АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

при секретарі: Шерівській Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у квартирі № 52 по бульвару Героїв Сталінграду в м. Чернівці, яка перебуває у її власності зареєстровані також відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, з 1997 року в даній квартирі не проживають, що підтверджується актом ПП «Санітарія».

Реєстрація відповідачів в спірній квартирі не дає їй можливості отримати субсидію на комунальні послуги, пільги та компенсації, укласти угоду на обслуговування будинку.

Враховуючи те, що відповідачі тривалий час в квартирі не проживають, участі у витратах за користування приміщенням не беруть, комунальні послуги не сплачують, просила визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням

____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/1015/2014 р. Головуючий у І інстанції: Смотрицький В.Г.

Категорія: 46 Суддя-доповідач: ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з вказаним рішенням погодитись не може, оскільки воно є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2015 року та прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Посилається на те, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, відповідачі не проживають в даній квартирі більше 6 місяців, комунальні послуги не оплачують, тому вважаються такими, що втратили право користування нею.

Також зазначає, відповідачі залишаючись зареєстрованими в квартирі, порушують право власності позивача та перешкоджає у вільному здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, укладання договір з питань утримання будинку та отримання різного роду пільг та компенсацій.

Крім цього, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення не позбавляє особу право власності на це приміщення, а лише обмежує право користування.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тому у випадку задоволення позову відповідачі будуть обмежені у здійсненні права власності щодо спірної квартири, що заборонено законом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно зясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Як визначено у ст..41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 316 ЦК України встановлено, що право власності на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст..ст.317,319 ЦК України).

Відповідно до ст..ст.355,368 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох чи більше осіб без визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст..ст.369,383 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право власності від 21 січня 2004 року спірна квартира №52 ,яка знаходиться за адресою бульвар Героїв Сталінграду 4а, в м. Чернівці, належить на праві особистої спільної власності ОСОБА_5 та членам його сім»ї ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_2 (а.с.23), тобто вказана квартира належить відповідачам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст..155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Посилання апелянта на те, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, відповідачі не проживають в даній квартирі більше 6 місяців, комунальні послуги не оплачують, тому вважаються такими, що втратили право користування нею, є необґрунтованими ат безпідставними, оскільки положення вказаної статті стосуються користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, до яких спірна квартира не відноситься.

З наведеного випливає, що правові підстави для визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою відсутні, оскільки вони є співвласниками спірного житла, а не його наймачами.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене у відповідності до вимог чинного законодавства, з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: