Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1496/15-ц
Провадження №: 2/332/635/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалпегіної О.Л.,

при секретарі Чухрай М.М.

за участю: прокурора Смаравоз О.П.

представника позивача Шиян Н.В.

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

06 квітня 2015 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що відповідач є матір'ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3 бере участь у вихованні та утриманні доньки, вчасно сплачує аліменти на її утримання. Відомості про батька малолітнього ОСОБА_5 у свідоцтві про народження записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітні діти перебувають на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, мати належним чином не виконує батьківські обов'язки, схильна до вживання спиртних напоїв, часто залишає дітей на свою сестру - ОСОБА_6, а сама по декілька днів не приходить додому, державну соціальну допомогу витрачає на власні потреби. Рекомендації спеціалістів служби у справах дітей щодо зміни ставлення до виховання дітей, відповідач ігнорує, також вона відмовилась від соціального супроводу, запропонованого Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. За неналежне виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності. 04.12.2014 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини родину ОСОБА_2 було взято під соціальний супровід в центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та попереджено про можливість ініціювання питання про позбавлення батьківських прав. У березні 2015 року до відділу по Заводському району служби у справах дітей надійшло повідомлення про неодноразові порушення ОСОБА_2 умов соціального супроводу: зловживання алкоголем, нез'явлення по декілька днів додому, відсутність піклування про стан здоров'я дітей, їх виховання. За інформацією КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5» за період перебування малолітньої ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні, мати жодного разу дитину не відвідала, допомоги на лікування не надала. У зв'язку з вказаним, питання неналежного виконання ОСОБА_2 батьківських обов'язків було розглянуто вдруге на засіданні комісії з питань захисту прав дитини.

З урахуванням викладеного, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Передати малолітнього ОСОБА_5 під опіку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 підтримав заявлений органом опіки та піклування позов та пояснив, що відповідач є його колишньою дружиною. Від шлюбу вони мають дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він займається вихованням доньки, забирає її на вихідні до себе додому, добровільно сплачує аліменти на її утримання. Відповідач останнім часом зловживає спиртними напоями, по декілька днів додому не приходить. В цей час дітьми займається її сестра - ОСОБА_6 За час перебування у лютому 2015 року ОСОБА_4 на лікуванні, ОСОБА_2 жодного разу її не відвідала, лише один раз зателефонувала у нетверезому стані. ОСОБА_3 підтримав заявлені органом опіки та піклування позовні вимоги та просив суд позбавити її батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги органу опіки та піклування не визнала та пояснила, що має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, 2008 року народження та сина ОСОБА_5, 2014 року народження, які проживають з нею за адресою: АДРЕСА_1. Вихованням дітей вона займається, коли перебуває вдома. Дійсно вона зловживає спиртними напоями та може по два-три дні додому не приходити. В цей час доглядає за дітьми сестра - ОСОБА_6, яка піклується про дітей: купує дітям одяг, взуття, годує їх. Працівники служби у справах дітей попереджали її про наслідки такої поведінки стосовно дітей, ці наслідки вона усвідомлює. Також відповідач під час розгляду справи зазначила, що дуже любить своїх дітей і докладе зусиль щодо свого виправлення. Вона на теперішній час усвідомила неправомірність своєї поведінки, вживала заходів щодо пошуку роботи. Просила суд не позбавляти її батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей.

Свідок ОСОБА_6, яка є рідною сестрою відповідача, у судовому засіданні пояснила, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає вона зі своїм чоловіком, батьком та відповідач з двома дітьми. Вона була ініціатором позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки остання з весни 2014 року стала легковажно ставитись до виконання батьківських обов'язків стосовно доньки та сина, вживати алкогольні напої, могла не приходити додому по два-три дні, у березні 2014 року навіть три тижні ОСОБА_2 не з'являлась вдома. На думку ОСОБА_6, вказана поведінка відповідача викликана її переживаннями через розлучення з чоловіком - ОСОБА_3 Утриманням дітей відповідач не займається. Продукти харчування, одяг, взуття та інші речі купує їм ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Працівники соціальних служб провадили з ОСОБА_2 бесіди, брали її під супровід та ставили на контроль, але ці зусилля були марними. Відповідач знову уходила з дому та зловживала алкоголем. Дійсно, коли її донька перебувала у лікарні, відповідач жодного разу її не відвідала. Але після звернення органу піки та піклування до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_2 вже близько місця з дому не уходить, почала гуляти з дітьми, забирає доньку з дитячого садка, дзвонила за оголошеннями у пресі стосовно працевлаштування. У стані сп'яніння за цей час була один раз. ОСОБА_6 вважає, що ОСОБА_2 виправиться, тому позбавляти її батьківських прав на теперішній час непотрібно.

Головний спеціаліст Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Запорізької міської ради ОСОБА_8, яка була допитана у судовому засіданні у якості свідка пояснила, що у грудні 2014 року ОСОБА_2 з її малолітніми дітьми було взято під соціальний супровід через неналежне виконання батьківських обов'язків та з метою профілактики алкогольної залежності. Деякий час відповідач трималась: приходила до центру або попереджала про неможливість її явки, але потім знов почала уходити з дому, кидати дітей на сестру - ОСОБА_6, зловживати алкоголем, повідомляла неправдиві відомості щодо виконання нею батьківських обов'язків. Матеріальним забезпеченням дітей займався колишній чоловік відповідача - ОСОБА_3 та її сестра. У зв'язку з нецільовим використанням ОСОБА_2 соціальної виплати при народжені дитини, було прийнято рішення про зупинення цієї виплати. Також на теперішній час вирішується питання про припинення виплат ОСОБА_2 як одинокій матері. На питання представника позивача, свідок пояснила, що ОСОБА_2 має батьківський потенціал та виправлення останньої є можливим за умови припинення вживання алкоголю.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, допитавши свідків, заслухавши думку прокурора, яка наполягала на задоволенні позовних вимог, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідні положення Конституції України проголошують: ст. 32 «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України»; ст. 51 - «Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою».

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї.

Відповідач ОСОБА_2 є матір'ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відомості про батька ОСОБА_5 внесені до актового запису відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за заявою матері (а.с. 6,7,8).

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 даного кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз'яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач з весни 2014 року почала нехтувати виконанням батьківських обов'язків стосовно малолітніх дітей, зловживати алкоголем, на кілька днів та навіть тижнів - у поодиноких випадках, уходити з дому, залишаючи дітей з сестрою, матеріально дітей не забезпечує.

13.10.2014 р. службою у справах дітей ОСОБА_2 було ознайомлено з батьківськими обов'язками щодо виховання та утримання дітей відповідно до Законів України «Про охорону дитинства», «Про загальну середню освіту», «Про попередження насильства в сім'ї» та попереджено про наслідки ухилення від їх виконання, передбачені Сімейним, Кримінальним кодексами та Кодексом України про адміністративні правопорушення (а.с. 16).

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 04.12.2014 р., родину ОСОБА_2 було взято під супровід. Матері роз'яснено, що у разі невиконання нею умов соціального супроводу, буде порушено питання позбавлення її батьківських прав стосовно дітей (а.с. 3).

Запорізький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 02.03.2015 р. звернувся до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Заводському району про вжиття заходів до ОСОБА_2, яка за час перебування під соціальним супроводом неодноразово порушувала умови договору, продовжує зловживати алкоголем, по декілька днів не буває вдома, при приділяє достатньої уваги стану здоров'я та вихованню дітей. Догляд за дітьми здійснює сестра відповідача - ОСОБА_6 (а.с. 17).

19.03.2015 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району було прийнято рішення про звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 4).

25.03.2015 р. районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району за результатами розгляду повідомлення відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було зроблено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав.

На підтвердження факту ухилення відповідача від виховання дітей, позивачем при звернені до суду додані наступні документи лікувального на навчального закладу, де перебувала неповнолітня ОСОБА_4.

Так, з повідомлення головного лікаря КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5» № 052/51-10 від 05.03.2015 р. за період перебування ОСОБА_4, 2008 року народження на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділені вказаної установи з діагнозом «пупкова грижа», мати дитину не відвідала, допомогу на лікування не надавала (а.с. 13).

З характеристики дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 179 «Золотий півник», виданої 03.07.2014 р., ОСОБА_4 з 01.09.2010 р. відвідує вказаний заклад. Активну участь у вихованні дитини бере її батько - ОСОБА_3 та тітка - ОСОБА_6, забезпечують дитину всім необхідним, купують одяг, взуття, мати дитини дуже рідко з'являється у дошкільному закладі (а.с. 14).

За таких обставин суд дійшов висновку, про доречність у деякій мірі доводів, якими позивач обґрунтував вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Але, вирішуючи позов по суті, суд перш за все виходить з інтересів дітей та виступає на захист їх прав.

Як вже зазначалось, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про доцільність його застосування повинно бути вирішено лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Під час розгляду справи відповідач заявила, що дуже любить своїх дітей і докладе зусиль щодо свого виправлення. Вона на теперішній час усвідомила неправомірність своєї поведінки, вживала заходів щодо працевлаштування. Просила суд не позбавляти її батьківських прав стосовно доньки та сина.

Також допитана під час розгляду справи свідок ОСОБА_6, яка є рідною сестрою відповідача та проживає з нею за одною адресою зазначила, що відповідач після відкриття судового провадження змінила ставлення до виконання батьківських обов'язків, не зловживає алкоголем, приділяє увагу дітям. На думку, ОСОБА_6 ОСОБА_2 може виправитись.

Свідок ОСОБА_8, яка є головним спеціалістом Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та займалась соціальним супроводом сім'ї ОСОБА_2 зазначила про наявність у ОСОБА_2 батьківського потенціалу та можливість її виправлення у разі припинення зловживання алкоголем.

Відповідно до довідки, виданої Комунальною установою «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради № 1731 від 28.04.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 51).

З листа, наданого завідуючою Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 163 «Катруся» Запорізької міської ради Запорізької області № 672/1.8 від 05.05.2015 р. ОСОБА_2 працює у вказаному закладі з 01.06.2011 р. кухарем. З 11.03.2014 р. остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За період роботи ОСОБА_2 дотримувалась виконання посадової інструкції, трудову дисципліну не порушувала, до працівників закладу ставилась з повагою (а.с. 53).

Постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2014 р. провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей» було закрито у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення (а.с. 54).

Обставини, зазначені у вказаних документах свідчать про можливість виправлення ОСОБА_2 та відсутність безнадійної ситуації.

Також суд виходить з того, що сім'я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання і розвиток дитини покладено саме на батьків.

З метою правильного вирішення справи, суд вважає за необхідне звернутись до практики Європейського суду з прав людини.

Так, вказана міжнародна судова установа, під час перегляду справ про відібрання дітей від батьків, констатуючи факт втручання у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначала, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (рішення від 24 лютого 1995 р. у справі «МакМайл проти сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року, п.п. 86,87).

Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (справа «Кутцнер проти Німеччини», N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I).

Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., справу «Ньяоре проти Франції», N 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-IX).

Суд виважено підходить до питання актуальності на час розгляду справи висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, складеного 25.03.2015 року та не бере його до уваги, оскільки на теперішній час змінились обставини, що були підставами для його складання. ОСОБА_2 змінила свою поведінку та ставлення до дітей. Сестра відповідача, яка була ініціатором позбавлення її батьківських прав, під час розгляду справи судом заявила про недоречність вказаних дій.

За таких обставин суд дійшов висновку, що проблеми, які існують в родині ОСОБА_2 можливо вирішити за допомогою менш радикальних засобів, наприклад - соціального консультування та контролю з боку уповноважених органів, не вдаючись до позбавлення відповідача батьківських прав та встановлення опіки над молодшою дитиною, що призведе до роз'єднання сім'ї.

Також суд зазначає, що доводи, наведені позивачем не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя ОСОБА_2, як позбавлення батьківських прав із встановленням над дитиною опіки.

Виступаючи перш за все на захист інтересів дітей, суд дійшов висновку про необхідність відмови Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя у задоволені позову в повному обсязі.

У зв'язку із залишенням позову без задоволення та відсутністю витрат, понесених відповідачем, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі вищевикладеного, керуючись 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволені позову Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та передання малолітнього ОСОБА_5 під опіку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 22.05.2015 р. Повний текст рішення виготовлено 27.05.2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Л.Шалпегіна