РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1442/15-ц

12 серпня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Цвіркун О. С.

при секретарі - Федас І. О.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Приватбанк" про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 про визнання з моменту укладення недійсними додаткової угоди від 09.09.2008 року до договору про іпотечний кредит №ROT0GI від 11.03.2008 року та додаткової угоди№ 2 від 01.06.2009 року до договору про іпотечний кредит № ROT0GI від 11.03.2008 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 11.03.2008 року між її колишнім чоловіком ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк», був укладений договір про іпотечний кредит №ROT0GI, відповідно до умов якого сума кредиту була визначена у розмірі 152000 грн., зі сплатою 15% річних, в строк до 11.03.2017 року. Вона, як дружина ОСОБА_3 та власниця нерухомого майна, що було предметом іпотеки повністю погодилась з умовами цього договору та надала в іпотеку житловий будинок, та підписала трьохсторонню угоду між банком, позичальником та нею. В подальшому, а саме 09.08.2008 року істотні умови договору були змінені у звязку із укладанням ОСОБА_3 додаткової угоди до договору про іпотечний кредит. Крім того, 01.06.2009 року ОСОБА_3 підписав додатковий договір № 2 до договору про іпотечний кредит. Будь-якої згоди на укладення даних угод, вона своєму чоловіку не давала. У звязку з укладанням додаткових угод проценти за кредитом, комісії за користування кредитом стали нараховуватись в доларах, курс якого в подальшому значно виріс по відношенню до гривні, що призвело до збільшення заборгованості за даним договором в декілька раз. Позивач вказує, що її колишній чоловік ОСОБА_3 укладаючи додаткові угоди вийшов за межі наданої йому в даному випадку цивільної дієздатності, діяв одноособово, та уклав додаткові угоди на вкрай невигідних умовах без її згоди, що призвело в подальшому до порушення її прав.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника ПАТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що обсяг відповідальності ОСОБА_1, як майнового поручителя не змінився, незважаючи на укладені додаткові угоди між банком і ОСОБА_3І, адже вона відповідає перед банком в межах вартості предмету іпотеки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що позивач не давала згоди на підписання ним додаткових угод до договору про іпотечний кредит.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не повинен суперечити нормам законодавства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та інші.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, як підставу недійсності правочину, недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог закону, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлений законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Встановлено, що 11.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит № ROT0GI, згідно з яким ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 152000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних з кінцевим терміном повернення 11.03.2017 року (а.с.11-14).

В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 11.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № ROT0GI, за умовами якого банку було передано в іпотеку житловий будинок зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном загальною площею 64,2 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, Костопільського району, м.Костопіль, ул.Лятуринської, 106 (а.с.43-45).

Судом встановлено, що позивач на день укладення вказаних вище договорів перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 та під час укладення договору про іпотечний кредит №ROT0GI від 11.03.2008 року, як дружина ОСОБА_3, відповідно до ст. 65 СК України надала згоду на його укладення.

09.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит № ROT0GI від 11.03.2008 року (а.с.16-18).

Так, відповідно до п.8.1. даної додаткової угоди Банк зобовязується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № 0261 на строк з 09.09.2008 року до 11.03.2017 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 32183.70 доларів США на наступні цілі : на споживчі цілі, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0 (нуль)% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного Договору. Станом на 09.09.2008 року залишок заборгованості за договором про іпотечний кредит №ROT0GI від 11.03.2008 року складає 150941,54 грн., що еквівалентно 32183,70 доларів США (а.с.18).

Крім того, 01.06.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № ROT0GI від 11.03.2008 року. Згідно даного договору було викладено п.8.1. в новій редакції, а саме зазначено, що банк зобовязується «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № 0261 на строк з 09.09.2008 року до 11.03.2017 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 35972,89 доларів США на наступні цілі : на споживчі цілі, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0 (нуль)% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного Договору. Станом на 09.09.2008 року залишок заборгованості за договором про іпотечний кредит №ROT0GI від 11.03.2008 року складає 150941,54 грн., що еквівалентно 35972,89 доларів США (а.с.19).

Судом було встановлено, що дійсно відповідачу ОСОБА_3 через касу при укладенні додаткових угод грошові кошти не видавалися і не могли бути видані, оскільки у вищевказаній додатковій угоді від 09.09.2008 року до договору про іпотечний кредит № ROT0GI від 11.03.2008 року, передбачено, що кредит надається в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки (п.1.2. вказаної угоди) (а.с.16).

Відповідно до п. 1.2 Постанови Національного банку України «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки зобовязані надавати споживачу повну, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитивної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо).

Отже, за умов визначених в додаткових угодах чітко вбачається, що відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» було надано відповідачу ПАТ КБ «Приватбанк» повну інформацію про всі істотні умови додаткових угод (предмет договору, строк дії договору, ціну договору, порядок погашення заборгованості, види забезпечення виконання зобов'язань за договором) і при цьому, відповідач ОСОБА_3 погодився на дані умови підписавши додаткові угоди, що фактично було визнано останнім в судовому засіданні.

Таким чином, судом чітко визначено з встановлених в судовому засіданні обставин і досліджених доказів, що кредит відповідачу ОСОБА_3 за умовами додаткових угод - надається в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору, а істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягну то згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Каузою (ціллю) кредитного договору є отримання позичальником грошових коштів кредитодавця із зобов'язанням їх повернення та сплати процентів за кредитом. На відміну від договору позики кредитний договір є консенсуальним, тобто вважається укладеним з моменту досягнення сторонами домовленості за всіма істотними умовами цього договору. Дружина або чоловік позичальника не є стороною кредитного договору, а тому не може брати участі в узгодженні його умов та реалізації права позичальника на отримання грошових коштів у власність.

Також, судом встановлено, що позивач не надавала згоди ОСОБА_3, як своєму чоловіку, на укладення спірних додаткових угод від 09.09.2008 року та від 01.06.2009 року до договору про іпотечний кредит № ROT0GI від 11.03.2008 року.

У відповідності до ч.2, ч.3 ст 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним з подружжя, вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, тобто сформульована правова презумпція, відповідно до якої вважається, що один з подружжя, укладаючи договір щодо спільного майна, діє зі згоди другого з подружжя. Письмова згода іншого з подружжя обов'язкова лише при укладенні одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна. Чинне законодавство України не вимагає нотаріального посвідчення чи державної реєстрації кредитного договору.

Однак, положення ст.65 СК України щодо розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного з подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів (п.25 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року). Вказане стосується і укладення додаткових угод до кредитних договорів. Згідно правової позиції ВСУ від 19.06.2013 року по справі №6-55цс13, договір, укладений одним з подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використане на задоволення потреб сім'ї.

Сторони в судовому засіданні визнали, що кредитні кошти використані на потреби сім'ї, оскільки за них поліпшили якості житлового будинку, який розташований по вул. Лятуринської, 106, в м.Костопіль, Рівненської області, в якому позивач та відповідач ОСОБА_3 до розірвання шлюбу, 29.07.2014 року проживали разом.

Таким чином, спірні додаткові угоди не є договорами про розпорядження майна, тому одержання згоди іншого з подружжя на його укладення, передбаченої ст. 65 СК України, не вимагається, так як у даних правочинах гроші виступають як законний платіжний засіб, відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України, за користування чужими коштами, а не предметом правочину.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що 23.04.2014 року Костопільським районним судом було винесено рішення у цивільній справі № 564/831/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про звернення стягнення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки припиненим, яким позови ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково, а саме в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ROT0GI від 11.03.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, в решті позову відмовлено. Разом з тим даним рішенням у зустрічному позові ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки №ROT0GI від 11.03.2008 року припиненим відмовлено (а.с.46-47).

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14.01.2015 року рішення Костопільського районного суду від 23.04.2014 року в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки № ROT0GI від 11.03.2008 року припиненим, залишено без змін (а.с.48-49).

Ухвалою Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 01.04.2015 року вказані вище рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23.04.2014 року в незмінній частині та рішення апеляційного суду Рівненської області від 14.01.2015 року залишено без змін (а.с.50-51).

Судом у рішенні Костопільського районного суду від 23.04.2014 року встановлено, що зміст та форма укладення договору про іпотечний кредит № ROT0GI від 11.03.2008 року та додаткової угоди до нього від 09.09.2008 року, не суперечать нормам Цивільного кодексу України та нормам інших актів цивільного законодавства і при укладанні вказаних правочинів не було порушено вимог закону, тобто підстав для визнання їх недійними не має (а.с.47).

Таким чином, ці обставини відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню та підтверджують те, що підстав для визнання додаткової угоди від 09.09.2008 року договору про іпотечний кредит № ROT0GI від 11.03.2008 року не має.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди від 09.09.2008 року до договору про іпотечний кредит №ROT0GI від 11.03.2008 року та визнання недійсною з моменту укладення додаткового договору №2 від 01.06.2009 року до договору про іпотечний кредит №ROT0GI від 11.03.2008 року, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 15, 16, 179, 190, 192, 202, 203, 215, 236, 627, 638, 1046, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 61, 65 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Приватбанк" про визнання договорів недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_5