Справа № 572/3907/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сарненський районний суд Рівненської області в складі :
головуючий суддя - Товстика І.В.
при секретарі - Полупан Р.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-
ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, 2003 року народження, звернувся із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.
Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є матір"ю малолітньої дитини ОСОБА_2, 2003 року народження, яка після розірвання шлюбу в 2007 році проживає і перебуває на його, батька, утриманні, однак мати ОСОБА_3 не займається утриманням та вихованням сина, не цікавиться умовами проживання та виховання дитини, її інтересами, тривалий час не спілкується з сином і не відвідує його, тобто ухиляється від виконання батьківських обов"язків, а тому просить позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньго сина ОСОБА_4.
Позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги позовної заяви у повному обсязі і дав позмістно пояснення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.
Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно зі ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав": ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.6).
Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 09.06.2015 року вбачається, що малолітній ОСОБА_2, 2003 року народження, проживає в сім"ї батька ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, де створені всі належні умови для проживання та виховання дітей сім"ї позивача, зокрема сина ОСОБА_4 (а.с.8).
Довідка про проведення бесіди з дитиною видана представником служби у справах дітей Дехтяр Л.М. 09.06.2015 року підтверджує, що малолітній ОСОБА_2, 2003 року народження, не пам"ятає біологічну матір і вважає матір"ю дружину батька ОСОБА_6
Із висновку органу опіки і піклування Сарненської РДА від 01.07.2015 року (а.с.14-15), який підтримала представник служби у справах дітей Дехтяр Л.М., встановлено, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов"язків по утриманню і вихованню малолітнього сина ОСОБА_2, 2003 року народження, а тому в інтересах дитини необхідно позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.
Судом із досліджених доказів достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2, однак тривалий час не проживає за даною адресою і її місцеперебування невідоме, з 2007 року не спілкується і не бачиться з сином, так як не відвідувала його ні за місцем проживання, ні за місцем дошкільного та шкільного закладів, тобто свідомо не виконує батьківські обов"язки щодо дитини, так як не бажає піклуватись про сина ОСОБА_4 та забезпечувати його умовами необхідними для життя, розвитку, приймати участь у його вихованні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і законним, так як ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов"язків по утриманню і вихованню малолітнього сина, а тому позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.
Керуючись ст.ст.164,165 Сімейного кодексу України, ст.ст.5,6,212-215,224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: .