АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 649/150/15-ц Головуючий в І інстанції: Соловйов В.В.
Номер провадження 22ц 791/1492/2014 Доповідач: Бугрик В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця «07» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В.В.

Суддів: Лісової Г.Є., Семиженка Г.В.,

за участі секретаря: Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2015 року помер ОСОБА_4 і після його смерті вона звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, але її повідомили про те, що необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позивачка зазначила, що вона та ОСОБА_4 з 2007 року перебували у громадському шлюбі, постійно проживали разом, вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет. Встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_4 їй необхідний для оформлення спадщини, що залишилася після його смерті. Позивачка просила суд встановити факт, що вона, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 14.02.2015 року, проживали однією сімєю без шлюбу з 2007 року по день його смерті, тобто більше 5 років.

Рішенням суду позов задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 14.02.2015 року проживали однією сімєю без шлюбу з 2007 року по день його смерті, тобто більше 5 років, у квартирі АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у позові відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та зазначають, що позивачка не надала доказів на підтвердження позовних вимог.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом в квартирі на вул. Лазо, 19, мали спільний бюджет, займалися спільним господарством, піклувалися одне про одного, тобто виконували обовязки подружжя, відповідно до наявних у матеріалах справи показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Крім того, згідно рішення Великолепетиського районного народного суду Херсонської області від 08.02.1992 року шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_3 розірвано. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КГ №031372 від 10.09.2008 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано 14.11.2007 року, тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали право на створення нової спільної сімї з правами та обовязками подружжя. ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_3 у її квартирі АДРЕСА_2. У квартирі, яка належить ОСОБА_4 проживали квартиранти.

Але колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції щодо встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_3 з ОСОБА_4 за необґрунтованістю даного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції неповно зясував та дослідив обставини, що підлягали зясуванню. Позивачем не доведено обставини позову, яким він обґрунтовує свої позовні вимоги та не надані належні та допустимі докази на обґрунтування позовних вимог. Враховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги, які звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини внаслідок чого спадкоємці інших черг право на отримання спадщини не мають. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців законом), судам необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Так, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.09.2008 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_15 розірвано 14.11.2007 року.

Згідно до рішення Великолепетиського районного народного суду Херсонської області від 08.02.1992 року справа № 2-91/1992 шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_16 розірвано. Відповідно до п. 15 постанови Пленума ВСУ від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернути увагу суддів на те, що хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч.2 ст. 114 СК). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 року, тобто до дня набрання чинності СК. Кодекс про шлюб та сімю втратив чинність зі вступом у дію Сімейного кодексу України, крім розділу V «Акти громадянського стану», який зберігає свою чинність у частині, що не суперечить Сімейному кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-ІІІ, до прийняття спеціального закону. Статтею 150 Кодексу про шлюб та сімю передбачено, що реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться до предявлені подружжям або одним з них копії судового рішення, що набрало законної сили, а також квитанції про сплату встановленої судом суми. У статті 175 Кодексу про шлюб та сімю, особи які раніше перебували в шлюбі, можуть зареєструвати новий шлюб тільки при предявлені документів, що підтверджують припинення попереднього шлюбу (свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про смерть одного з подружжя, судове рішення про визнання шлюбу недійсним.

Відповідно до ст. 115 СК розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Статтею 116 СК передбачено обовязкове отримання свідоцтва про розірвання шлюбу при реалізації особою права на повторний шлюб. Розділ V Кодексу про шлюб та сімю втратив чинність згідно із Законом України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», яким були також внесені зміни до ст.ст. 115, 116 Сімейного кодексу України.

Враховуючи те, що рішення Великолепетиського районного народного суду Херсонської області від 08.02.1992 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_14 та ОСОБА_3 не було зареєстровано в органах реєстрації актів цивільного стану, тому шлюб не вважається припиненим, внаслідок чого позивач не мала права на повторний шлюб (встановлення факту проживання однією сімєю) якщо попередній не був припинений.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням вимог закону, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року по даній справі скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, відмовити.

Стягнути судові витрати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 60 грн. 90 коп. і на користь ОСОБА_1 60 грн. 90 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді