АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/5794/15-ц
Провадження № 22-ц-/790/5676/15 Головуючий І інстанції: Корекян Н.Р.
Категорія: житлові Доповідач: Івах А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі - Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житлом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 05.06.2014 року, яке було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 05.06.2014 року, на підставі чого було видано витяг про державну реєстрацію 07.08.2014 року.

ОСОБА_1, як колишній власник квартири та ОСОБА_2, як член його родини залишаються бути зареєстрованими в квартирі.

Оскільки відповідачі в квартирі не проживають, особистих речей не мають, не вносять плату за комунальні послуги, позивач просив усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою зазначеної квартири.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.Знято ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційних скарг посилаються на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, їх представник ОСОБА_5, яка діє на підставі договорів про надання правової допомоги від 30 вересня 2015 року (а.с.72, 73), доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсязі.

Позивач у справі ОСОБА_3 у судове засідання апеляційної інстанції не з'являється, повістки направленні на його адресу: АДРЕСА_2 не отримує, вони повертаються без вручення за закінченням терміну зберігання, телеграма про виклик у судове засідання на 11 годину 45 хвилин 29 жовтня 2015 року також не доставлена, квартира зачинена, адресат по повідомленню за телеграмою не з'являється.

За положеннями ч. 5 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються повістками про виклик.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:

-фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення врученні їм належним чином.

Виходячи з вимог ст. 3031 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та вимог ст. 67 ЦПК України щодо строків процесуальних дій, а також керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія визнала неявку позивача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки судова колегія неодноразово вимушена була відкладати розгляд справи через неявку ОСОБА_6.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_4 та ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказані вимоги процесуального закону судом першої інстанції у повній мірі не дотримано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є власником спірної квартири та має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею.

При цьому суд керувався вимогами ст. 48 Закону України «Про власність» - Законом який втратив чинність на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» із змінами, внесеними до нього.

Суд дійшов висновку, що звернення до суду з вимогою про зняття з реєстраційного обліку осіб, які зареєстровані за адресою об'єкту права власності є однією із форм захисту власником своїх прав, а нарахування позивачу платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідачів, суд розцінив як порушення прав позивача.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки дійшов він його без повного та всебічного з'ясування обставин справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, без належної правової оцінки доказів.

Суд не прийняв до уваги, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - усунення перешкод у користуванні та розпорядження своїм майном шляхом зняття відповідачів із реєстраційного обліку за адресою квартири АДРЕСА_3 не передбачено діючи законодавством.

Як роз'яснив Вищий Спеціалізований Суд України у п. 34 своєї постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно зі ст. 7 Закону України № 1382-IV від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (у редакції Закону від 5 липня 2012 року № 5088-VI) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:- заяви особи або її законного представника;- судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою;- свідоцтва про смерть;- паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану або документа про смерть, вицього компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;- інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;- підстав на право користування житловим приміщенням.

Це означає, що належним способом захисту цивільних прав є пред'явлення позову про виселення, що є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.

Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.

Отже, реєстраційний облік є похідним до матеріального права щодо права користування чи розпорядження жилим приміщенням.

На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув, в порушення вимог цивільного судочинства ухвалив рішення таке, що не відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, не може вважатися законним та обґрунтованим.

Порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи згідно до вимог п.п. 3, 4 п. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Приймаючи до уваги викладене, те, що ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом свого права по усуненню перешкод у користуванні житловим приміщенням у спосіб не передбачений законом, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог в межах заявлених позивачем, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -