Справа № 536/113/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі :

Головуючого - судді Колотієвського О.О.

при секретарі - Литвинюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фермерського господарства «К3 ІНСАД» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Фермерського господарства «К3 ІНСАД» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

ОСОБА_1 позовну заяву обґрунтувала тим, що вона на підставі державного акту на земельну ділянку Серії НОМЕР_1 від 30.08.2005 р. є власником земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 площею 4,06 га., яку вона здавала в оренду ФГ «К3 ІНСАД». На даний час строк дії договору оренди закінчився.

Позивач вказувала, що є людиною похилого віку та вже майже півроку прикута до ліжка, не виходить з дому. 20.10.2014 року її син ОСОБА_3 підписав з ФГ «К3 ІНСАД» договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3 та акт приймання - передачі об'єкта оренди - земельної ділянки. Позивач зазначила, що про вказані документи син повідомив їй лише через декілька тижнів. Позивач як власник земельної ділянки не мала та не має наміру продовжувати чи перезаключати договір оренди земельної ділянки з ФГ «К3 ІНСАД» та відповідно ніякого права підписувати будь-які документи від свого імені будь-кому не надавала, не делегувала та будь-яких довіреностей не видавала.

У зв'язку з вказаним позивач звернулася з листом від 08.12.2014 р. до Голови ФГ «К3 ІНСАД» в якому зазначила, що договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3 від 20.10.2014 р. підписаний від її імені не належною особою а відповідно не має жодної юридичної сили.

Позивач вказувала, що вона не погоджувала укладення договору оренди та заперечує проти цього а тому, просила голову ФГ «К3 ІНСАД» не проводити будь - яких дій та не подавати на реєстрацію вказаний договір НОМЕР_3 від 20.10.2014 р. до реєстраційної служби.

Однак за письмовим запитом до реєстраційної служби Кременчуцького РУЮ 12.12.2014 р. було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 30880689 з якого вбачається, що по земельній ділянці кадастровий номер № НОМЕР_2 мається запис про реєстрацію договору оренди земельної ділянки НОМЕР_3 від 20.10.2014 р., Орендодавець - ОСОБА_1, Орендар - ФГ «К 3 ІНСАД».

На підставі викладеного просила суд постановити рішення, яким:

1. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3 від 20 жовтня 2014 року укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «К 3 ІНСАД», зареєстрований 22.10.2014 р. номер запису про реєстрацію 7437496.

2. Зобов'язати Фермерське господарство «К 3 ІНСАД» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку реєстраційний № НОМЕР_4 кадастровий номер № НОМЕР_2 розташовану на території Майбородівської сільської ради Кременчуцького району.

3. Стягнути з Фермерського господарства «К 3 ІНСАД» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляла.

Представник позивача в судовому засіданні ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини та підстави викладені в позові.

Представники відповідача Чаленко С.М. та Карпенко Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі та проти його задоволення не заперечували.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, давши повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1. Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Стаття 2 цього закону передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 203. ч. 3 ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» визначено, що правочин може бути визнаний недійним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

На підставі п. 8 вищевказаної Постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною, сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК тощо)

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України встановлює, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 16 Закону України « Про оренду землі» - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи , яка згідно із законом вправі набути право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про оренду землі» передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована території Майбородівської сільської ради Полтавської області, і передана їй для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 128138

Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Фермерським господарством « К3 ІНСАД» було 20 жовтня 2014 року укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3, згідно якого вбачається, що орендодавець надає. А орендар приймає в строкове платне володіння і користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку НОМЕР_5( кадастровий номер № НОМЕР_2), яка знаходиться на території Майбородівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Однак в судовому засіданні було встановлено та не оспорювалося представниками відповідачів, що Договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3 від 20 жовтня 2014 року було підписано ОСОБА_3, який не мав відповідного права для підпису, а не позивачем ОСОБА_1, оскільки відповідно до довідки Кременчуцького районного центру первинної медико-санітарної допомоги за № 122 від 23.12.2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на закритий перелом шийки лівого стегна та захворювання тіла матки. За станом здоров'я вона не здатна до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду безтерміново.

В силу ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди підлягає державній реєстрації, і виходячи із змісту ст. 210, 640 ЦК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч.7 ст. 16 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви право набувача, сторін ( сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб.

Згідно зі ст.19 даного закону державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених в порядку, встановленому законом.

Так, ст. 14 Закону України « Про оренду землі» передбачені вимоги щодо обов'язкової письмової форми укладання договору оренди земельної ділянки.

Ч. 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 203. ч. 3 ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Укладений договір визнається недійсним на підставі ст. 215 ЦК України при недодержанні сторонами вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Таким чином, обраний позивачами спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів цілком відповідає вимогам діючого цивільного законодавства.

З метою захисту прав позивача, вказаний договір оренди земельної ділянки необхідно визнати недійсним за судовим рішенням.

Враховуючи визнання договору оренди землі недійсним, суд приходить до висновку про задоволення вимог про повернення земельної ділянки в розпорядження її власника.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 210, 215, 216, , 638 ЦК України, ст.ст. 1,2 14,15, Закону України «Про оренду землі», ст. 16, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства « К3 ІНСАД» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3 від 20 жовтня 2014 року укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «К 3 ІНСАД» зареєстрований 22.10.2014 р. номер запису про реєстрацію 7437496.

Зобов'язати Фермерське господарство «К 3 ІНСАД» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку реєстраційний № НОМЕР_4 кадастровий номер № НОМЕР_2 розташовану на території Майбородівської сільської ради Кременчуцького району.

Стягнути з Фермерського господарства «К 3 ІНСАД» на користь ОСОБА_1 сплачені нею судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Колотієвський