Справа № 362/6814/15-ц
Провадження № 2/362/2819/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 53,2 кв. м. з надвірними господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак, нотаріусом було відмовлено в оформленні права власності на даний житловий будинок, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника та не заперечив щодо задоволення позову.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Із змісту Витягу з рішення виконкому Малосолтанівської сільської ради від 20 грудня 1988 року (Протокол № 67) та Рішення Васильківської міської ради від 17.01.1989 року встановлено, що на ім'я ОСОБА_3 було оформлено право особистої власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17, 18).

З копії технічного паспорта на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1, зареєстрованого у Фастівському міському бюро технічної документації 08.10.1987 року, вбачається, що вказаний житловий будинок загальною площею 53,2 кв. м. з надвірними господарськими спорудами належав ОСОБА_3 (а.с. 10 - 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 23.03.2015 року (а.с. 14).

Спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за законом є його дружина ОСОБА_2 про що свідчить копія свідоцтво про одруження НОМЕР_2 від 19.08.1963 року (а.с. 15).

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У встановлений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого чоловіка.

Постановою державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліної Л.В. від 18.09.2015 року № 1861/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з тих підстав, що немає документу, який підтверджує право власності спадкодавц на дане нерухоме майно (а.с. 16).

Норми статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають, що державна реєстрація прав є обов'язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зазначений закон набрав чинності в серпні 2004 року.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові омплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається із досліджених судом матеріалів технічого паспорту на спірний житловий будинок (домоволодіння), його було побудовано у 1960 - 1965 році (а.с. 10 - 13, 21).

Тобто, на момент виникнення у померлого ОСОБА_3 прав на спірне нерухоме майно - 1965 рік, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, положення якого не передбачали обов'язкової реєстрації прав на нерухоме майно.

Отже, суд приходить до висновку, що права ОСОБА_3 на нерухоме майно у вигляді житлового будинку (домоволодіння), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Також, суд враховує, що згідно із архівної довідки КП Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» від 21.01.2015 року № 305, нерухоме майно, а саме ціле домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 19).

Крім того, пункт перший Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що діяла станом на час набуття спадкодавцем домоволодіння, передбачав, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

На копії технічного паспорта на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1, що міститься в матеріалах справи, є відмітка про його реєстрацію у Фастівському міському бюро технічної документації 08.10.1987 року (а.с. 10 - 13).

До складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно із частиною п'ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому суд враховує, що спадкодавець позивача не встиг оформити право власності на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог законодавства, що діяло станом на дату його смерті.

Отже, та обставина, що ОСОБА_3 за життя не встиг оформити право власності на вказаний житловий будинок належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачем права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті її чоловіка.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок (домоволодіння).

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1218, 1267, 1267, 1268, 1297 ЦК України, ст. ст. 1 - 11, 57 - 62, 64, 88, 169, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 53,2 кв. м. з надвірними господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий