АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/2263/15 Головуючий 1 інстанції - Рубіжний С.О.
Справа № 639/7094/14-ц Доповідач -Коровін С.Г.
Категорія: - житлові
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Бездітко В.М.

Пономаренко Ю.А..

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Жовтневий РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 ОСОБА_6, 1956 р.н. та ОСОБА_7, 1986 р. н. та зняти з місця реєстрації проживання за вказаною адресою.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 31.07.2013 року, вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі державної реєстрації договору дарування №1804, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Юдіною О.С. Зазначає, що, позивач як новий власник житла не давала згоди на реєстрацію у квартирі відповідачів, а останні були зареєстровані в будинку, як члени родини колишнього власника. Після зміни власника житла відповідачі не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом. А ні ОСОБА_6, а ні ОСОБА_7 не є членами родини позивача в розумінні ч.І ст.156 ЖК України та ч. ст. 405 ЦК України, оскільки такими вони можуть бути виключно, якщо проживають з власником, тобто з позивачем. Але ця вимога закону не дотримана тому не може бути застосована в даному проваджені. Крім того, відповідачі протягом свого життя самостійно не вживали заходів щодо реалізації наданого державою права на житло.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6,

ОСОБА_7, третя особа Жовтневий РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в

Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим

приміщенням та зняття з реєстрації відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та знати відповідачів з місця реєстрації проживання за вказаною адресою. Апелянт вважає, що суд дійшов невірного висновку щодо відсутності підстав для захисту права власності. Висновки суду е відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору дарування від 31 липня 2013 року ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1.

Згідно довідок (а.с.8,9) у зазначеному будинку на час укладення договору дарування були зареєстровані ОСОБА_10 бабка одарованої, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сини ОСОБА_5, ОСОБА_13 - мати ОСОБА_5, ОСОБА_14 сестра ОСОБА_5 Крім в довідці від 26.03.2014 року зазначено, що ОСОБА_5 проживає за адресою АДРЕСА_2.

У відповідності до вимог ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб, і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що власник будинку у даному випадку ОСОБА_5 має право на захист свого права власності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка вирішила захистити своє право власності на підставі ст.405 ЦК України. Згідно зазначеного закону Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні позивачка стверджувала, що після набуття нею права власності на спірний будинок вона не давала згоди на вселення відповідачів у будинок як членів її родини. Між тим з матеріалів справи вбачається и проти цього фактично не заперечує позивач відповідачі були зареєстровані в будинку при колишньому власнику. Колишньому власнику вони приходяться дочкою та онукою, а позивачці відповідно матерю та сестрою.

Посилання позивача, що відповідачі втратили право на користування житлом у зв'язку з тим, що змінився власник житла і у неї відсутня домовленість з ними на проживання в будинку не є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом. Позивачка стверджує, що вони тривалий час без поважних причин не проживають у будинку, але з матеріалів справи і пояснень сторін вбачається, що між сторонами тривалий час існують суперечки з приводу цього будинку. Відповідачі оспорювали договір дарування, зверталися з позовами про право на проживання в будинку, крім того сторони не заперечували проти того, що стосунки між ними не є дружніми. Позивачка пояснювала, що відповідачі навідуються до будинку, намагаються ним користуватися, а вона їм у цьому перешкоджає. При таких обставинах підстав визнавати, що відповідачі понад рік без поважних причин не користуються житловим приміщенням неможливо.

Оскільки відсутні підстави визнавати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -