Справа № 647/2995/15-ц
№ провадження 2/647/1102/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 Бериславський районний суд Херсонської облас т і

в складі: головуючого судді - В.С.Миргород

при секретарі О.О.Онус

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

07.12.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у якому посилається на те, що 18.11.2015 року вироком Бериславського районного суду Херсонської області було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 297 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в два роки. ОСОБА_3засуджено за те, що 03.08.2015 року близько 08-00 годині, знаходячись на міському цвинтарі м.Берислава Херсонської області, незаконно, з корисливих мотивів, вчинив наругу над могилою чоловіка позивачки, ОСОБА_4, який помер 14.07.2015 року, при цьому заволодів двома поховальними вінками, вартістю по 159-00 грн. кожний, що знаходились на могилі, чим спричинив позивачці матеріальної шкоди на суму 318-00 грн. Діями відповідача спричинено позивачці окрім матеріальної шкоди також ї моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які позначили негативні зміни у її житті та призвело до важкості виконання повсякденних обовязків та психологічного дискомфорту, тимчасово позивачка була відірвана від активного соціального життя, у моральних стражданнях, пов»язаних з наругою над могилою чоловіка, дізнавшись про яку занедужала та померла мати її покійного чоловіка ОСОБА_4, що призвело також до моральних страждань, порушення сну, хвилювань та емоційної напруженості. Моральну шкоду позивачка оцінює у 10000-00 грн. Просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 318,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_1 наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позовній заяві, просили суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 318-00 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, витрати пов»язані з розглядом судової справи в сумі 1500-00 грн..

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що згоден відшкодувати матеріальну шкоду, але не згоден на відшкодування моральної шкоди.

Вислухавши пояснення учасників розгляду цивільної справи, свідка ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав:

Згідно ст. 10-11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та суд вирішує справу в межах заявлених вимог та підставі наданих йому доказів. Відповідно до ст. 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Вирішуючи даний спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією підстав виникнення цивільних прав та обовязків є завдання матеріальної шкоди іншій особі, згідно з ч.2 ст.16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Судом встановлено, що 18.11.2015 року вироком Бериславського районного суду Херсонської області було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 297 КК України ОСОБА_3 і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в два роки, якщо він протягом цього терміну не вчинять нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. На підставі ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_3 обовязок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з»являтися на реєстрацію. Цивільний позов у судовому засіданні не заявлявся (а.с. 14-15). Особа, яка не подавала цивільного позову у кримінальному провадження, а також особа, цивільний позов якої залишався без розгляду має право подавати його в порядку цивільного судочинства. За наявності достатніх даних про те, що злочином завдана матеріальна шкода, суд зобовязаний вжити заходів до забезпечення цивільного позову (ст. 128 КПК України).

Відповідач ОСОБА_3, засуджений за те, що 03.08.2015 року близько 08-00 годині, знаходячись на міському цвинтарі м.Берислава Херсонської області, незаконно, з корисливих мотивів, вчинив наругу над могилою чоловіка позивачки, ОСОБА_4, який помер 14.07.2015 року, заволодів двома поховальними вінками, вартістю по 159-00 грн. кожний, що знаходились на могилі, чим спричинив позивачці матеріальної шкоди на суму 318-00 грн.

Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Усі інші обставини, в тому числі розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, може бути доведені сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі в загальному порядку.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 було роз'яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що в результаті неправомірних та винних дій відповідача ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_2 було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 318-00 грн, які є збитками (шкодою) та, відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі. Що стосується вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити, що відповідно до п. 3,4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовних заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до спричинення шкоди.

Статтею 1167 ч. 1 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний Суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним Судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 звернуто увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. В обґрунтування наявності моральної шкоди позивачка зазначила, що окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями засудженого ОСОБА_3 завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, нервозність, почуття образи. Моральну шкоду позивачка оцінує у розмірі 10000 тисяч гривень.

Враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, враховуючи ступінь вини відповідача та інших обставин, зокрема характер та тривалість страждань позивачки, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_2 у частині відшкодування моральної шкоди частково, а саме на суму 2000 гривень, тому що вважає, що розмір завданої моральної шкоди позивачкою завищений. У частині 1 ст.79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги (майнового та немайнового характеру) про стягнення матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди, згідно ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч.3 п.2 ст.79 ЦПК України до витрат пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, які по даній справи складають суму 1500-00 грн. на стягненні якої наполягала позивачка та її представник та саме така сума підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача.

На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, керуючись постановою №6 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановою №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст..ст. 1166, 1167 ЦК України., ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, завдану майнову шкоду (збитки) в розмірі 318 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, завдану моральну (немайнову) шкоду, в розмірі 2000 тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1500-00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 1218-00 гривень за позовні вимоги немайнового характеру та стягнути на користь держави судові витрати в розмірі 487-20 гривень за позовні вимоги майнового характеру.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з часу проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених ст..294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку про що постановляється ухвала.

Суддя В. С. Миргород