Справа № 338/1996/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1093/2015
Головуючий у 1 інстанції Гутич П.Ф.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Горблянського Я.Д.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря: Капущак С.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення розміру часток у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом, вимоги якого збільшив під час розгляду справи та просив визнати за ним право власності на 85% ідеальної частки будинковолодіння АДРЕСА_1 Богородчанського району, як особисту приватну власність на майно, що придбане до шлюбу з ОСОБА_4 за особисті трудові вкладення та після фактичного припинення шлюбних відносин. За ОСОБА_4 просив визнати право власності на 15% ідеальної частки цього будинковолодіння.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03.09. 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд помилково вважав підстави і предмет позову тотожними з позовом ОСОБА_4 про поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

Суд до такого висновку вже приходив раніше, в ухвалі від 25.12.2013 року, якою залишив його позов без розгляду з посиланням на те, що у провадженні суду вже є тотожний позов. Проте, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.03.2014 року дану ухвалу скасовано як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Предметом даного позову є визнання за ОСОБА_2 права приватної власності на частину будинку, яку він звів за свої власні кошти, до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 та визнання за ним права на ідеальну частку приватного майна, виходячи з його вартості, яке він вклав у будинок до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, та для завершення в ньому опоряджувальних та оздоблювальних робіт після припинення ведення спільного господарства з ОСОБА_4, з 2010 року та до кінця 2012 року.

Законодавством не передбачено відмови в задоволенні позову в зв'язку з розглядом іншого спору. Посилається на ст.61 ЦПК України, відповідно до якої не потребують доказування тільки ті обставини, що встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили.

Вказує, що мотивувальна частина рішення не містить опису встановлених судом обставин, не вказано, які правовідносини, обставини та факти досліджувались, не дано їм жодної правової оцінки. Суд не встановивши дійсної правової природи правовідносин, що є предметом спору, помилково вважав їх тотожними із правовідносинами щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя.

Просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В судовому засідання апелянт та його представник заявили клопотання про закриття провадження у справі згідно вимог ст.205 ЦПК України оскільки рішенням Апеляційного суду від 03.12.2014 року визначено частки бувшого подружжя в будинку по АДРЕСА_1 в с. Пороги Богородчанського району. Рішення набрало законної сили та звернуто сторонами до виконання. В зв'язку з цим позивач від позову відмовляється. Про наслідки закриття провадження у справі попереджений.

В надісланому суду клопотанні ОСОБА_4 теж просить закрити провадження у справі. Дане клопотання в суді підтримав і її представник

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення та клопотання позивача, представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України позивач вправі протягом усього розгляду справи відмовитись від позову і в такому випадку за положеннями п.3 ч.1 ст.205 та ч.1 ст.310 ЦПК України, якщо відмова прийнята судом, рішення належить скасувати, провадження в справі закрити.

Відмова від позову за ст. 31 ЦПК України це право позивача, прийняття відмови від позову в справі відповідає положенням ч. 3 ст. 51 Конституції України.

Колегією суддів встановлено, що на розгляді у Богородчанському районному суді з грудня 2012 року перебувала справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - житлового будинку АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області.

За наслідком розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про реальний розподіл будинковолодіння та усунення перешкод у здійсненні права власності Апеляційним судом Івано-Франківської області від 03.12.2014 року ухвалено рішення, яким здійснено реальний поділ будинковолодіння по АДРЕСА_1 Богородчанського району, для можливості користування виділеними приміщеннями та їх ізоляції зобов'язано ОСОБА_4 здійснити перебудову. Додатковим рішенням від 10.12.2014 року зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні виділеними їй у власність в порядку реального розподілу житловими і господарськими приміщеннями, спорудами, які залишені їй у спільне користування, що відносяться до домоволодіння по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області.

На підставі рішення та додаткового рішення апеляційного суду видані виконавчі листи, що знаходились на виконанні у в ВДВС Богородчанського РУЮ. Згідно постанов від 12.03.2015 року ВП №46475998 та ВП№ 46039894 головного державного виконавця ВДВС Богродчанського РУЮ виконавчі провадження закінчені на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» в зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Оскільки відмова від позову не суперечить вимогам закону та інтересам сторін, а тому приймається судом.

Враховуючи вище наведене провадження у справі слід закрити згідно з положеннями п. 3 ч.1 ст. 205 та ч.1 ст.310 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 205,307,310,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Прийняти відмову позивача ОСОБА_2 від позову.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2014 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта

В.Д. Фединяк