Справа № 214/4314/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 травня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Ткаченко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна, -
Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала письмову заяву про те, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності, а у разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2006 року, який було розірвано 13.10.2010 року (а.с.5).
Як убачається зі змісту уточненого позову, позивач та відповідач, у період їх зареєстрованого шлюбу, проживали в квартирі АДРЕСА_1, яку вони за час спільного проживання відремонтували, переобладнали, а саме виконали весь необхідний для комфортного проживання обсяг внутрішніх робіт: збудували балкон, здійснили внутрішні роботи по ремонту балкона, кімнати, коридору, замінили вікна у кухні, замінили вхідні двері, встановили балконний блок та вікна на балконі, збудували дві арки у кімнату та на кухню, тощо (а.с.35).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Окрім того, ч. 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Отже, судом установлено, що зазначені поліпшення у квартирі АДРЕСА_1 були здійснені за час шлюбу позивача та відповідача, а відтак є їх спільною сумісною власністю.
Разом з тим, судом не встановлено ніякої домовленості між сторонами або наявності між ними шлюбного договору про інший розмір часток у спільній сумісній власності, у зв'язку з чим суд доходить висновку, що частка кожної із сторін у спільній сумісній власності є рівною та складається із 1/2 її частки, а відтак уточнені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Окрім того, на підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в загальному розмірі 1193 грн. 60 коп., які складаються із 243 грн. 60 коп. - сплаченого судового збору та 950 грн. - витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.1, 38).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 10, 11, 15, 154, 174, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -
Уточнену позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1193 грн. 60 коп. у рахунок відшкодування понесених нею судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст.229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку.
Суддя В.В. Попов.