АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/1021/2015 головуючий у 1-й інстанції: Васильченко О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Шахової О.В.

суддів: Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянула в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 406/ФКВ-07 від 25 квітня 2007 року за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16 970,00 доларів США з розрахунком 10,6% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 25 квітня 2007 року по 24 квітня 2014 року. В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором. Проте, відповідачі взяті на себе згідно з договорами зобов'язання не виконували, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Посилаючись на наведене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь 176189,04 грн., в тому числі - непогашений кредит в сумі 120 194,39 грн., несплачені відсотки за користування коштами в сумі 55 994,65 грн. за невиконання умов договору, та судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року позов ПАТ «Дельта банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 176189 грн. 04 коп. та судовий збір в розмірі 1732 грн. 81 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що відносин, які склались між банком та ОСОБА_1 випливають з кредитного договору, що регулюються ст.ст. 1054 - 1057-1 ЦК України. При прийнятті рішення судом застосовано норми ЦК України, а саме ст.1049 та ст.1050, що регулюють відносини, які виникають з договору позики. Отже, судом неправильно застосовано чинне законодавство до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції неналежним чином дослідив докази у справі, оскільки позивач не є правонаступником усіх прав та обов'язків ТОВ «Укрпромбанк». Подані позивачем докази не підтверджують перехід кредитних зобов'язань ОСОБА_1 до позивача, а тому ОСОБА_1 має повне право не виконувати свої обов'язків новому кредитору.

Вважають, що ТОВ «Укрпромбанк» у встановленому порядку не повідомив та не надав їм доказів про передачу активів та кредитних зобов'язань ПАТ «Дельта Банк» та про припинення приймати платежі в рахунок погашення кредитних зобов'язань за кредитним договором. У свою чергу новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» не повідомив у встановленому порядку, відповідно до вимог п.7.7. кредитного договору, відповідачів про заміну кредитора у зобов'язанні та не надав відповідачам доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

При укладенні договору про передачу активів, у порушення п.п. 6.1., 7.7. кредитного договору, позивач не лише не уклав з ОСОБА_1 додаткових договорів, а й не повідомив його в установлений договором спосіб про зміну умов (пунктів) договору стосовно порядку повернення коштів. Судом першої інстанції не взято до уваги, що недотримання ПАТ «Дельта Банк» вищезазначених умов кредитного договору та укладення договору про передачу активів створило перешкоди ОСОБА_1 у виконанні взятих ним зобов'язань за кредитним договором. Укладення ж договору про передачу активів порушує законні права та інтереси останнього (в частині, що стосується передачі його прав та обов'язків) також тим, що цим договором змінюються пункти укладеного з ТОВ «Укрпромбанк» умов кредитного договору. Спільного повідомлення про передачу прав у передбаченому договором про передачу активів ОСОБА_1 не отримував, а позивачем в свою чергу до позовної заяви додано лише вимоги про сплату заборгованості.

Судом першої інстанції не взято до уваги заперечення ОСОБА_1 щодо розміру заборгованості та розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Позивачем жодних обґрунтувань щодо підстав збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами та підтверджуючих документів суду не надано, в той час як зміни чи доповнення, шляхом укладання додаткових угод до кредитного договору ОСОБА_1 з ТОВ «Укрпромбанк», а тим паче з ПАТ «Дельта Банк», не приймалися. Позивачем надано лише розрахунки заборгованості за кредитним договором складені працівниками ПАТ «Дельта Банк», які є лише одностороннім арифметичним розрахунком позивача і не відображають фактичні і правові підстави для стягнення відповідних сум та не підтверджують розміру грошових вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 Надані позивачем усі чотири розрахунки містять різні суми заборгованості з урахуванням збільшення розміру позовних вимог.

Окрім цього,позивачем не надано жодних доказів які б свідчили про згоду ОСОБА_2 як поручителя на збільшення обсягу його відповідальності, що не враховано судом та призвело до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з‛явився, про місце і час розгляду справи за законом повідомлявся неодноразово та належно. Неявка представника позивача в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться,а згідно ст. 525 ЦК одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та й порядку,що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 квітня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 406/ФКВ-07, за умовами якого банк надав йому кредит в сумі 16 970 доларів США строком на 84 місяці, для придбання легкового автомобіля (а.с. 6-11).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, в цей же день,25 квітня 2007 року, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 406/ZФПОР-07 (а.с. 13).

Відповідно до п. 1 договору поруки поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 406/ФКВ-07 від 25 квітня 2007 року, за яким останній зобов'язаний до 24 квітня 2014 року повернути кредит у розмірі 16 970 дол. США, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

У випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 3 договору поруки).

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ « Дельта Банк») та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ « Дельта Банк», згідно якого ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «Український промисловий банк» (а.с. 26-30).

26 жовтня 2011року, 13 грудня 2011 року, 30 жовтня 2013 року, 23 грудня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» направляло ОСОБА_1 листи-попередження та досудові вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 61, 62, 20, 21).

У відповідь на зазначені листи, ОСОБА_1 звертався до ПАТ «Дельта Банк» із заявами про відсутність підстав для сплати коштів новому кредитору, оскільки йому не було надано умови договору, акту звірки взаєморозрахунків та підтверджень повноважень нового кредитора (а.с. 55).

22 квітня 2014 року банком направлено на адресу ОСОБА_1 нотаріально завірену копію Виписки з Договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості від 2 липня 2010 року; нотаріально завірену копію Виписки з Додатку № 1 до Договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» в рахунок погашення заборгованості від 2 липня 2010 року; розрахунок заборгованості по кредитного договору (а.с. 101).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» суд першої інстанції,встановивши зазначені обставини, виходив з того, що відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання за договором кредиту та за договором поруки і з 1 липня 2010 року кредит та відсотки не погашають,посилаючись на відсутність взаєморозрахунку, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідачів про безпідставність зміни банком в сторону збільшення розміру відсоткової ставки,оскільки така зміна передбачена умовами кредитного договору ,а саме п.1,5.2 (а.с.6).

Щодо тверджень відповідачів про припинення поруки, слід зазначити, що

якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі

пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції відповідачам неодноразово,а саме 26 жовтня та 13 грудня 2011 року, 30 жовтня та 23 грудня 2013 року) позивачем ПАТ «Дельта Банк» направлялись вимоги щодо погашення чергової заборгованості за кредитним договором,проте вимоги про її дострокове повернення та розірвання договору банком ніколи не було заявлено і тому банк підставно та у спосіб передбачений законом використав своє право вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, шляхом звернення до суду з даним позовом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом застосовано до даних правовідносин закон,який не підлягає застосуванню,а саме ст.ст.1049 та 1050 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки регулювання правовідносин які випливають з кредитного договору передбачено главою 71 Цивільного Кодексу - Позика.Кредит.Банківський вклад.

Доводи відповідачів про те, позивачем не надано доказів того, що він є правонаступником прав та обов'язків ТОВ «Укрпромбанк» та доказів повідомлення їх про передачу активів та кредитних зобов'язань,а також підтверджень того, що у зв‛язку зі зміною кредитора їм було встановлено способи та умови повернення кредиту, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, який дав належну їм оцінку та з оцінкою якого колегія судів погоджується.

Договір про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості від 2 липня 2010 року,як і договори кредиту та поруки від 25 квітня 2007 року до теперішнього часу ніким не оспорені та є чинними.

На спростування розрахунків заборгованості наданих позивачем, відповідачі відповідно до статтей 10,60 ЦПК своїх розрахунків не надали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати,що судом допущено порушення матеріального та процесуального права,які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 -315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: