Справа № 463/384/15 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/2241/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Куцика І.Б.,

з участю: представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_10.,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.01.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк, тривалістю три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив його право скористатись допомогою фахівця в галузі права, оскільки йому не вистачило часу для укладення відповідного договору про правову допомогу. Крім того, зазначає, що для повного з»ясування всіх обставин справи, суд повинен був витребувати в нотаріальній конторі матеріали спадкової справи і дослідити їх. На думку апелянта, не можна було визнавати поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини ту обставину, що вона не знала про смерть батька, оскільки, як донька, вона зобов»язана була цікавитись його життям та здоров»ям. Апелянт вважає, що ця обставина вказує на невідповідність поведінки позивача моральним засадам суспільства, оскільки вона протягом десятків років не згадувала про батька, а згадала лише тоді, коли з»явилась спадщина.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Липовець Липовецького району Вінницької області (а.с.18, 19).

Відповідно до вимог ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є АДРЕСА_1, де покійний ОСОБА_6 був зареєстрований до дня смерті (а.с.53).

На момент відкриття спадщини, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 були: його дружина - ОСОБА_7 та донька від першого шлюбу - позивач ОСОБА_2.

У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК).

З матеріалів справи встановлено, що спадкова справа була заведена Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 02.12.2013 року, однак, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.54).

Встановлено, що лише рідна сестра ОСОБА_6 - ОСОБА_8, як спадкоємець другої черги, у визначений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого брата (а.с.25).

Дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_7 заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка до нотаріуса не подавала, однак, вона була зареєстрована і проживала на день смерті чоловіка разом з ним (а.с.53), а тому, в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину.

Позивач ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини у встановлений законом строк не подавала і вона не відноситься до кола осіб, які відповідно до ч.3 та ч.4 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки зареєстрованим місцем її проживання було і є: Балакліївський район Харківської області (а.с.81).

Таким чином, в силу вимог ч.1 ст.1272 ЦК України, позивач вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті батька.

У відповідності до ч.2 ст.1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З показань свідка ОСОБА_8 встановлено, що про смерть батька позивача повідомив її син лише у квітні 2014 року, і своєї згоди на прийняття позивачем спадщини вона не давала (а.с.23).

Відповідач ОСОБА_4 є сином другої дружини покійного ОСОБА_6 і має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги в порядку спадкової трансмісії (ст.1276 ЦК), оскільки його мати - ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, однак, померла, не оформивши своїх спадкових прав на належну їй, як спадкоємцю першої черги за законом, частку в спадковому майні.

Таким чином, у позивача були всі підстави звертатись до суду із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4, який не погоджувався на прийняття позивачем спадщини після смерті її батька, чого не заперечував його представник в судовому засіданні апеляційного суду.

Посилання сторони апелянта на необхідність витребування матеріалів спадкової справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені вище факти, які мають значення для вирішення даного спору, а саме: місце та час відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, неподання позивачем у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини після смерті батька, відсутність письмових відмов від спадщини та відсутність згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, на прийняття позивачем спадщини, відсутність судових рішень про усунення спадкоємців від права на спадкування, відсутність заповіту спадкодавця, тощо, - встановлені судом і визнаються сторонами.

Окрім того, ці обставини підтверджуються також рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 10.12.2014 року у справі за позовами ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування та зміну черговості одержання права на спадкування нерухомого майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, що не оскаржувалось в апеляційному порядку і набрало законної сили, яким було відмовлено ОСОБА_8 у задоволенні її позовів (а.с.117-119).

Під час розгляду вказаної вище справи судом досліджувались матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6, і названим рішенням було встановлено, що відповідач ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не оформивши своїх спадкових прав на належну чоловікові частку у квартирі АДРЕСА_1, яка належала їй з чоловіком на праві спільної сумісної власності, має право разом із спадкоємцями першої черги за законом успадкувати частку в майні, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, і на яку мала право за життя його мати.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька, суд першої інстанції виходив з того, що вона не подала таку заяву до нотаріуса у встановлений законом строк внаслідок об»єктивних та істотних труднощів, які існували для вчинення такої дії, а саме, через необізнаність позивача про факт смерті батька та значну віддаленість місця її проживання від місця проживання спадкодавця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки існування наведених позивачем перешкод для вчинення дій по прийняттю спадщини після сметрі батька у встановлений законом строк доведені дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи апелянта про те, що названі позивачем причини не можуть бути визнані поважними через байдуже відношення позивача до батька за життя, є безпідставними, оскільки позивач не усунена за рішенням суду від права на спадкування, а таке відношення до батька вона пояснює тим, що після розлучення батьків вона з матір»ю вимушена була виїхати у Харківську область і з батьком майже не підтимувала відносин, оскільки він одружився вдруге і позбавив її права на користування спірною квартирою, яку покійний отримав саме на їхню з позивачем та першою дружиною сім»ю, що підтверджується довідкою ЛКП №504 (а.с.53) та рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 20.09.2000 року (а.с.20), згідно з яким позивача ОСОБА_2 за позовом батька було визнано такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1, на частку якої вона претендує зараз, як спадкоємець першої черги за законом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір, застосувавши матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.