Справа № 314/1252/14-ц Провадження № 2/314/20/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

при секретарі Пакуло В.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - садове товариство «Сталеплавильник» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору садове товариство «Сталеплавильник» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Під час розгляду справи представником позивача було уточнено кадастровий номер земельної ділянки, що не призвело до зміни предмету або підстави позову (арк.с.101).

У позовній заяві позивач просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої огорожі та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у використанні земельної ділянки, що належить позивачеві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0793 га, кадастровий номер :01:004:0045, що знаходиться на території садового товариства «Сталеплавильник» Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Позивач зазначає, що її сусідка ОСОБА_2 безпідставно зайняла частину її земельної ділянки площею 0,0194 га, самочинно встановила огорожу, чим позбавляє користуватися частиною земельної ділянки. Позивач стверджує, що обставини порушення права користування її земельною ділянкою підтверджуються Актом обстеження земельної ділянки, що складений державним інспектором сільського господарства в Запорізькій області Наконечним І.В. за № 10 від 19.02.2013р.

Представник відповідача надав до суду заперечення проти позову, відповідно до яких позов вважає безпідставним та необґрунтованим. В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача зазначає, що Акт обстеження земельної ділянки не може бути належним доказом, оскільки ґрунтується на припущеннях та непідтверджених даних. Крім того, представник відповідача посилається на те, що позивачем не підтверджено право власності на спірну земельну ділянку, а відповідач правомірно користується земельною ділянкою, яку їй надано садовим товариством «Сталеплавильник» відповідно до рішення про прийняття в члени СТ «Сталеплавильник» та виділення у користування земельної ділянки від 25.08.2010р.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з підстав, зазначених у запереченні проти позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №394482, виданого на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 26 січня 2010 року за № 149, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14 квітня 2010 року за № 09 (арк.с.4) та договору дарування, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, зареєстрованим в реєстрі за № 492 від 26.04.2011р. (арк.с.31-33), власником земельної ділянки площею 0,0793 га, кадастровий №:01:004:0045, місце розташування - Запорізька область, Вільнянський район, Люцернянська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення - для ведення садівництва, є ОСОБА_4.

Відповідно до плану меж земельної ділянки, який є невід'ємною складовою державного акту на право власності на земельну ділянку (арк.с.4), земельна ділянка власника межує з земельними ділянками НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3,НОМЕР_4,НОМЕР_5, що знаходяться у СТ «Сталеплавильник». Ця обставина узгоджується зі збірним кадастровим планом Вільнянського району Запорізької області СТ «Сталеплавильник»(арк.с.67). Як вбачається зі збірного кадастрового плану земельні ділянки НОМЕР_6 та НОМЕР_7 були об'єднані в одну земельну ділянку.

Відповідно до Акту обстеження земельної ділянки, яка розташована та території СТ «Сталеплавильник» під НОМЕР_6, Люцернянської сільської ради, Вільнянського району Запорізької області № 10 щодо перевірки дотримання вимог земельного законодавства, проведеного державним інспектором сільського господарства в Запорізькій області Наконечним І.В. встановлено, що на земельній ділянці, що належить ОСОБА_4 знаходиться огородження сіткою-рабіцею (площа огородженої території 0,02 га).

За вимогами ч.3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи докази по справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 було порушено право у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_4 виходячи з наступного.

Сторони не оскаржують факт користування частиною спірної земельної ділянки відповідачем та розмір цієї частини, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України суд приймає як встановленою та визнаною сторонами обставиною. Посилання представника відповідача, щодо Акт обстеження земельної ділянки є неналежним доказом суд до уваги не сприймає, оскільки відповідно до проведеного обстеження досліджена саме спірна земельна ділянка, встановлено наявність перешкод у користуванні власником його майном, а саме наявність встановленого огородження сітки-рабиці, що відгороджує територію площею 0,02га, та унеможливлює власника користуватися відгородженою частиною земельної ділянки. Обставини, зазначені у вищевказаному Акті, відповідачем та його представником належними доказами не спростовані.

Посилання представника відповідача на правомірність користування земельною ділянкою відповідачем, на підставі рішення про прийняття в члени СТ «Сталеплавильник» та виділення у користування земельної ділянки від 25.08.2010р. (арк.с.26) суд до уваги не бере, оскільки СТ «Сталеплавильник» на момент прийняття зазначеного рішення не був розпорядником спірної земельної ділянки або її частини, що не породжує підстав для виникнення права користування земельною ділянкою.

Представником відповідача у судовому засіданні клопотань щодо проведення перевірки наявності перешкод на час розгляду справи не заявлялось, доказів про усунення перешкод (огородження сітки-рабиці) до суду не надавалось.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Щодо вимог позивача до ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0045, що знаходиться на території Садового товариства «Сталеплавильник» Люцернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, зобов'язавши її не чинити перешкоди у використанні земельної ділянки ОСОБА_4, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Позивачем до суду не надано доказів, за яких можливо передбачити порушення права власності на спірну земельну ділянку з боку ОСОБА_2 За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_4 - відмовити.

Розподіл судових витрат вирішити у порядку, передбаченому ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-11, 58-61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - садове товариство «Сталеплавильник» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою на території СТ «Сталеплавильник» кадастровий номер :01:004:0045, шляхом знесення самочинно встановленої огорожі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 121,80 грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Н. Ю. Мануйлова

10.02.2015