Єдиний унікальний номер 233/4956/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1301/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.

суддів: Санікової О.С., Халаджи О.В.

секретар Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідно до умов кредитного договору № Т16 від 20 вересня 2010 року відповідачці був наданий кредит у розмірі 160000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних, строком повернення кредиту до 25 квітня 2019 року. Проте, зобов'язання за договором відповідачка не виконала, має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31 липня 2015 року складає 129254,96 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 114984,66 грн., сума заборгованості за процентами 14270,30 грн., у т.ч. прострочена сума 12852,80 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 129254,96 грн.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2015 року у задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач - Публічне акціонерне товариство «Український ОСОБА_1», подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованим, та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано зазначено про відсутність доказів на підтвердження позовних вимог. Проте, позивачем надано суду довідку розрахунку суми заборгованості, виписку з рахунків обліку кредитних зобовязань ОСОБА_2 Позивач також надав суду роздруківку з автоматизованої системи «SCROOGE-3». У зв'язку з чим вважає, що рішення суду першої інстанції має бути скасовано та прийняте нове, яким задоволено позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду представник Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Український ОСОБА_1», а також ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № Т 16, відповідно до умов якого банк надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 160000 грн. строком до 25 квітня 2019 року зі сплатою 15% річних.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що надані позивачем докази не містять відомостей про умови, встановлені кредитним договором № Т16 від 20.09.2010 року про дотримання письмової форми договору, про визначення за кредитним договором розміру процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати, а також доказів на підтвердження факту виконання позивачем своїх зобовязань за кредитним договором.

Такий висновок суду є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення необґрунтовано послався на відсутність доказів, є безпідставними, оскільки пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК.

Інші доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» також не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи і не відповідають вимогам діючого законодавства.

На підставі вищевикладеного, а також відсутності додаткових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального, є законним і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді