Справа № 345/4394/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1166/2015
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Матківського Р.Й.

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Івано-Франківської обласної дирекції до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року представник позивача звернувся з даним позовом та просив стягнути з відповідача неповернену суму кредиту, відсотків за його користування та пеню за кредитним договором №014/14-10-113 G 19 від 28 лютого 2008 року в сумі 74 000, 54 доларів США, що еквівалентно 959 512, 82 гривень.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 28 лютого 2008 року із позичальником ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 45000 доларів США строком до 27 лютого 2014 року з відсотковою ставкою 14, 25 % річних та комісії згідно умов договору та виконати інші обовязки за кредитним договором.

Відповідач порушив умови кредитного договору щодо обовязку повернути кредит та сплатити відсотки. Станом на 08 жовтня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 74000, 54 доларів США, що складається з 35 200 доларів США заборгованість за кредитом (456 413, 58 гривень), 25 022, 91 доларів США заборгованість за відсотками (324 454, 43 гривень), 13 777, 63 доларів США (178 644, 81 гривень) пені за прострочення сплати кредиту та відсотків (178 644, 81 гривень).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року позов задоволено.

На дане рішення представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апелянт у скарзі зазначає, що позов безпідставний, необґрунтований, заявлений поза межами строків позовної давності. Суд повинен був врахувати, що на підставі вимоги від 20 вересня 2010 року банком було подано нотаріусу документи про дострокове звернення стягнення і нотаріусом 26 січня 2011 року вчинено виконавчий напис. Строк виконання зобовязання в частині повернення кредитних коштів настав не пізніше ніж через 30 днів, як це зазначено у вимозі, з дня вчинення виконавчого напису, тобто 26 лютого 2011 року. Виходячи з вимог чинного законодавства, у випадку невиконання боржником вимоги щодо дострокового повернення кредитних коштів, з наступного дня, який визначений у вимозі, право кредитора на отримання коштів є порушеним. Оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення коштів тільки після 21 жовтня 2015 року, тобто більш ніж через три роки з моменту настання виконання зобовязання. 15 грудня 2015 року відповідачем подано до суду письмову заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, однак судом помилково не взято її до уваги, що свідчить про порушення норм процесуального законодавства та неправильного застосування норм матеріального права. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував факт видачі кредитних коштів. Розрахунки, додані позивачем не можуть бути належним доказом цього, оскільки вони є односторонніми документами, складеними самим позивачем і не є документами первинного бухгалтерського обліку, а отже, не є належними доказами у справі. Позивачем не доведено факт виконання Банком своїх зобовязань, передбачених кредитним договором та факт наявності заборгованості відповідача перед Банком та її розмір.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов та відмовляючи у застосуванні строку позовної давності суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача невірно зазначає підставу застосування строків позовної давності, оскільки строк погашення позичальником грошових коштів встановлений терміном до 27 лютого 2014 року та відповідно до умов Генеральної кредитної угоди №19 правовідносини між сторонами діють до повного погашення позичальником кредитної заборгованості.

Однак колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення і ухвалення нового.

Судом встановлено, що 28 лютого 2007 року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надав відповідачу кредит у сумі 45 000 доларів США з кінцевим строком погашення до 27 лютого 2014 року зі сплатою 14, 5 % річних та комісії. 23 січня 2009 року та 28 жовтня 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору про сплату кредиту згідно визначеного графіку погашення та згідно п. 2.1. додаткової угоди №014/14-10-113 G19 визначено фактичну заборгованість на суму 35 756,19 доларів США. Одночасно з укладенням додаткової угоди сторони домовились викласти графік повернення кредиту та сплати інших платежів в новій редакції, що є додатком №1 до кредитного договору та його невідємною частиною.

Згідно з п. 5.1 Кредитного договору, відповідач повинен був забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених даним договором та умовами Генеральної кредитної угоди. Згідно п. 5.3. даного Договору за порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків за кредит, сплачувати кредиторові додатково до встановленої відсоткової ставки за кредит, штрафні санкції, передбачені п. 10 Генеральної кредитної угоди. Крім цього, за прострочення повернення кредиту та відсотків за користування ним позичальник несе відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі 0,01 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення до 27 лютого 2014 року, як кінцевого строку виконання зобовязання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідачем порушено строки виконання грошових зобовязань перед кредитором по поверненню кредиту та згідно розрахунку заборгованості станом на 08 жовтня 2014 року ОСОБА_4 має заборгованість за кредитом в сумі 74 000, 54 доларів США, що 959 512, 82 гривень, що складається з 35 200 доларів США заборгованість за кредитом (456 413, 58 гривень), 25 022, 91 доларів США заборгованість за відсотками (324 454, 43 гривень), 13 777, 63 доларів США (178 644, 81 гривень) пені за прострочення сплати кредиту та відсотків (178 644, 81 гривень).

На а.с. 8, 59 є вимоги Банку від 20 вересня 2010 року та 20 жовтня 2014 року про виконання грошових зобовязань за кредитним договором залишені відповідачем без реагування.

У звязку з цим ОСОБА_3 звернувся із заявою про накладення виконавчого напису нотаріуса.

Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів на приміщення крамниці загальною площею 68, 01 кв.м, що знаходиться за адресою : Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Бандери, 14, промтоварний магазин загальною площею 61,5 кв.м в цілому та знаходиться за адресою : Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Б. Хмельницького, 1/134, що належить ОСОБА_4 Зазначене майно на підставі договору іпотеки передано в іпотеку ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» з метою забезпечення вимог, що випливають з Генеральної Кредитної Угоди №64 від 14 квітня 2008 року, а також всіх кредитних договорів та додаткових угод до неї, які укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії і в рамках Угоди №64.Строк проведення стягнення з 03 грудня 2009 року по 03 грудня 2010 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна по кредитному договору №014/14-10-113G19 від 28 лютого 2007 року задовольнити вимоги Банку в розмірі 35 260, 88 доларів США, що еквівалентно 280 373, 36 гривень - сума заборгованості по кредиту, 5300, 56 доларів США, що еквівалентно 42 146, 87 гривень сума заборгованості по відсотках, 662, 86 доларів США, що еквівалентно 5270, 67 гривень сума нарахованої пені (а.с. 55).

Доказів щодо реалізації предмета застави позивачем не надано.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд першої інстанції на підставі ст. ст. 213, 214 ЦПК України з'ясував, що виконавчий напис у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» не виконано, предмет застави не реалізовано, а наявність виконавчого напису за відсутності його виконання не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права отримання процентів за користування кредитом і пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності у три роки, а ст. 258 ЦК України передбачено однорічний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 5 ст. 261 ЦК установлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно п. 9.1 Генеральної кредитної угоди №19 вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами та діє до 27 лютого 2014 року за умови повного погашення позичальником кредитної заборгованості за всіма отриманими кредитами в рамках даної Генеральної кредитної угоди.

Однак суд першої інстанції повинен був врахувати, що 23 січня 2009 року та 28 жовтня 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору про сплату кредиту згідно визначеного графіку погашення та згідно п. 2.1. додаткової угоди №014/14-10-113 G19 визначено фактичну заборгованість на суму 35 756,19 доларів США. Одночасно з укладенням додаткової угоди сторони домовились викласти графік повернення кредиту та сплати інших платежів в новій редакції, що є додатком №1 до кредитного договору та його невідємною частиною. Тому представник відповідача правильно зазначає, що строк позовної давності повинен визначатись не з дати закінчення кредитного договору 27 лютого 2014 року як помилково вважав суд першої інстанції, а необхідності погашення заборгованості згідно графіка щомісячно 28 числа за кожним видом платежу, тіла кредиту, відсотків та пені.

Відповідно до розрахунку заборгованості на а.с. 5-7 відповідач ОСОБА_4 30 липня 2012 року погасив 20, 68 доларів США заборгованості за кредитним договором, що відповідно до ст.. 264 ЦК України є дією, що перериває строк позовної давності.

Оскільки, позивач звернувся з даним позовом в суд 27 жовтня 2014 року немає законних підстав вважати, що пропущено загальний трирічний строк позовної давності і саме з цих підстав не може бути задоволена заява відповідача про відмову у задоволенні позову у звязку із спливом строку позовної давності.

Крім цього стягуючи із відповідача 13 777, 63 доларів США пені за невиконання зобовязання суд першої інстанції не звернув уваги, що такий її розмір нарахований з 26 жовтня 2011 року, коли відповідно до вимог законодавства пеня повинна стягуватись у межах одного року.

Відповідно до розрахунку який є у матеріалах справи враховуючи, що позивач звернувся з позовом в суд 27 жовтня 2014 року до 27 жовтня 2013 року розмір пені повинен бути визначений 6510,79 доларів США, а не 13 777, 63 доларів США як вважав позивач та суд першої інстанції.

Ні кредитний договір, ні укладені додаткові угоди відповідачем не оспорювались, він частково погашав визначену графіком кредитну заборгованість, погоджувався із сумою залишку кредиту і підписував її погашення за новим графіком, тому колегія суддів вважає надуманими доводи представника відповідача, що кредитні кошти не надавались.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 від 16 квітня 2015 року задоволити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Івано-Франківської обласної дирекції до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», к/рах.639712, МФО 336462, код ЄДРПОУ 200 доларів США, що еквівалентно 456 413, 58 гривень заборгованість за кредитом, 25 022, 91 доларів США, що еквівалентно 324 454, 43 гривень заборгованість за відсотками, 6510,79 доларів США пені що еквівалентно 84 380 гривень, а всього стягнути 66 733, 70 доларів США, що еквівалентно 864 868, 75 гривень нарахованих на 08 жовтня 2014 року за кредитним договором №014/14-10-113 G 19 від 28 лютого 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» 3654 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Д. Горблянський

ОСОБА_5