Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 1 квітня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з своїм вищезгаданим позовом, де вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007 року.

Сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

На протязі останніх двох років сімейне життя сторін погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин через непорозуміння та сварки.

Позивач просить суд шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження суперечить її інтересам та інтересам дитини сторін.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

В судове засідання відповідач не явився. Поданою до суду заявою просив відкласти справу розглядом через перебування відповідача на лікуванні у медичному закладі.

Натомість, 1 квітня 2015 року відбулася повторна неявка відповідача у судове засідання, оскільки і у минуле судове засідання 16 березня 2015 року відповідач також не явився.

Отже, згідно вимог ст. 169 ЦПК України судом не встановлено законних підстав для відкладення справи розглядом, оскільки неявка відповідача у судове засідання не є першою.

При цьому позивач заперечувала на заочний розгляд справи, через що справа була розглянута судом в загальному порядку.

В судовому засіданні позивач та її представник наполягли на заявленому позові за вищевказаними підставами, просили задовольнити заявлені позовні вимоги.

Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб.

Сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що слідує із копії свідоцтва про народження названої дитини.

Як вбачається із показань позивача суду, сторони з вересня 2013 року фактично вже не мешкають як подружжя, бо з вказаного часу позивач з дитиною виїхала до своїх батьків, і натепер вже проживає з іншим чоловіком однією сім'єю. При цьому причиною розірвання шлюбних відносин позивач зазначила і наявність іншої жінки у відповідача, і наявність серйозних проблем у стосунках сторін, які виразилися в насиллі з боку відповідача щодо позивача, в його неналежної участі у вихованні спільної дитини сторін. Також позивач додала, що дитина сторін була очевидцем сварок та побиття позивача відповідачем, який допускав вживання у присутності дитини і нецензурної лексики, внаслідок чого дитина стала боятися свого батька.

Отже, з'ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, перераховані обставини їх життя, дійсні причини заявленого позову, враховуючи наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечить як інтересам позивача, яка категорично не бажає примирення з відповідачем, так і інтересам дитини сторін, що має суттєве значення для вирішення спору, зважаючи на повідомлені позивачем факти та на те, що відповідач не веде з позивачем подружнього життя вже тривалий час, відновити яке не має ніякого бажання.

Суд також вважає за необхідне стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача відповідні судові витрати по справі, що становлять суму сплаченого судового збору за подання позову у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110-112 СК України, ст.ст. 3, 10, 57-60, ст.ст. 208, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18.08.2007 року Запорізьким міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено запис № 708.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін