АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2212/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 69 Подорога Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6, за участю заінтересованих осіб: Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, Городищенської державної нотаріальної контори про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулася із вказаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, про що виконкомом Орловецької сільської ради Городищенкського району видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис № 35. В день смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належні йому на праві приватної власності дві земельні ділянки, які розташовані в адмінмежах Орловецької сілської ради Городищенського району Черкаської області, загальна площа яких складає 2,30 га, які належали померлому на підставі Державного акта Серії НОМЕР_4 виданого розпорядженням Городищенської районної державної адміністрації від 20 вересня 2004 року № 481.

Заявниця вказала, що починаючи з 01.09.1984 року та до дня смерті ОСОБА_7 проживав разом із нею однією сім'єю в одному господарстві. 13.03.2015 року вона звернулась до Городищенської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємець не підтвердила відповідно до діючого законодавства факт спільного проживання з померлим більше пяти років.

Тому ОСОБА_6 просила суд встановити факт її проживання однією сімєю із ОСОБА_7, починаючи з 1984 року і до дня його смерті.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року заяву задоволено частково.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проживали однією сімєю та вели спільне господарство, починаючи з 01.01.2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення в частині відмови у встановленні факту її проживання однією сімєю з ОСОБА_7, починаючи з 01.09.1984 року до 01.01.2004 року та прийняти в цій частині нове, яким задовольнити вимоги заявниці в цій частині. При цьому вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що порушує її законні права та позбавляє права на отримання спадщини.

Заслухавши представника заявниці, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що СК України регулює сімейні відносини, що виникнуть з дня набрання ним чинності, а саме з 01.01.2004 року і його дія не поширюється на відносини, що виникли до цього моменту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. До таких фактів, зокрема, відноситься проживаня однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орловець Городищенського району Черкаської області помер ОСОБА_8, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.09.2007 року. За життя ОСОБА_7 належали на праві власності земельні ділянки №1 (кадастровий номер НОМЕР_2) та № 2 (кадастровий номер НОМЕР_3), що розташовані в адмінмежах Орловецької сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, загальною площею 2,30 га, відповідно до державного акту, серії НОМЕР_4, виданого на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації від 20.09.2004 року № 481.

Згідно довідки № 353, виданої виконкомом Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали в одному господарстві з 01.09.1984 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство, мали спільне майно.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_7, заявниця звернулась до державного нотаріуса. Постановою державного нотаріуса було відмовлено громадянці ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємець не підтвердила відповідно до діючого законодавства факт спільного проживання з померлим більше пяти років.

Як видно з листа з державної нотаріальної контори від 04.06.2015 року за №323/02-14 після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 в нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 804/2007 за заявою про прийняття спадщини співжительки померлого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові заощадження. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Спір про право відсутній.

Заявниця просила суд встановити факт її проживання однією сім'єю із ОСОБА_7, починаючи з 1984 року і до дня його смерті, тобто встановити правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України.

Разом з тим згідно з п. 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коди вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

З вказаного вбачається, встановлення фактів проживання однією сім'єю у період до 1 січня 2004 року законодавством не передбачено.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз'яснено, що рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам ст. ст. 203, 275 ЦПК України

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року - залишити без- змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженак в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :