АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2302/15 Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2164/К/15 інстанції - Чайкіна О.В.
Категорія 26 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Голуб О.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" - Гарькавого Артура Геннадійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"), який під час розгляду справи доповнив, та просив стягнути з відповідача 1052352 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб, на відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у зв'язку із професійними захворюваннями.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, на його користь з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на відшкодування моральної шкоди стягнуто 35000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" ставить питання про зміну рішення суду та зменшення розміру моральної шкоди стягнутої на користь позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", та не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_2 пропрацював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці лише 8 років, з 21, а більш ніж 12 років працював на інших підприємствах, тому вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 11.10.2005 року по 08.04.2014 року працював на підприємстві відповідача по професії - машиністом навантажувальної машини.

Згідно Акту №42 розслідування хронічного професійного захворювання від 29.12.2014 року (Форма П-4) в пункті 17 встановлено причину професійного захворювання: фізичне перевантаження, перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Висновком МСЕК серія 12 ААА № 003760 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 12.02.2015 року, ОСОБА_2 з 03.02.2015 року встановлено 60 % втрати професійної працездатності та визнано його інвалідом третьої групи.

Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує санаторно-курортного та медикаментозного лікування, виробів медичного призначення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обов'язку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_2 права на відшкодування моральної шкоди - 12 лютого 2015 - зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2, 3 вказаної статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом першої інстанції враховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров'я позивача, тяжкість професійних захворювань, настання у зв'язку з цим негативних змін у житті позивача, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності внаслідок отриманих профзахворювань, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості,

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: Л.А.Братіщева

Л.В.Митрофанова