Провадження № 22-ц/780/1643/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р.В.
Категорія 18 23.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Таргоній Д.О.
при секретарі:Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який обґрунтовувало тим, що між банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 119140 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99% на рік, строк повернення кредиту - 12.07.2033 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується іпотекою - земельна ділянка (кадастровий номер - НОМЕР_1) загальною площею 0,1200 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого, у нього утворилась заборгованість в розмірі 256035,53 дол. США, яку він в добровільному порядку не сплачує просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «КБ «Надра» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31.07.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір №90/П/72/2008-840, за умовами якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 119140 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99% на рік, строк повернення кредиту - 12.07.2033 року.

ПАТ «КБ «Надра» належним чином виконав свій обов'язок щодо надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених кредитним договором.

ОСОБА_5 свої обов'язки, щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором не виконує належним чином, у зв'язку із чим, станом на 06.08.2014 року у нього утворилась заборгованість, яка складається із 119140,00 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 1471960 грн. заборгованості за кредитом; 108990,03 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 1346558,67 грн. заборгованість за відсотками; 15991,50 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 197572,99 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та 11914,00 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 147196,03 грн. штраф. Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором становить 256035,53 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 3163287,97 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

16 липня 2008 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу придбав земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Київської області, Бориспільського району, с. Вишеньки.

31 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, за яким з метою забезпечення виконання кредитного договору відповідач передав ВАТ КБ «Надра» в іпотеку земельну ділянку (кадастровий номер - НОМЕР_1) загальною площею 0,1200 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Тобто, предметом іпотеки стала земельна ділянка, право власності на яку, у встановленому законом порядку на ОСОБА_5 зареєстроване не було, а яка лише у майбутньому повинна стати його власністю.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що після укладення договору іпотеки відповідач отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку.

З інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_5, на час розгляду справи судом, не зареєстровано.

Згідно листа Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області № 06-05/2433 від 19.11.2014 року вказано, що державний акт на спірну земельну ділянку за ОСОБА_5 не реєструвався та не видавався.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не набув в установленому законом порядку право власності на земельну ділянку, тобто іпотекодавець згодом документально не підтвердив право на набуте ним у влісність нерухоме майно, відповідно до ч.2 ст.5 ЗУ «Про іпотеку», то у позивача не виникло право іпотеки цього об»єкту нерухомого майна, а звернення стягнення на спірну земельну ділянку без волевиявлення її власника, який не є іпотекодавцем суперечить ч.1 ст.319 ЦК України, тому підстави для звернення стягнення відсутні.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», чинного на момент підписання договору іпотеки, предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Ч. 2 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначає нерухоме майно (нерухомість) як земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Ст. 2 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 576 ЦК України в редакції, яка діяла на момент укладення договору іпотеки, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, яка була чинною в період часу з дня укладення іпотечного договору до 1 травня 2009 року, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчував право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.125 цього Кодексу в редакції, яка є чинною з 1 травня 2009 року, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З урахуванням наведеного суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, оскільки іпотекодавець документально не підтвердив право на набуте ним у власність нерухоме майно, тому у ПАТ КБ «Надра» не виникло право іпотеки цього об'єкту нерухомого майна.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М. Верланов

Д.О.Таргоній