Справа № 128/5338/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої -судді: Карпінської Ю.Ф.

при секретарі: Воробей В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6 про визнання рішення виконавчого комітету Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.05.2004 року № 36 недійсним, скасування свідоцтва на право власності та про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, уточнивши свої позовні вимоги. В позові вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Водночас за життя йому було видано Свідоцтво на право власності № 65 від 21.12.2004 року на даний будинок на підставі рішення виконкому Комарівської сільської ради № 36 від 28 травня 2004 року. Зазначені свідоцтво та рішення позивачі вважають незаконними, так як вони порушують права позивачів, як членів колгоспного двору, які постійно проживали та брали участь своєю працею та коштами у веденні спільного господарства колгоспного двору, оскільки спірне будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспних дворів. Крім цього, в рішенні виконавчого комітету не вказано за чиєю заявою було постановлено оскаржуване рішення, а також не обґрунтовані підстави для прийняття такого рішення. Також позивачі вважають рішення виконавчого комітету Комарівською сільською радою Вінницького району постановлене на ім'я ОСОБА_8 не відповідає фактичним обставинам справи, так як в дійсності дана особа є ОСОБА_7, який значився як зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також позивачі в позові зазначають, що вони спільно будували даний будинок, постійно проживали та були прописані в ньому. До моменту смерті ОСОБА_7 вони постійно поживали разом з ним, вели спільне господарство, а тому не втратили право на майно колгоспного двору, на даний час вони також проживають даному будинковолодінні. Тобто кожен із них має право на 1/4 частину в даному будинковолодінні АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/4 частину будинковолодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги являються: ОСОБА_2 - дочка спадкодавця, ОСОБА_3 - син спадкодавця, ОСОБА_6 - мати спадкодавця та ОСОБА_4 - дочка спадкодавця, відповідно кожен з них мають право на 1/16 частку житлового будинку в порядку спадкування. Сторони звернулись до нотаріальної контори Вінницького району Вінницької області із відповідними заявами про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину.

Тому позивачі звернулись з даним позовом до суду, яким просять визнати незаконним та скасувати рішення Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 36 від 28 травня 2004 року, визнати недійсним та скасувати свідоцтво № 65 на право власності на спірний будинок і визнати за позивачами право власності на відповідні частки житлового будинку з по господарськими спорудами та будівлями АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачі та їх представники не з'явилися, представник позивачів ОСОБА_9 попередньо через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивачів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, попередньо через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутність представника, при розгляді даної справи покладається на розсуд суду.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до судового засідання не з'явились, хоча про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», ганку з козирком, сараю-літньої кухні літ. «Б», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, криниці № 5, що підтверджується копією технічного паспорту на даний будинок (а.с. 8-13).

Рішенням № 36 Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.05.2004 року було вирішено видати свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в селі Комарів по провулку Чернова, 4, Вінницького району Вінницької області (а.с. 27).

На підставі вищезазначеного рішення ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності № 65 від 21 грудня 2004 року на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до довідок № 71 та № 324, виданих Комарівською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с. 14, 15), станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспних дворів, що також підтверджується копією погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 23-25), та його членами були і на даний час є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2. Вказані особи фактично зареєстровані та проживають за вказаною вище адресою, головою двору був ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та до смерті також проживав за вказаною адресою.

Згідно ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.1 ст.120 Цивільного Кодексу УPCP 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно п. 6 «а» постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки член двору визначається, виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, судом встановлено, що членами колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні станом на 15 квітня 1991 року, були: ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Тобто кожен із позивачів має право на 1/4 частину даного будинковолодіння АДРЕСА_1 як часку в майні колишнього колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/4 частину будинковолодіння АДРЕСА_1, яка належала йому як члену колгоспного двору станом на 15.04.1991 року і право на яку він не втратив на час відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно копії спадкової справи № 8/2014, наданої приватним нотаріусом ОСОБА_11, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також відповідач ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_7 ОСОБА_12, яка є матір'ю ОСОБА_7, спадщини після смерті сина не приймала, проживала окремо та подавала заяву про відмову від спадкування за заповітом.

Водночас згідно матеріалів справи, спадщину фактично прийняла позивач ОСОБА_1, як дружина померлого ОСОБА_7, відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом з ним на час відкриття спадщини та не подавала заяви про відмову від неї.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 мають законне право кожний на 1/16 частки спірного будинковолодіння в порядку спадкування.

З огляду на вищевикладене позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.393, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.ст.10, 11, 15, 59, 60, 158, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 36 від 28 травня 2004 року «Про видачу свідоцтва на право власності на житловий будинок ОСОБА_8» по АДРЕСА_1

Визнати незаконним та скасувати Свідоцтво на право власності № 65 від 21 грудня 2004 року, видане виконкомом Комарівської сільської ради на ім'я ОСОБА_7 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», ганку з козирком, сараю-літньої кухні літ. «Б», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, криниці № 5, як належну їй частку в майні колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку, як належну їй частку в майні колишнього колгоспного двору, та на 1/16 частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживав в АДРЕСА_1, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», ганку з козирком, сараю-літньої кухні літ. «Б», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, криниці № 5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку, як належну йому частку в майні колишнього колгоспного двору, та на 1/16 частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживав в АДРЕСА_1, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», ганку з козирком, сараю-літньої кухні літ. «Б», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, криниці № 5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська