Справа № 456/2721/15-ц
Провадження № 2/456/1268/2015
РІШЕННЯ

іменем України

07 липня 2015 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

при секретарі Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Розгірченська сільська рада Стрийського району про визнання права власності на будинок,

встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що будинок №31 по вул.Стрийській в с. Розгірче Стрийського району Львівської області відносився до групи «колгоспного двору», головою якого була її бабуся ОСОБА_4 В даному будинку вона зареєстрована і проживає з дня свого народження по даний час. Крім неї, в будинку прописані та проживають її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Станом на 15.04.1991р. право власності на будинок зберігали ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 16.10.2012р. померла її бабуся ОСОБА_4 Ще при житті її бабуся ОСОБА_4 та відповідачі по справі відмовилися від належної їм частки в житловому будинку на її користь. На підставі їхніх відмов було винесено Рішення Розгірчанської сільської ради №23 від 27.09.2012 р., яким вирішено оформити на неї право власності на житловий будинок №31 по вул. Стрийській в селі Розгірче Стрийського району та доручити Стрийському МБТІ провести реєстрацію права власності на даний будинок згідно цього рішення. Оскільки, після винесеного Розгірчанською сільською радою рішення вона не провела реєстрацію права власності на будинок в Стрийському ДК МБТі, тому з даним позовом звертаєся до суду. В даний час зареєструвати право власності на будинок вона не може, так як були внесені зміни щодо порядку реєстрації права власності на нерухоме майно, і реєстрацію нерухомого майна проводить Державна реєстраційна служба. Крім цього, через місяць після винесеного Розгірчанською сільською радою рішення, 16.10.2012 р. померла бабуся ОСОБА_4 Нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених належним чином. Після припинення існування «колгоспного двору», у зв»язку із прийняття Закону України «Про власність» право власності відповідачі на спірний будинок не оформляли. Також і до цього часу не претендують на нього та не заперечують, щоб весь будинок був лише її власністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позові обставини, та просить суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог не заперечила.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про народження від 25.11.1961р., актовий запис №60, матірю ОСОБА_2, 02.05.1961р.н., є ОСОБА_4.

З свідоцтва про укладення шлюбу від 07.09.1985р., актовий запис №21, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб 07.09.1985р. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Як вбачається з свідоцтва про народження від 09.10.1985р., актовий запис №30, батьками ОСОБА_1, 27.08.1985р.н., є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 05.12.1988р. вбачається, що цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Розгірче Стрийського району по вул. Стрийська,31 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4.

Рішенням виконавчого комітету Розгірченської сільської ради Стрийського району Львівської області від 27.09.2012р. №23 вирішено оформити право власності на житловий будинок в с. Розгірче по вул. Стрийська,31 Стрийського району Львівської області за ОСОБА_1Б, та доручено Стрийському МБТІ провести реєстрацію права власності на житловий будинок згідно цього рішення та видати свідоцтво про право власності.

Як вбачається з свідоцтва про смерть від 18.10.2012р., актовий запис №9, ОСОБА_4 померла 16.10.2012р. в с. Розгірче Стрийського району Львівської області.

З технічного паспорта від 23.11.2012р. вбачається, що в с. Розгірче по вул. Стрийська,31 знаходиться житловий будинок «А-1» загальною площею 73,7 кв.м. разом з господарськими спорудами: літною кухнею «Б», сараєм «В», сараєм «Г», вбиральнею «Д», гаражем «Е», сараєм «Є», огорожею №1, огорожею №2, воротами №3, замощенням «І», колодязем «к»

Як вбачається з листа Стрийської ДНК від 04.06.2015р. №789/02-14, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 16.10.2012р., у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених належним чином.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з п. 15 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ч.2 ст. 12 ЗУ «Про власність» (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Частина 1 ст. 13 ЗУ «Про власність» (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) визначає, що об'єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок в с. Розгірче по вул. Стрийська,31 Стрийського району Львівської області належав колгоспному двору, членами якого були ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1.

Після припинення існування «колгоспного двору», у звязку з прийняттям ЗУ «Про власність» (втратив чинність на підставі Закону № 997-V (997-16) від 27.04.2007) право власності дані особи на спірний будинок не оформляли.

Позивач, у звязку з прийняттям ЗУ «Про власність», набула право власності на житловий будинок в с. Розгірче по вул. Стрийська,31 Стрийського району. Крім цього, таке право визнано відповідним рішенням ВК Розгірченської сільської ради Стрийського району Львівської області від 27.09.2012р. №23. Відповідачі, які були членами згаданого колгоспного двору, не претендують на частку у спірному майні і не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок за позивачем, тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.331 ЦК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, 27.08.1985р.н., і.н. НОМЕР_1, право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 73,7 кв.м. разом з господарськими спорудами: літною кухнею «Б», сараєм «В», сараєм «Г», вбиральнею «Д», гаражем «Е», сараєм «Є», огорожею №1, огорожею №2, воротами №3, замощенням «І», колодязем «к», який знаходиться по вул. Стрийській,31 в с.Розгірче Стрийського району Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя ОСОБА_7