У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області про стягнення недоплачених сум страхових виплат і компенсації через порушення термінів їх виплати за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 5 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював у ВАТ «Нововолинський ливарний завод» і 17 серпня 1993 року під час виконання трудових обов'язків старшого майстра був травмований. Висновком Нововолинської МСЕК від 17 грудня 1993 року йому визначено суму відшкодування шкоди та одноразову допомогу із заробітної плати, розмір якої було занижено. При проведенні перевірки було встановлено, що при визначенні середньомісячного заробітку для призначення сум відшкодування шкоди нараховану заробітну плату за травень 1993 року невідкореговано на коефіцієнт підвищення тарифних ставок та посадових окладів у червні 1993 року, чим порушено вимоги п. 22 ч. 5 «Правил відшкодування шкоди». На вимогу державного інспектора праці адміністрацією підприємства перераховано розмір суми відшкодування шкоди на момент передачі його справи з 1 квітня 2001 року в Нововолинську дирекцію ФССНВВПЗ України і визначено середньомісячний заробіток у сумі 204,46 грн, а розмір відшкодування шкоди - у сумі 122,68 грн за 60% втрати працездатності. Оскільки до перерахунку йому виплачували по 65,19 грн, тому за період з вересня 1993 року по квітень 2001 року йому доплатили 4 102,93 грн. Однак при визначенні середнього заробітку для обчислення суми відшкодування шкоди допущено помилку, так як коефіцієнт зростання тарифних ставок та посадових окладів з 1 червня 1993 року становив 3,0, а не 2,56, який брали для розрахунку, що призвело до заниження заробітної плати. Після здійснення відповідних розрахунків йому стало відомо, що з 1 квітня 2001 року підприємство мало виплачувати щомісяця по 131,20 грн на відшкодування шкоди і з цією сумою передати справу до ВВД ФССНВВПЗ України в м. Нововолинську Волинської області.

Рішенням Нововолинського міського суду від 23 квітня 2013 року розмір відшкодування шкоди станом на 1 квітня 2001 року визначено в сумі 131,20 грн та зобов'язано ВАТ «Нововолинський ливарний завод» оформити і передати до ВВД ФССНВВПЗ України в м. Нововолинську Волинської області нову довідку про щомісячну суму відшкодування шкоди станом на 1 квітня 2001 року і ВВД ФССНВВПЗ України в м. Нововолинську Волинської області здійснило розрахунок належних йому сум відшкодування шкоди станом на 1 квітня 2001 року в розмірі 131,20 грн.

Рішенням Нововолинського міського суду від 16 вересня 2013 року стягнуто з ВВД ФССНВВПЗ України в м. Нововолинську Волинської області недоплачені йому суми страхових виплат в межах трирічного строку позовної давності за період з 9 серпня 2010 року по 27 травня 2013 року в сумі 1 425,13 грн. Однак визначена сума відшкодування шкоди станом на 1 квітня 2001 року була розрахована неправильно і рішенням Нововолинського міського суду від 3 листопада 2014 року йому визначено новий розмір відшкодування станом на 1 серпня 2001 року у сумі 170,56 грн. Рішення суду набрало законної сили і йому здійснили новий розрахунок страхових виплат.

З урахуванням трирічного строку позовної давності просив стягнути на свою користь з відповідача недоплачені щомісячні страхові суми з 1 березня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у розмірі 9 531,46 грн, компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати у сумі 3 046,44 грн та 500 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 5 червня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ВВД ФССНВВПЗ України в м. Нововолинську Волинської області на користь ОСОБА_1 недоплачені щомісячні страхові суми з 1 березня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у розмірі 9 531,46 грн, компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати у сумі 3 046,44 грн та 500 грн витрат на правову допомогу.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 5 червня 2015 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ВВД ФССНВВПЗ України в м. Нововолинську Волинської області зобов'язано було нарахувати та виплатити недоплачену суму відшкодування шкоди в межах трирічного строку, однак таких дій не вчинило, порушивши терміни її виплати.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2015 року та ухвала апеляційного суду Волинської області від 5 червня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 5 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук