УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Дніпровський районний відділ м. Херсона управління державної міграційної служби України, ОСОБА_7, про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 06 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Дніпровський районний відділ м. Херсона управління державної міграційної служби України, ОСОБА_7, про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що він є власником 5/6 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідачка після судового рішення про визнання її такою, що втратила право користування спірним нерухомим майном та виселення знову без його відмова та згоди зареєструвалася у вказаному будинку та проживає у ньому, чим перешкоджає володіти та користуватися належним йому майном, ОСОБА_4 просив усунути перешкоди йому у користуванні житловим приміщенням АДРЕСА_1, шляхом виселення з вказаного будинку ОСОБА_5 та зняти її з реєстарції місця проживання.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року, позов задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим приміщенням АДРЕСА_1, шляхом виселення з вказаного будинку ОСОБА_5, а в решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідачка самоправно зайняла належне ОСОБА_4 жиле приміщення, у зв'язку із чим підлягає виселенню.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При вирішенні справи судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником 5/6 часток жилого будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд по АДРЕСА_1, а власником 1/6 частки вищевказаного нерухомого майна є ОСОБА_7

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 28 лютого 2005 року ОСОБА_5 визнано такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, а рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 грудня 2005 року позивачу усунуто перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідачки із вказаного житлового будинку.

При цьому, місцевим судом встановлено, що відповідачка на даний час зареєстрована по АДРЕСА_1 та проживає у спірному житлі, що поміж іншого підтверджено поясненнями свідків та листом районного відділу міліції.

Також судом першої інстанції з'ясовано, що ОСОБА_5 вселена та зареєстрована у спірному будинку з дозволу іншого співвласника ОСОБА_7

За ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. ст. 355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно із ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Однак всупереч ст. ст. 212 - 214 ЦПК України суди, задовольняючи позов, не врахували того, що спірне житлове приміщення є у спільній частковій власності та співвласниками виділ у натурі частки із майна не проводився, а відповідачка вселилася до житлового будинку АДРЕСА_1 та користується ним як член сім'ї (матір) другого співвласника ОСОБА_7, а тому правомірно вселилася до спірного будинку та зі згоди своєї доньки як співвласника з якою і проживає у спірному будинку.

Тому висновок судів про те, що ОСОБА_5 самоправно зайняла жиле приміщення та підлягає виселенню на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України та ст. 391 ЦК України є неправильним, оскільки члени сім'ї власника, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні із власником (ст. 156 ЖК України).

Оскільки допущені судами при вирішені цієї справи порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому судові рішення повинні бути скасовані, а справа - передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 06 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
Д.О. Остапчук