АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Абрамова П.С. Суддів: Акопян В.І., Корнієнка В.І. при секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2015 року

в справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу у м. Полтаві Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради про виселення, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2012 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2007 році на підставі дозволу командира військової частини НОМЕР_1 КЕБ м. Полтави, ОСОБА_1 як військовослужбовцю було надано тимчасове житло у кімнаті № НОМЕР_2 гуртожитку № НОМЕР_3 військового містечка № НОМЕР_4 МО України, де відповідачі були зареєстровані. У 2013 ОСОБА_2 із військової служби звільнився, за час проходження служби у Старицьківському гарнізоні А 1089 отримав постійне житло за адресою: АДРЕСА_1 ., яке залишив дружині (остання з дітьми приватизувала його). Відповідачі на обліку як особи, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України не перебувають. Позивач вважає, що відповідачі не мають законних підстав для проживання в спірному житловому приміщенні. Прохали виселити ОСОБА_5 , його дружину ОСОБА_2 , їх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з жилого будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2015 року позов квартирно експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради про виселення задоволений.

Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із жилого будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого жилого приміщення.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прохають рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог КЕВ у м. Полтави Міністерства оборони України відмовити, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 9 ЖК Української РСР право на отримання жилого приміщення в будинках державного житлового фонду виникає в громадян України в силу громадянства, здійснення якого залежить від ряду обставин та відбувається в порядку, встановленому законом. Місцем здійснення права на отримання жилого приміщення є місце постійного проживання громадянина (ст. ст. 31, 111, 113, 171 ЖК Української РСР, ст. 29 ЦК України).
Таким чином, норми ЖК Української РСР регулюють житлові відносини з метою забезпечення гарантованого Конституцією Української РСР права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин та поширюються на житлові правовідносини, що виникають у громадян при здійсненні їх права на житло (ст. 2 ЖК Української РСР).
Задовольняючи позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу у м. Полтаві Міністерства оборони України, місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи, що на підставі усного дозволу командира військової частини НОМЕР_1 , підполковнику ОСОБА_1 як військовослужбовцю та членам його сім`ї (відповідачам у справі) на час проходження служби було надано тимчасове житло в гуртожитку МОУ за адресою: АДРЕСА_3 .

Як встановлено в ході судового розгляду справи в компетенцію командира військової частини НОМЕР_1 не входило вирішення житлових питань в тому числі і вирішення житлових питань військовослужбовців, в тому числі і укладення договору найму житла ( а. с. 70)

За вказаною адресою відповідачі зареєстровані з жовтня 2007 року, що вбачається з копій паспорту останніх, та форми № А.

Відповідно до ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Отже, єдиною правовою підставою для вселення у гуртожиток є наявність відповідного ордеру.
З довідки КЕВ м. Полтави № 488 від 01.12.2014 р. вбачається, що ордер на вселення відповідачів у гуртожиток Міністерства оборони України відповідачам не видавався.

Таким чином , вселення відповідачів у житлові кімнати гуртожитку в 2007 році є самочинним.

В даний час гуртожиток було переплановано та він має статус житлового будинку.

Житловий будинок, інв. №6/11, військового містечка АДРЕСА_4 , є власністю держави в особі Міністерства оброни України, знаходиться в оперативному використанні та на балансі КЕВ м. Полтава, що підтверджується довідкою №783 від 12 березня 2014 року за підписом начальника КЕВ м. Полтава Камзиста В.В.

Відповідно до довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, КЕВ м. Полтава є організацією України, КЕВ м. Полтава є організацією Міністерства оброни України, фінансується з державного бюджету по кошторису Міністерства оброни України по загальному та спеціальному фондах. Все майно КЕВ м. Полтава є загальнодержавною власністю та надано йому на праві оперативного управління.

З копії декларації про готовність об`єкта до експлуатації, затвердженої Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у Полтавській області 27 червня 2012 року, вбачається, що було проведено реконструкцію гуртожитку (за ГП№11) військове містечко № 6 під 65- квартирний житловий будинок по АДРЕСА_5 . Згідно акту прийняття об`єкту після проведення робіт по реконструкції будівлі гуртожитку інв.№6/11( АДРЕСА_5 ) від 07.03.2013р. КЕВ м. Полтави прийнято вищевказану будівлю в статусі житлового будинку після проведення робіт по реконструкції гуртожитку.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності, щодо нерухомого державного майна, яке перебуває на балансі КЕВ м. Полтава, будинок АДРЕСА_5 , на даний час, є житловим будинком.
Спірне житло в даний час має номер квартири АДРЕСА_6 .

Доводи апелянта про те, що суд невірно виселив їх з квартир АДРЕСА_6 є безпідставними. Той факт, що відповідачі зареєстровані в кімнаті № 24 правового значення не має, оскільки виселення проводиться із займаного житла. Дана обставина підтверджена наявними у справі доказами, копією технічного паспорту на будинок .

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України особи, які без належних правових підстав зайняли жилу площу, підлягають виселенню, без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно із ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і

громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на

підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -

житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності -

відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем -

громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідачам у справі ордер на спірне житлове приміщення не видавався.

Відповідачу справі ОСОБА_1 , після звільнення з військової служби у відповідності з наказом № 294 від 18.11.2013 року , на обліку як військовослужбовець, який потребує забезпечення чи поліпшення житлових умов не перебував і не перебуває на даний час.

Позивач у справі не несе обов`язку по забезпеченню відповідача та членів його сімї житлом ( в тому числі тимчасовим).

Відповідно до «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року №737 передбачено, що у разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні.

Враховуючи ту обставину, що житло зайняте відповідачами без належних правових підстав ,( без ордеру) місцевий суд прийшов до вірних висновків про задоволення позову.

Висновок місцевого суду повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у справах № 6-71 цс 11,6-115 цс 13

Доводи апеляційної скарги в частині того , що порушуються права неповнолітніх дітей також не спростовують висновків місцевого суду, оскільки як зазначено вище , позивач не зобов`язаний забезпечувати житлом сімю відповідачів. Крім того, як зазначено вище вселення в спірне житло проведено без належних правових підстав.

Відповідачі у справі перебувають на обліку як особи які потребують житла на загальній черзі у виконавчому комітеті Полтавської міської ради, яка і повинна сприяти у вирішенні питань забезпечення сімей житом ( в тому числі і тимчасовим).

Крім того колегія суддів зазначає, що у відповідності зі ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод спірне житлове приміщення для відповідачів є «житлом» в розумінні Конвенції.

З врахуванням критеріїв Європейського суду України при вирішенні даної категорії справ , зокрема відповідність втручання у право заявника на «житло» національному закону ( норми матеріального права наведено вище , зокрема ч.3 ст. 116 ЖК України, , необхідності такого втручання та суспільної необхідності ( необхідність забезпечення житлом інших військовослужбовців та відсутності у Міністерства оборони України обов`язку щодо забезпечення відповідачів житлом) , балансу прав та інтересів сторін ( при цьому колегією суддів враховується той факт що сімї відповідачів Міністерством оборони України було надано постійне житло, яке вони приватизували, а потім розпорядились ним на власний розсуд, відчужили його ), колегія суддів вважає, що виселення відповідачів не буде суперечити вимогам ст.. 8 Європейської конвенції .

Таким чином доводи апеляційної скарги, висновків місцевого суду не спростували.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308 , 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: