Справа №461/5689/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 52 264,00 гривень; стягнути з ОСОБА_4 на її користь неустойку за несплату аліментів в період з 21.02.2001 року по 27.05.2014 року в розмірі 805 169,46 гривень; стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, який продовжує навчання у ЛНУ ветеринарної медицини та біотехнології ім.Гжицького, в розмірі 900,00 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_5 21-го річного віку в звязку з тим, яка з цих обставин настане першою; стягувати з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини 11 506,00 грн., який продовжує навчання у ЛНУ ветеринарної медицини та біотехнології ім.Гжицького, в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_5 21-го річного віку в звязку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Надалі позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги, востаннє 12.11.2014 року (а.с.98), відповідно до яких просить: стягнути з ОСОБА_4 на її користь несплачену заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з січня 2002 року по вересень 2014 року в розмірі 52 264,46 гривень; стягнути з ОСОБА_4 на її користь неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 805 169,46 гривень за період з січня 2002 року по вересень 2014 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 10.12.2001 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Однак, протягом 13-ти років вона не отримувала аліменти від відповідача в звязку із злісним ухиленням відповідача від сплати. Протягом 2005-2006рр. було здійснено декілька виплат аліментів, що підтверджується чеками. За всі роки відповідач жодного разу не купляв синові ні одягу, ні харчування, ні ліків. У 2002 році, коли виплати аліментів припинились, вона звернулася до Личаківського ВДВС ЛМУЮ. Разом з тим, по виконавчому провадженні неодноразово змінювалось місце виконання рішення, зникали та відновлювались виконавчі листи, що перешкоджало постійному нагляду за виконанням по стягненню аліментів. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів, умисно не подає дані про доходи. На її думку, розрахунок заборгованості по аліментах, слід обчислювати з січня 2002 року, виходячи з середньої заробітної плати в звязку з тим, що відповідач не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру. Крім того, згідно ст.196 СК України просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 805 169,46 гривень.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові, та уточненнях. Просять позов задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили частково з мотивів, викладених у письмових запереченнях. Просять відмовити позивачу у стягненні неустойки з врахуванням сімейного та матеріального становища, та у стягненні заборгованості по аліментах до липня 2012 року, тобто до моменту звернення з виконавчим листом (а.с.205-206).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходів їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено наступне.

24 липня 2001 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СГ №101322 (а.с.6).

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 10.12.2001 року присуджено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 28.11.2001 року і до його повноліття.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 тривалий час ухилявся від сплати аліментів, в звязку з чим виникла заборгованість по аліментах.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного Галицьким ВДВС ЛМУЮ станом на 07.03.2014 року, заборгованість ОСОБА_4 становить 31 953,53 гривень за період з 2009 року по березень 2014 року (а.с.174), а згідно розрахунку, проведеного Залізничним ВДВС ЛМУЮ (а.с.191-192) заборгованість складає 20 211,53 гривень, що в загальній сумі складає 52 165,06 гривень. Згідно розрахунку заборгованості (а.с.85-88) заборгованість відповідача зі сплати аліментів на момент досягнення дитиною повнолітнього віку складає 52 264,46 гривень. Даний розрахунок проведено на підставі даних Головного управління статистики у Львівській області про середню номінальну заробітну плату та у відповідності до статті 195 Сімейного Кодексу України.

Разом з тим, судом у процесі розгляду справи встановлено, що відповідач здійснював часткові проплати позивачу на погашення заборгованості по аліментах, що складає 2060,0 гривень, та підтверджується наданими суду квитанціями (а.с.130, 137, 203), а тому суд враховує зазначене при підрахунку суми заборгованості по аліментах.

Згідно ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, предявленим до виконання, аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Частиною 3, 4 статті 195 СК України передбачено, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума заборгованості по аліментах у розмірі 50 105,06 гривень з врахуванням часткових проплат, які були здійснені відповідачем, що підтверджується письмовими документами, наявними в матеріалах справи.

Вирішуючи питання стягнення неустойки (пені) з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно із п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв'язку із юридичним фактом порушення нею обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 дійсно має заборгованість по оплаті аліментів, що підтверджується наданими суду доказами.

Крім того, суд погоджується з розрахунком нарахованої неустойки, який проведено позивачем та згідно якого сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 805 169,46 гривень.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Однак, враховуючи вимоги ст.196 СК України, суд при вирішенні позовної вимоги щодо стягнення неустойки враховує те, що згідно паспортних даних ОСОБА_4 сімейне становище його змінилося, а саме останній 17.10.2003 року одружився та має на утриманні також сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, від другого шлюбу. Також, у відповідача відсутні заробітки, тяжке матеріальне становище в звязку з не працевлаштованістю, а тому, з врахуванням всіх цих обставин, суд приходить до переконання, що стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в повному розмірі є непосильним тягарем матеріального характеру для платника аліментів.

За таких обставин, дотримуючись принципу розумності, суд вважає, що розмір неустойки (пені) підлягає зменшенню до можливого для сплати рівня та з ОСОБА_4 слід стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 200 000 гривень.

Таким чином, суд вважає, що з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3, слід стянути заборгованість по аліментах за період з 2002 року по березень 2014 року включно в розмірі 50 105,06 та 200 000 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а всього 250 105,06 (двісті пятдесят тисяч сто пять гривень 06 копійок).

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2501,00 гривень.

Керуючись ст.сь.10,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.180, 181, 194-196 Сімейного Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, заборгованість по аліментах за період з 2002 року по березень 2014 року включно в розмірі 50 105,06 (пятдесят тисяч сто пять грн. 06 копійок) гривень, та 200 000 (двісті тисяч) гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а всього 250 105,06 (двісті пятдесят тисяч сто пять гривень 06 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 2 501,0 (дві тисячі пятсот одна) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Городецька