Справа 431/2670/15-ц
Провадження 2/431/1560/15
30 червня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Олійник С.В.,
при секретарі Хорольської І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилається на те, що з 11.08.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В теперішній час Луганська область знаходиться в зоні антитерористичної операції і ці обставини дають їй підстави непокоїтись за життя та здоровя своєї доньки. Однак, через напружені стосунки із батьком дитини, він відмовляється надавати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон разом з нею. Вважає, що його дії суперечать інтересам дитини. Згідно Правил перетинання державного кордону громадянами України, затведжених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Тому, просить суд надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а саме держави Ізраїль, Російська Федерація разом з матірю без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач ОСОБА_1 не заперечує проти такого вирішення справи.
30 червня 2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, вказала в позові про підтримання свого позову та розгляду справи у її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб 11 серпня 2007 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області України, після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_2 (а.с.6).
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилась 07 січня 2010 року, її батьками є ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с.7).
Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обовязком батьків.
Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.
Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене статтею 313 ЦК України. Згідно частини третьої даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, та передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 р., визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Враховуючи вищевикладене, інтереси малолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
На підставі викладеного, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України», Закону України «Про охорону дитинства», Конституції України, ст. 155 СК України, керуючись ст. 313 ЦК України, ст. ст. 11,10, 60, ст. ст. 212, 214-215, 224-225 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків- задовольнити у повному обсязі.
Надати дозвіл малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, на неодноразові тимчасові виїзди за межі України до держави Ізраїль, Російська Федерація до досягнення нею 16-річного віку у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, Узбекистан.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя С.В. Олійник