Справа № 2506/2111/2012 Провадження № 22-ц/795/1442/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Сапон А. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника боржника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6, представника стягувача - КС "Президент-Клуб" ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 жовтня 2014 року у справі за поданням головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_8 про встановлення боржнику ОСОБА_5 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 жовтня 2014 року задоволено подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_8 та встановлено боржнику ОСОБА_5 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, до повного погашення заборгованості по сплаті залишку заборгованості за основною сумою за договором кредитної лінії № 1573К від 17.03.2008 року, за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2012 року (виконавчий лист № 2506/2111/2012, виданий судом 09.11.2012 року).

Непогоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання головного державного виконавця Центрального ВДВС Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_8 відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначив, що оскаржувана ухвала суперечить ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, зокрема не містить мотивування ухилення боржника від примусового виконання своїх зобов'язань.

Апелянт наполягає, що суд першої інстанції помилково вважає, що сама по собі наявність невиконаного зобовязання може свідчити про навмисне його невиконання чи ухилення від виконання, а тому не може бути підставою для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Головним державним виконавцем Центрального ВДВС не було надано жодного доказу, а судом не здобуто доказів про реальне ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6, представника стягувача КС «Президент-Клуб» ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Закон України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 31 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Словосполучення „ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови „доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Задовольняючи подання головного державного виконавця Центрального ВДВС Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_8 про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями до виконання зобов'язань.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_8 знаходиться виконавче провадження по виконанню рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Кредитної спілки „Президент Клуб 91609 грн. 96 коп. заборгованості за основною сумою за договором кредитної лінії № 1573К від 17.03.2008 року, виконавче провадження за яким відкрито постановою від 21.03.2013 року (а.с.128-129). Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику за місцем його реєстрації та проживання, але повернулась неврученою боржнику з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.130). Із заяви боржника від 04.04.2013 року вбачається, що про відкриття виконавчого провадження йому відомо, але йому потрібен строк для самостійного виконання (а.с.131).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником зареєстровано право власності на нерухомість, с саме квартиру за адресою пр-кт. Миру, 211а/50 м. Чернігів (дана квартира знаходиться в іпотеці КС „Президент-Клуб), але на вказане нерухоме майно звернуто стягнення як на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за відсотками за кредитним договором в сумі 194784 грн. 94 коп.

Згідно відповіді інспекції сільського господарства від 11.04.2013 року за боржником не зареєстровано рухомого майна.

Державним виконавцем було вжито необхідних заходів щодо виявлення грошових коштів та майна боржника, накладено арешт коштів боржника на рахунках ФОП ОСОБА_5, описано та арештовано рухоме майно боржника, що підтверджується наданими ним до суду копіями з матеріалів виконавчого провадження (а.с.132-151).

24.07.2013 року державним виконавцем складено акт опису та арешту рухомого майна, а саме напівпричепа марки SAMPO, 1993 року, д.н.з. НОМЕР_1. Даний автотранспорт залишено боржнику на зберігання. Згідно звіту про оцінку майна вартість арештованого рухомого майна боржника становить 61931,60 грн. за наявності боргу за виконавчим листом в розмірі 91609 грн. 96 коп. Інший автотранспорт, що належить боржнику, оголошено в розшук постановою від 25.07.2014 р. (а.с.144).

25.07.2014 року боржником надано до Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ договору-заявку на транспортне обслуговування (а.с.145). З даного договору встановлено, що боржник здійснює міжнародні транспортні перевезення, проте рішення суду не виконує.

Згідно постанови про порушення кримінальної справи від 16.01.2014 р., автотранспортний засіб марки «RENAULT PREMIUM», державний реєстраційний номер №СВ2690ВВ з напівпричепом марки SAMPO, який прибув з транзитним вантажем з України в Киргизьку Республіку, порушив вимоги митного законодавства (а.с.146). Згідно пояснень представника ОСОБА_5 в засіданні апеляційного суду, автотранспортний засіб з напівпричепом до цього часу перебуває в Киргизькій Республіці.

Таким чином, враховуючи, що головним державним виконавцем Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ ОСОБА_8 надано докази про ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність законних підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України. Станом на 25.09.2014 року заборгованість по виконавчому провадженню взагалі не сплачено, оскільки боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, яке набрало чинності з 29 січня 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги щодо не доведеності факту ухилення боржника від виконання судового рішення спростовуються наявними матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення подання головного державного виконавця Центрального ВДВС Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_8 про встановлення ОСОБА_5 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, є вірним, а тому відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу суду без змін як законну і обґрунтовану.

Доводи представника боржника про сплату ОСОБА_5 40000 грн. в рахунок погашення боргу 07.07.2015 року не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначені обставини виникли вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення, а з дня набрання рішенням суду чинності 29 січня 2013 року і до постановлення судом ухвали 07 жовтня 2014 року боржник нічого не сплатив в рахунок боргу, незважаючи на вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: