Справа № 152/1738/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 листопада 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

29.10.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.10.2011 року. Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, утримання сімї, ведення господарства, виховання сина. Подружні стосунки між нею та відповідачем припинені. Спільного господарства вона та відповідач не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як перебування в шлюбі суперечить її інтересам.

Просить при розірванні шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «Кучинська».

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує, миритися з відповідачем не бажає, має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує (а.с.14).

В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №109308 (а.с.5).

Від шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Сторони не бажають миритися, позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу.

Причиною розладу в сімї стали різні характери, погляди на сімейне життя та виховання дитини, відсутність спільних інтересів, внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивачки, оскільки сторони не проживають однією сімєю.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка та відповідач наполягають на розлученні, позивачка має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області 23.10.2011 року, актовий запис за №83.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивачки «Кучинська».

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя