Справа № 304/1173/15-ц
Провадження № 2/304/449/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Шешені М. О.,

при секретарі - Багара М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою,-

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 21 серпня 2012 року в с.Минай на вул.П.Карпатського Ужгородського району, з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, про що свідчить постанова Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2012 року. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Пежо», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, якому завдано матеріальну шкоду у розмірі 13508,04 грн., що підтверджується звітом про оцінку автомобіля №96 від 22 вересня 2012 року, складеним ПП ОСОБА_4 Так як зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілому, тому такий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4791913, терміном дії з 19 серпня 2012 року до 18 серпня 2013 року, після чого 14 листопада 2012 року йому було здійснено регламентну виплату в розмірі 11256,70 грн. Оскільки МТСБУ здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на лист від 19 листопада 2012 року про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з такою виплатою, не відреагував та добровільно визначену суму не відшкодував, тому позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 11256,70 грн. понесених витрат та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, однак у поданій ним позовні заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача, при цьому позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 також не зявилася, однак подала заяву, в якій просить розглядати справи без її участі, при цьому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у звязку з закінченням строку позовної давності.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови судді Перечинського районного суду від 10 вересня 2012 року Павлюх (дівоче ОСОБА_4) В.І. було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме у тому, що вона 21 серпня 2012 року біля 11 год.15 хв. у с.Минай по вул.П.Карпатського Ужгородського району, Закарпатської області, керуючи автомобілем марки «Рено 21», д/н НОМЕР_1, не вибрала безпечну швидкість руху та інтервал, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Пежо Партнер», д/н НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів.

Також встановлено, що власнику пошкодженого внаслідок вказаного ДТП транспортного засобу марки «Пежо Партнер», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3, Моторним (транспортним) страховим бюро України було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11256 грн.70 коп., оскільки на дату скоєння цієї пригоди відповідачка ОСОБА_1 не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пп.38.2.1. п.38.2 ст.38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Разом з цим, згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.п.26,27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Загальна позовна давність, як передбачено ст.257 ЦК України, встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В той же час, ч.6 ст.261 ЦК України передбачає, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Таким чином, виходячи з вищевказаних положень, при суброгації перебіг строку позовної давності починає свій відлік із того моменту, коли настав страховий випадок, а при регресі з часу виплати страхового відшкодування, оскільки у випадку суброгації відбувається лише зміна особи у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання, в яких перебіг строку позовної давності виникає з дня коли потерпілий довідався або міг довідатись про порушення свого права. Таким днем є момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що є страховим випадком для страхової компанії, яка в порядку суброгації лише змінює кредитора, тобто потерпілого, у діючому зобов'язанні, яке не переривається та не припиняється.

Крім того, положення ст.262 ЦК України чітко встановлює, що зміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

До правовідносин, що є предметом розгляду даної справи щодо стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації на підставі ст.993 ЦК України встановлюється загальна позовна давність тривалістю три роки.

Оскільки дорожньо-транспортна пригода мала місце ще 21 серпня 2012 року, яка є одночасно і страховим випадком, а отже саме з цього моменту слід обчислювати перебіг строку позовної давності. Позов пред'явлено 30 серпня 2015 року, тобто по спливу трьох років.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, враховуючи те, що Моторне (транспортне) страхове бюро України пропустило трирічний строк позовної давності на звернення з позовом до суду про захист свого порушеного права щодо стягнення з відповідачки страхового відшкодування в розмірі 11256,70 грн. та враховуючи заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, суд вважає, що у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою слід відмовити в повному обсязі.

Тому, керуючись розясненнями п.п.26,27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.41 п.41.1 пп. «а» Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.256, 257, 261, 262, 267 ЦК України, ст.ст.11, 15, 81, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_6