АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8514/15 Справа № 180/1893/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нанічкіна Н. М. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_3, про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про зняття арешту та заборону відчуження будинку АДРЕСА_1 посилаючись на те, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2015 року за нею визнано право власності на 1/8 частину вказаного майна в порядку спадкування за законом після смерті її сина - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, але 08.06.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області їй відмовлено у реєстрації права власності на це майно через те, що у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон міститься запис про обтяження нерухомого майна № 5846069 - арешт цього майна, який згідно відомостей ВДВС Марганецького міського управління юстиції накладено за наявністю боргу в ОСОБА_4 за виконавчим листом № АЕ-74, виданим Марганецьким міським судом 14.08.1998 року у справі про стягнення щомісячно аліментів з ОСОБА_4 на утримання дитини Анни на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, а оскільки вона не є стороною у виконавчому провадженні, то оскаржити дії державного виконавця, який не зняв арешт з майна боржника після закриття виконавчого провадження у зв'язку зі смертю боржника, не має права, що створює для неї перешкоди, зокрема, неможливість зареєструвати в законному порядку своє майно.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року знято арешт з нерухомомого майна, а саме: з 1/8 частини будинку АДРЕСА_1 накладений 12.10.2007 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 17249784 за виконавчим листом № АЕ-74, виданим Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 14.08.1998 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду, задовольнивши її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом її законних прав власника і норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, обговоривши доводи скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.1998 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № АЕ-74 про стягнення щомісячно аліментів з ОСОБА_4 на утримання доньки Анни, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 10.04.1997 року, та у зв'язку з наявністю в ОСОБА_4 заборгованості по аліментам державним виконавцем постановою № 14295 від 12.10.2007 року було накладено арешт на нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1 а інформацію про заборону відчуження вказаного нерухомого майна внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 16.10.2007 року.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2015 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 з господарчими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 08.06.2015 року відмовлено ОСОБА_2 у проведенні державної реєстрації права власності на 1/8 частину вказаного будинку з господарчими спорудами з тих підстав, що у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон міститься запис про обтяження нерухомого майна № 5846069, а саме, арешт на цей будинок, тому 06.07.2015 року позивачка звернулася до відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції із заявою про зняття арешту з цього будинку у зв'язку зі смертю ОСОБА_4, в чому їй було відмовлено, оскільки вона не є стороною у виконавчому провадженні, та запропоновано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна на підставі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом наданих в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від від 27 серпня 1976 року N 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснень вказані спори повині розглядатися за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, а відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Проте, суд вказані роз'яснення Верховного Суду України не врахував та при цьому не з'ясував коло всіх осіб, законні права та інтереси яких вирішуються при розгляді зазначеного судового спору, а як вбачається з рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2015 року, крім визнання за позивачкою права власності на 1/8 частину спірного майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, цим рішенням суду було також визнано право власності на 3/4 частину цього майна за ОСОБА_6, який до участі у справі у встановленому законом порядку не був залучений і до нього позивачкою ніяких позовних вимог не заявлялося, чим були порушені його процесуальні та законні права на спірне майно при вирішенні питання щодо зняття з нього арешту.

Крім того, матеріали справи не містять акту опису і арешту спірного майна, який є єдиним доказом на підтвердження проведення арешту майна, а пред'явлення зазначеного позову до відділу державної виконавчої служби не ґрунтується на вищенаведених роз'ясненнях Верховного Суду України та вимогах діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки ця особа не може бути належним відповідачем по такій справі, у зв'язку з чим суду необхідно було роз'яснити позивачеві право заявляти клопотання про заміну неналежного відповідача на належного відповідача.

Оскільки під час розгляду справи апеляційним судом встановлено істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги і рішення суду на підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України скасувати в повному обсязі, постановивши нове рішення про відмову в задоволенні позову згідно ст. ст. 11, 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року скасувати та в задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_3, про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: