відображені у протоколі №1 від 18 липня 2014 року, доданих фотографіях та враховані у звіті автотоварознавчого дослідження №45 від 31 липня 2014 року (а.с.121-132).

Суд взяв до уваги, що при визначенні ринкової вартості автомобіля у звіті №20 від 03 липня 2014 року спеціалист ОСОБА_7Д, брав аналогічний автомобіль, а не ідентичний пошкодженому, а тому відповідно до п.1.6 ОСОБА_8 мали місце розбіжності, які стосуються комплектності, укомплектованості КТЗ, пробігу та технічного стану).

Довід апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції ст.59 ЦПК України при дослідженні в якості доказу звіту автотоварознавчого дослідження №45 від 31 липня 2014 року колегія суддів вважає неприйнятним з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та ОСОБА_8 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Як вбачається з матеріалів справи, зі звіту автотоварознавчого дослідження №45 від 31 липня 2014 року, вказане дослідження проводилось експертами, що мають кваліфікації судового експерта ОСОБА_8 (а.с.133,150), і оцінювачів (ОСОБА_9, ОСОБА_10В.), які підтверджені доданими до звіту копіями сертифікату суб'єкта оціночної діяльності, копіями свідоцтв Міністерства юстиції України про присвоєння (підтвердження) відповідних кваліфікацій, копіями свідоцтв про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів та посвідчень про підвищення кваліфікації оцінювача виданих Фондом Державного майна України (а.с.135 - 137, 139-140, 148).

Довід апеляційної скарги про те, що позивач не мав права на визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної його автомобілю, не заслуговує на увагу з огляду на положення ст. 34.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари, можуть залучатись як страховиком і МТСБУ, так і потерпілими.

Довід апеляційної скарги про те, що автомобіль був проданий, не спростовує висновків суду про наявність підстав для стягнення заподіяної матеріальної шкоди, до того ж, як вбачається з висновку автотоварознавчого дослідження №45 від 18 липня 2014 року втрата товарної вартості пошкодженого автомобіля не нараховувалась та не входила до вартості матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин колегія вважає, що ухвалене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: