Провадження № 2-2514/15
у справі № 760/2773/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Назарчук Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
06.02.2015 позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 30.07.2008 року №K4H0AK00050290 в розмірі 903934,93 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.07.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №K4H0AK00050290, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 204469,23 грн. на термін до 29.07.2013 зі сплатою процентів у розмірі 20,04 річних. Згідно договору відповідач зобов'язався повернути кредит, і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору.
Однак ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 13.10.2014 має заборгованість у зазначеному вище розмірі.
Також зазначає, що в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2, які витікають з кредитного договору від 30.07.2008 №K4H0AK00050290, між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким останній зобов'язалася відповідати в повному обсязі перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших належних кредиторові сум по договору.
У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору банком на адресу відповідача направлено письмову вимогу про погашення простроченої заборгованості, яка залишена останнім без задоволення.
Позивач зазначає, що на даний час договірні зобов'язання за кредитним договором №K4H0AK00050290 не виконані.
Також, позивач посилається на те, що він має право вимагати виконання основного зобов'язання від поручителя і позичальника як разом, так і окремо, а тому позов пред'явлено до поручителя за вибором позивача.
В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. 24.03.2015 від представника позивача надійшла заява, у якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.
Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивач не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 30.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 як позичальником укладено кредитний договір №K4H0AK00050290 (а.с.8-13).
В свою чергу ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит, і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Зокрема, згідно п. 17.8 ОСОБА_2 зобов'язався щомісяця в період сплати сплатити щомісячний платіж в розмірі 6052,90 грн. для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним.
Також за умовами вказаного договору, ОСОБА_2 передано у заставу ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1.
За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 порушив умови договору, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Пунктом 14.2 кредитного договору встановлено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статтями 6.2.2 та 6.2.3 договору, щодо сплати винагороди та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1,00 грн. за кожен день прострочки.
Пунктом п. 14.3 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею 6.2.4 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1,00 грн. за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються.
Відповідно до п. 14.9 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 250,00 грн. плюс 5% від суми невиконаного зобов'язання.
Також судом встановлено, що 30.07.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № K4H0AK00050290/1, за яким останній зобов'язався відповідати в повному обсязі перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших належних кредиторові сум по кредитному договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно п. 5 договору поруки, у випадку не виконання боржником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. 1 договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов'язання.
Згідно п. 6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені у письмовій вимозі кредитора протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.
У відповідності до наведених вище умов договору, банком 25.02.2014 на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.6).
Відповідач у визначений договором поруки строк вимогу банку не виконав.
З огляду на викладене, судом встановлено, що позивач у зв'язку з порушенням позичальником умов кредитивного договору, набув права вимоги до відповідача, який відповідно до положень закону та умов договору поруки, відповідає перед ним за виконання зобов'язання в повному обсязі як солідарний боржник.
З урахуванням вказаних обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 30.07.2008 №K4H0AK00050290.
Разом з цим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості розмір штрафних санкцій за порушення зобов'язання складає 582159,60 грн.
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК, суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За ст. 559 ЦК, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
В пункті 27 Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Слід зазначити, що неустойка як спосіб забезпечення виконання зобов'язання та як відповідальність за своєю правовою природою спрямована стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов'язань.
Беручи до уваги, що розмір неустойки в сумі 582159,60 грн. є явно неспіврозмірним збиткам, завданим порушенням зобов'язання, суд вважає вимогу про стягнення неустойки в зазначеному розмірі такою, що протирічить загальними засадами цивільного законодавства визначених в п. 6 ст. 3 ЦК України, та положенням ч. 2 ст. 15 ЦК України. З наведених міркувань, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 50 000, 00 грн.
Враховуючи те, що поручитель відповідає перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань, а тому відповідальність відповідача, як поручителя є солідарною з боржником, а не як самостійного боржника.
Таким чином, вимоги позивача щодо порядку стягнення спірної заборгованості з відповідача, як самостійного боржника, є помилковими.
З огляду на викладене, суд вважає, що з Відповідача, як солідарного з ОСОБА_2 боржника на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 015/С11-115-1/12/11 від 10.02.2012 року в розмірі 371 775, 33 гривень.
Враховуючи викладене вище, позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 грн.
Керуючись ст.ст. 509, 514, 516, 525, 526, 536, 551, 554, 610, 611, 625, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57-58, 60, 88, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, як солідарного з ОСОБА_2 боржника на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №K4H0AK00050290 від 30.07.2008 року у розмірі 371 775, 33 грн.
В іншій частині позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 3654,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: