Справа № 182/156/15-ц
Провадження № 2/0182/1020/2015
09.07.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.
при секретарі - Пометій Є.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений 06 січня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим № 28.
Відповідно до п. 1 договору позики від 06.01.2011 вона передала ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 224 000 грн., що є еквівалентом 28 000,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути в строк до 06 січня 2012 року таку ж суму грошових коштів та зобовязався за кожен день прострочки сплатити 1 % від суми боргу.
Оскільки в обумовлений у договорі позики строк відповідач не виконав своє зобовязання та не повернув ОСОБА_1 борг, спочатку вона просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу в сумі 462 000 грн., що є еквівалентом 28 000,00 доларів США, пеню 817 000 грн., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання та з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 68 208,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн., а всього до стягнення 1 361 562,00 грн.
Згодом позивач уточнила свої позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу 750 400,00 грн., що є еквівалентом 28 000,00 доларів США, виходячи з офіційного курсу долара США по даним НБУ 26,8 грн.; неустойку відповідно до вимог договору та ст.ст. 549-552 ЦК України в розмірі 876 000,00 грн.; 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 70 249,78 грн. та судові витрати по справі в розмірі 3 654,00 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила.
Відповідач ОСОБА_2 про день та час розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання та місця перебування відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак в судове засідання не зявився без поважних причин.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає доцільним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено судом, 06 січня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений договір позики, посвідчений 06 січня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим № 28 (а.с.5).
Відповідно до п. 1 договору позики від 06.01.2011 вона передала ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 224 000 грн., що є еквівалентом 28 000,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути в строк до 06 січня 2012 року таку ж суму грошових коштів та зобовязався за кожен день прострочки сплатити 1 % від суми боргу.
У строк та в порядку, що встановлені договором позики від 06.01.2011відповідач не повернув позикодавцеві позику.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не виконав зобовязання належним чином відповідно до умов договору позики від 06.01.2011 та вимог діючого законодавства, суд вважає, що сума боргу підлягає стягненню з нього на користь позивача в примусовому порядку.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 кошти в сумі еквівалентній 28 000 доларів США та приймаючи до уваги те, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 750 400,00 грн., що є еквівалентом 28 000,00 доларів США, виходячи з офіційного курсу долара США по даним НБУ 26,8 грн. на час звернення позивача з уточненим позовом до суду (25 лютого 2015 року).
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобовязання та до теперішнього часу борг ОСОБА_1 не повернув, суд вважає доцільним задовольнити вимоги позивача щодо стягнення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми, а також передбачену договором позики від 06 січня 2011 року неустойку за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 1 % від суми боргу.
Так, днем прострочення платежу вважається 07 січня 2012 року.
Кількість прострочених днів за період 07 січня 2012 року по 19 лютого 2015 року становить 1139 днів.
Три проценти річних від простроченої суми за вказаний період складає 70 249 (сімдесят тисяч двісті сорок дев'ять грн. 78 коп.).
Згідно із ч. 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Як встановлено судом, п. 1 договору позики від 06 січня 2011 року передбачено, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання позичальник зобовязується сплачувати позикодавцю неустойку в розмірі 1 % від суми боргу.
За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за
позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Оскільки право на стягнення пені у ОСОБА_1 виникло з наступного дня після 06 січня 2012 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову.
Таким чином, виходячи з розрахунку пені 1 % від усієї суми позики за кожний день прострочення, а саме 365 днів, розмір пені становить 876 00,00 грн.
В той же час, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
Враховуючи те, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання (разом із трьома процентами річних), суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, вважає доцільним зменшити розмір неустойки до 100 00,00 грн.
Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі договору позики від 06 січня 2011 року становить 920 649 (девятсот двадцять тисяч шістсот сорок девять грн. 00 коп.).
Враховуючи те, що до теперішнього часу відповідач не виконав своє зобовязання за договором позики від 06 січня 2011 року та не повернув позивачу борг, суд вважає, що дана сума в розмірі 920 649 (дев'ятсот двадцять тисяч шістсот сорок дев'ять грн. 00 коп.) підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у примусовому порядку.
В той же час, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки згідно розяснень Пленуму Верховному суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 (з відповідними змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 та № 1 від 27.02.2009) відносини, які виникли між сторонами є договірними, то відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 654,00 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири грн. 00 коп.).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217-218, 224 ЦПК, 253, 258, 526, ч.3 ст. 549, 550, 551, ч. 2 ст. 625, 1049 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) заборгованість за договором позики, посвідченим 06 січня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим № 28, в сумі 750 400 (сімсот пятдесят тисяч чотириста грн. 00 коп.), три проценти річних від простроченої суми в розмірі 70 249 (сімдесят тисяч двісті сорок девять грн. 78 коп.), та пеня в розмірі 100 000 (сто тисяч грн. 00 коп.), а разом до стягнення 920 649 (девятсот двадцять тисяч шістсот сорок девять грн. 00 коп.)
В іншому в позові відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4