Справа № 442/5293/15-ц
Провадження № 4-с/442/44/2015
УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської обл.

в складі: головуючого судді Коваля Р.Г.

при секретарі Далявській Л.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ :

Скаржник ОСОБА_1 подала скаргу на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 від 14.07.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 442/1694/15-ц.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.04.2015 року по справі № 442/1694/15-ц стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на її користь 5905,17 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 131 413 гривень 65 копійок, повернення банківського вкладу № 692285/2013. 06.05.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ОСОБА_1 було видано виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення, який був направлений до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. 14.07.2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6-1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга мотивована тим, що своїми діями старший державний виконавець порушив вимоги ст. 17, п. 6-1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Представник скаржника подав суду заяву та просить справу розглядати у його відсутності.

Представник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не зявився, про розгляд справи вказану установу повідомлено належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» у судове засідання не зявився, про розгляд справи вказану установу повідомлено належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

За таких обставин суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не проводити повне фіксування процесу за допомогою технічних засобів, провівши розгляд справи у відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справі встановив наступне.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.04.2015 року по справі № 442/1694/15-ц стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» на користь ОСОБА_1 5905,17 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 131 413 гривень 65 копійок, повернення банківського вкладу № 692285/2013. Для здійснення примусового виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6-1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.6). Державним виконавцем було встановлено, що Постановою Правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 відкликано банківську ліцензію ПАТ «ВіЕйБі Банк» та прийнято рішення про його ліквідацію. Відповідно вищевказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято Рішення № 63 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно якого призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію вказаного банку строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. А тому, починаючи з 20.03.2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» перебуває у стані ліквідації, тобто розпочато процедуру припинення банку як юридичної особи. Відповідно до п. 6-1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

У силу ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно п. 6-1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

На думку суду, початок процедури ліквідації боржника не є підставою для припинення здійснення щодо неї вимог виконавчого провадження, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін договору, не звільняє божника від відповідальності та не позбавляє кредитора права на отримання присуджених судом грошових коштів.

Така правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (постанова ВСУ від 20 грудня 2010 оку у справі № 3-57гс10, від 04 липня 2011 року у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011 року у справі № 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 року у справі № 3-89гс11, від 14 листопада 2011 року у справі № 3-116гс11, від 23 січня 2012 року у справі № 3-142гс11.)

Згідно з ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Загальний порядок ліквідації юридичної особи встановлюють Цивільний і Господарський кодексу України (ст. 111 ЦК та ст. 60 ГК). Крім того, правила ліквідації окремих видів юридичних осіб встановлюються законодавством, що регулює їх діяльність (наприклад, особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність»).

Таким чином, до тих пір, поки процедура ліквідації боржника не завершена, він не звільняється від відповідальності, а отже державний виконавець зобовязаний вчинити щодо нього виконавчі дії, які спрямовані на виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів.

За таких обставини, суд вважає, що дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 14.07.2015 року не відповідали вимогам закону.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога скарги про скасування судом постанови державного виконавця, оскільки вчинення таких дій законом віднесено до компетенції відповідної службової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на наведене, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 209, 212-214, 221, 360-7, 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 14 липня 2015 року у виконавчому провадженні № 48130202.

Зобовязати старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві вжити дій щодо скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 14 липня 2015 року у виконавчому провадженні № 48130202.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення або протягом п'яти днів з дня отримання її копії. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р.Г. Коваль