АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/4057/14-ц
Провадження № 22-ц/792/488/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Федорової Н.О., Матковської Л.О.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 червня 2014 року за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ОСОБА_3, треті особи - виконавчий комітет Хмельницької міської ради, ОСОБА_6, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Галина Григорівна, про визнання договору іпотеки недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього внука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі Банк), ОСОБА_3, треті особи - виконавчий комітет Хмельницької міської ради (далі - орган опіки та піклування), ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки недійсним. В обґрунтування вимог зазначав, що 21 лютого 2008 року АТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» і його син ОСОБА_3 уклали договір іпотеки №21/Ю-2-КЛ, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. (далі-приватний нотаріус Твердохліб Г.Г.), за умовами якого ОСОБА_3 в забезпечення виконання своїх обов'язків за кредитним договором №21/Ю-2-КЛ від 20 лютого 2008 року передав в іпотеку Банку належну йому на праві власності квартиру

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -Порозова І.Ю. Провадження № 22-ц/792/488/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія №19, 27

АДРЕСА_1. На час укладення Банком і ОСОБА_3 договору іпотеки неповнолітній син останнього ОСОБА_5 був зареєстрований і постійно проживав у квартирі, тому для вчинення цього правочину потрібна була попередня згода органу опіки та піклування. Відповідачі не одержали такої згоди, внаслідок чого договір іпотеки суперечить положенням ст. 12 Закону України від 2 червня 2005 року №2623-ІV «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст.ст. 17, 18 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» і є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України. У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просив визнати договір іпотеки від 21 лютого 2008 року №21/Ю-2-КЛ, укладений між АТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК» та ОСОБА_3 і посвідчений приватним нотаріусом Твердохліб Г.Г., недійсним; скасувати державну реєстрацію цього договору, за яким ОСОБА_3 передав в іпотеку Банку квартиру, зобов'язати реєстраційну службу Хмельницького міськрайонного управління юстиції вилучити записи про її обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Протокольною ухвалою суду від 25 березня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г..

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 червня 2014 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким договір іпотеки від 21 лютого 2008 року №21/Ю-2-КЛ, укладений між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. (реєстраційний №1187), визнано недійсним та припинено обтяження цієї квартири.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року рішення апеляційного суду Хмельницької області від 18 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не погоджується, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, зокрема положень ст.29, ч.6 ст. 203 ЦК України, а також роз'яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 44 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Суд неповно з'ясував обставини справи, не надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, зокрема довідці ОСББ «Ковчег» №130 від 10.03.2014 року та довідці управління державної міграційної служби України №35/740 від 20.03.2014 року, що свідчать про безперервну реєстрацію ОСОБА_5 у квартирі з 21.10.2005 року, не врахував пояснення голови ОСББ ОСОБА_9, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_11, дії нотаріальної контори, яка посвідчуючи договір не перевірила факту проживання дитини у цій квартирі, паспортів її батьків. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд не врахував, що оспорюваний правочин порушує права та законні інтереси дитини передбачені ЗУ «Про охорону дитинства» та ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей».

ОСОБА_1, виконавчий комітет Хмельницької міської ради, ОСОБА_6, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. в судове засідання не з'явились, будучи належним чином оповіщеними про розгляд справи, про що свідчать розписки та поштові повідомлення про вручення повісток. Від Твердохліб Г.Г. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 60 цього Кодексу визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно встановив, що з 26 грудня 1995 року ОСОБА_3 і ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

21 лютого 2008 року акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», і ОСОБА_3 уклали договір іпотеки №21/Ю-2-КЛ, посвідчений приватним нотаріусом Твердохліб Г.Г., згідно якого ОСОБА_3 в забезпечення виконання своїх обов'язків за кредитним договором №21/Ю-2-КЛ від 20 лютого 2008 року, за умовами якого Банк надав йому кредит в розмірі 160 000 доларів США до 19 лютого 2011 року зі сплатою 12,8% річних, передав в іпотеку банку належну йому на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому на момент укладення іпотечного договору не виповнилось десяти років.

Укладаючи договір іпотеки, ОСОБА_3 надав в нотаріальну контору довідку з місця проживання про склад сім'ї, видану ОСББ «Ковчег» без номера та дати та підписану відповідальними особами, згідно якої в квартирі зареєстровані та проживають лише повнолітні особи: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6. В цій довідці відсутні відомості про реєстрацію та проживання в квартирі дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина ОСОБА_3 надала нотаріально посвідчену заяву про згоду на передачу квартири в іпотеку банку, так як квартира була придбана під час шлюбу.

В судовому засіданні нотаріус Твердохліб Г.Г. підтвердила, що вказану довідку ОСББ «Ковчег» особисто надавав ОСОБА_3 в час підписання та нотаріального посвідчення договору.

В копіях паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які були надані в Банк для укладення договору, також були відсутні відомості про дитину.

Згідно п. 3.7 договору іпотеки іпотекодавець, тобто ОСОБА_3 укладаючи договір свідчить, що відсутнє право користування неповнолітніми, малолітніми вказаною в договорі квартирою. Іпотекодавець зобов'язаний на протязі дії цього договору не створювати умов для виникнення права користування вказаною в договорі квартирою у неповнолітніх, малолітніх.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в справі письмовими доказами, в тому числі кредитним договором № 21/Ю-2-КЛ від 20 лютого 2008 року, договором іпотеки №21/Ю-2-КЛ від 21 лютого 2008 року, довідкою ОСББ «Ковчег» про склад сім'ї і реєстрацію осіб в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.24), копіями вчиненої нотаріальної дії про посвідчення цього договору іпотеки (а.с. 16-30), копією свідоцтва про народження ОСОБА_5.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає (ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України).

Як з'ясовано судом, укладаючи договір, ОСОБА_3 як іпотекодавець не попередив Банк та нотаріальну контору, що син ОСОБА_5 має право проживання у квартирі за місцем його проживання. Доказів щодо цього позивач до суду не надав. Іншим чином Банку про ці обставини не могло бути відомо, тобто відсутні відомості, що Банк діяв недобросовісно.

В силу ч. 3 ст. 6 Закону України від 5 червня 2003 року №898- ІV «Про іпотеку» обов'язок попередження про всі відомі права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, у тому числі про права дітей, лежить саме на іпотекодавцеві.

Статтею 1 Закону № 898- ІV встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 2 статті 177 СК України визначено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

У відповідності до ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону № 2402-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних відносин) батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даними в п. 44 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Звертаючись до суду, позивач надав довідки того самого ОСББ «Ковчег» від 26 лютого 2014 року № 128 та від 10 березня 2014 року № 130 та Хмельницького міського відділу УДМС України в Хмельницькій області від 20 березня 2014 року №35/740 щодо відомостей про постійне місце проживання дитини ОСОБА_5 у квартирі належній його батькові з 21.10.2005 року.

Суд першої інстанції цим довідкам дав відповідну оцінку в сукупності з іншими дослідженими доказами, в тому числі поясненнями нотаріуса Твердохліб Г.Г., яка вказала, що в 2006 році посвідчувала договір іпотеки цієї ж квартири і ОСОБА_3 також не вказував про проживання в цій квартирі дитини, що об'єктивно підтверджується довідкою ОСББ за вересень 2006 року № 8 (а.с.68).

Договір іпотеки було укладено в 2008 році на підставі тих відомостей, які були надані іпотекодавцем, в тому числі й довідки ОСББ «Ковчег» щодо відсутності права дитини на квартиру. В наданих позивачем довідках викладені відомості щодо реєстрації та проживання дитини ОСОБА_5, які стали відомі лише в 2014 році, тобто після укладення оспорюваного договору.

За наведених обставин та врахувавши вимоги законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки на день укладення договору іпотеки син ОСОБА_5 не проживав і не був зареєстрованим в квартирі свого батька, тому для укладення оспорюваного договору іпотеки не була потрібна попередня згода органів опіки та піклування, договір укладений правомірно, прав малолітньої дитини на день його укладення не було порушено, тобто відсутні підстави для визнання договору недійсним, і з цих підстав обґрунтовано відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд неповно дослідив обставини справи, не врахував довідки з місця проживання та з реєстраційної служби щодо місця проживання дитини ОСОБА_5, не заслуговують уваги. Наданим сторонами доказам суд дав оцінку в сукупності з іншими перевіреними доказами у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно не врахував відомості, викладені у вказаних довідках, та показання свідків, оскільки на час укладення договору іпотеки та передачі квартири в іпотеку батько малолітньої дитини сам визначив, що дитина немає права користування цим житлом. Він не попередив про права дитини на квартиру ні працівників Банку, ні нотаріальну контору. На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 вказав, що працівники банку самі надавали довідки в нотаріальну контору для оформлення договору іпотеки, він попереджав їх про права дитини, проте достовірних доказів з цього приводу суду не надав, а рішення суду не може грунтуватись на припущеннях.

Суд правильно не прийняв до уваги показанням свідка ОСОБА_9, який показав, що підпис на довідці в графі директор ОСББ «Ковчег» не належить йому, оскільки у встановленому законом порядку викладені у цій довідці відомості не спростовані.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги, в тому числі посилання на порушення прав дитини ОСОБА_5.

Як видно з повідомлення Хмельницького БТІ від 20 березня 2014 року мати неповнолітнього ОСОБА_6 з 2 квітня 2008 року є власником житлового будинку по АДРЕСА_2, в якому вона проживає та зареєстрована з 14 серпня 2010 року.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь