Справа № 562/2074/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2015 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І. М.

при секретарі Прадош О. М.

за участю позивача ОСОБА_1

представникапозивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації, Здолбунівської районної державної адміністрації про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У поданій до суду заяві ОСОБА_1 просить наказ начальника відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації №135-К від 30 липня 2015 року про звільнення його з посади директора Будеразької загальноосвітньої школи І-ІП ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області 27 серпня 2015 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років (ст.38 КЗпП України) скасувати, поновити його на посаді директора Будеразької загальноосвітньої школи І-ІП ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області; стягнути солідарно із Відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації та Здолбунівської районної державної адміністрації на його користь моральну шкоду в сумі 29 000 (двадцять дев'ять тисяч) гривень; витрати по справі покласти на відповідачів; допустити негайне виконання рішення суду щодо поновлення на роботі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 01 вересня 1987 року прийнятий на посаду директора Будеразької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області.

Стверджує, що протягом роботи йому неодноразово погрожували звільненням за його принципову позицію щодо прийняття школи в експлуатацію та питань, що виникають з приводу оренди ставка та протиправних дій, які вчиняє орендатор цього ставка.

Зазначає, що у період з 26 липня 2015 року на нього та членів його сім'ї почали чинити тиск. Внаслідок такого примусу і погроз зі сторони осіб, які представлялися бійцями правого сектору та начальнику відділу освіти Здолбунівської райдержадміністрації він змушений був написати заяву на звільнення. Пояснює, що цю заяву його дочка ОСОБА_6 30 липня 2015 року завезла в Здолбунівську району державну адміністрацію. Вказує, що у заяві, написаный власноручно, просив звільнити його з посади в зв'язку з виходом на пільгову пенсію з 27 серпня 2015 року, однак дати не вказував. Пояснює, що дата поставлена невідомою йому особою.

Стверджує, що того ж дня відділом освіти Здолбунівської районної державної адміністрації видано наказ №135-К від 30 липня 2015 року, який підписано начальником відділом освіти ОСОБА_4 Відповідно до цього наказу його звільнено з посади директора Будеразької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області 27 серпня 2015 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років (ст.38 КЗпП України). Відокремленому підрозділу-централізована бухгалтерія доручено провести нарахування та виплату компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки тривалістю 1 календарний день за період роботи з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року.

Вважає звільнення з роботи незаконним та необгрунтованим. Вказує, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в приниженні його честі, гідності та ділової репутації, моральних стражданнях і переживаннях, втраті нормальних життєвих зв'язків, засобів до існування, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Стверджує, що протиправне звільнення його з роботи призвело до додаткових хвилювань, які в свою чергу призвели до того, що його дружина потрапила в лікарню (перебуває на стаціонарному лікуванні). Зазначає що також змушений приймати заспокійливі ліки. Виходячи з наведених доводів розмір моральної шкоди визначає в сумі 29 000 /двадцять дев'ять тисяч/ гривень.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали повністю, просили їх задоволити.

Представники відповідачів просили у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, так як позивач ОСОБА_1 поновлений на роботі.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 вересня 1987 року прийнятий на посаду директора Будеразької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області.

Згідно з наказом відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації №135-К від 30 липня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Будеразької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області 27 серпня 2015 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років (ст.38 КЗпП України). Відокремленому підрозділу-централізована бухгалтерія доручено провести нарахування та виплату компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки тривалістю 1 календарний день за період роботи з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року.

З долученого до матеріалів справи наказу відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації №176-к від 27 серпня 2015 року визнано таким, що втратив чинність наказ відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації №135-К від 30 липня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_1М.".

Частинами 1, 3, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому позов задоволенню не підлягає.

У зв'язку із наведеним, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного ст.ст.38, 47, 233, 235, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації, Здолбунівської районної державної адміністрації про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: