У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанк Росії» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 11 листопада 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (далі - ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії») укладений договір про відкриття депозитного рахунку, предметом якого є розміщення в банку іменного строкового банківського вкладу на строк 367 днів з виплатою відсотків одноразово, у день повернення вкладу. Для обліку вкладу банк відкрив на ім'я вкладника рахунок у доларах США. Сума вкладу складала 100 100 доларів США, день повернення - 13 листопада 2014 року.

13 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до банку з письмовою вимогою про повернення коштів, внесених за зазначеним договором, однак банк відмовив у поверненні депозиту, посилаючись на обмеження Національним банком України у видачі готівкових коштів в іноземній валюті.

Просив зобов'язати ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» видати готівкою одноразовою операцією через касу належний позивачу вклад за договором № 263/112/526508 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Традиційний») у рамках договору щодо банківського обслуговування

від 11 листопада 2013 року у розмірі 100 100 доларів США та нарахувати згідно з договором відсотки.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року, позов задоволено. Зобов'язано ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» видати готівкою одноразовою операцією через касу належний ОСОБА_4 вклад за договором № 263/112/526508 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Традиційний») у рамках договору щодо банківського обслуговування, від 11 листопада 2013 року, у розмірі 100 100 доларів США на нараховані згідно з договором відсотки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 11 листопада 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» укладений договір № 263/112/526508 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Традиційний») у рамках договору щодо банківського обслуговування, відповідно до умов якого клієнт перерахував з поточного (мультивалютного) рахунку НОМЕР_1 у доларах США, відкритого у рамках договору щодо банківського обслуговування, а банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти на умовах та порядку, передбачених договором та Умовами банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Сбербанк Росії». Відповідно до умов договору сума вкладу склала 100 100 доларів США, день повернення вкладу - 13 листопада 2014 року з виплатою відсотків, нарахованих на вклад за ставкою 7,15 % річних (а. с. 4−5).

13 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до банку з письмовою вимогою про повернення коштів, внесених за зазначеним договором, однак банк відмовив повернути депозит, посилаючись на постанову Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України».

Згідно з. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином банк був зобов'язаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами 13 листопада 2014 року, проте порушив свої грошові зобов'язання, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму вкладу проценти за банківським вкладом та нараховані згідно з договором відсотки.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 29 травня 2013 року у справі № 6-39цс13.

Суди обґрунтовано задовольнили позов. Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Постанови Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 та від 01 грудня № 758 не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, не набули чинності і не можуть бути підставою для відмови у виконанні договірних зобов'язань.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанк Росії» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Кафідова О.В.