Справа № 426/5264/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2015 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Гашинської О.А., при секретарі Концур А.І., розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що на підставі договору про безвідсоткову позику б/н від 30.01.2013 року (надалі - Договір) він надав безвідсоткову позику ОСОБА_2 в сумі 81 000 грн., що в еквіваленті долара США на 30.01.2013 складало 10 000 доларів США, на строк 365 днів з моменту надання позики. Позика була надана 30.01.2013 року, що підтверджується вищевказаним договором позики та розпискою ОСОБА_2, написаною ним в присутності двох свідків.

Згідно п. 4.1 вищевказаного Договору, позика надавалася на строк 365 днів з моменту надання суми позики. Згідно п. 5.1 Договору, відповідач був повинен повернути суму позики протягом 1-го дня після закінчення строку, встановленого в п. 4.1. Договору, тобто до 01.02.2014 року, в повному розмірі в сумі 81 000 грн., шляхом передання обумовленої суми грошей позикодавцю. Однак, п. 5.3 Договору позики обумовлено, що у випадку росту курсу долара США позика повертається в гривнях в розмірі,збільшеному пропорційно зростанню курсу долара США на день повернення позики таким чином, станом на 01.09.2015 року сума боргу за позикою складає 218 000 грн. (згідно курсу НБУ 1 долар = 21,80 грн. станом на 01.09.2015 року).

Однак, відповідач не виконував своїх зобовязань по Договору, у відповідний термін позику не повернув, на його прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не прореагував, в усній формі відмовився повернути позику, посилаючись на те, що в нього немає грошей.

Згідно ст.. 625 та ст.ст. 1049, 1050 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.

До теперішнього часу боржник ОСОБА_2 суму боргу йому не повернув, тому на 01.09.2015 року заборгованість складає: 218 000 грн. основний борг; 3% річних за 19 місяців прострочки, тобто 10 355 грн.; всього 228 355 грн.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики 218 000 грн., проценти в розмірі 10 355 грн., а всього 228 355 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 2283,55 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в звязку з перебуванням в зоні проведення АТО, просить суд задовольнити позов (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, , а саме визнав суму основного боргу в розмірі 81 000 грн. та відсотки в розмірі 10 328 грн., а всього 91 328 грн. В повному обсязі позов не визнає, в звязку з тим, що він не знав, що курс долара виросте, сплачувати борг у заявленому розмірі він не в змозі, оскільки у нього немає грошей. Підтвердив, що договір позики підписував , погодившись з зазначеними в ньому умовами, та підписував розписку про отримання грошей. Не заперечує зазначений позивачем в позові курс долара щодо перерахунку боргу на час звернення до суду з позовом.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в звязку з наступним.

Згідно договору позики та розписки відповідача ОСОБА_2 від 30 січня 2013 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 безпроцентну позику у сумі 81 000 грн., що в еквіваленті до курсу долара США складає 10 000 доларів США, згідно курсу НБУ на день укладання договору 1 долар = 8,1 грн. Термін надання позики складає 365 днів, діє до 30.01.2014 року (а.с.3,4).

До теперішнього часу борг ним не повернутий, про що позивач зазначив в своєму позові та не заперечує відповідач в судовому засіданні , а також не заперечує зазначений позивачем в позові курс долара щодо перерахунку боргу.

Згідно ст..61 ЦПК України обставини , визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню.

Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст.. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміну його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ст..ст. 526, 530 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ст..625 ЦК України боржник , який просторочив виконання виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст..1050 ЦК України , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до 625 цього Кодексу.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суду надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 2283,55 грн. (а.с.1).

Отже, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 1046-1049 ЦК України, ст. 10, 11, 88, 58, 60, 61, 213-215, 256, 294 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики 218 000 грн., проценти в розмірі 10 355 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 2 283, 55 грн., а всього 230 638,55 (двісті тридцять тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 55 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Гашинська