Справа №585/2448/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2266/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення

заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

19.08.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 17.09.2008 року між ОСОБА_5 «УкрСиббанк», який змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 17990 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 14 вересня 2029 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 229445 від 17 вересня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язалася відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань за кредитним договором. Так як ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобовязання, ПАТ «УкрСиббанк» просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, яка станом на 06.08.2015 року склала - 14294,31 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 7328,74 грн.

Рішенням суду від 26 жовтня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 308269 грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором № 0 від 17 вересня 2008 року та 7328 грн. 74 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості станом на 06 серпня 2015 року, а також 3155 грн. 98 коп. судового збору, загалом - 318753 грн. 88 коп.

В частині позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд прийшов до помилкових висновків про припинення договору поруки з ОСОБА_4 та про визначення розміру заборгованості у національній валюті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 та представника відповідачів ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а тому на підставі ст. 1054 ЦК України з нього підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості у національній валюті гривні, так як з наданих банком ліцензії та дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями неможливо визначити строк їх дії, тобто чи були вони чинними на момент укладення кредитного договору. Відмовляючи в задоволенні позову до ОСОБА_4 суд першої інстанції прийшов до висновку, що її порука є припиненою. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що платежі по кредиту не вносяться ОСОБА_3 з жовтня 2014 року, а тому саме з цього часу у позивача виникло право вимоги про дострокове виконання зобовязання, яким він скористався лише 19 серпня 2015 року, подавши даний позов до суду, тобто з пропуском строку встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції повністю не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_5 «УкрСиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_3 17 вересня 2008 року укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0, за умовами якого ОСОБА_3 надано кредит в розмірі 17990,00 доларів США (вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 87271,29 грн. 29 коп. за курсом Національного Банку України на день укладення Договору) (а. с. 17-19).

Відповідно до п. п. 12.8-12.10. кредитного договору терміни повернення кредиту встановлені в Графіку погашення кредиту згідно з додатком № 1 до договору. Кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості 14 вересня 2029 року. За користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 15,00 % річних. Строк сплати процентів з 01 по 10 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за який банком були нараховані такі проценти.

Згідно п. 3.1. кредитного договору підписанням договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» (далі Правила), які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.3.1 Правил за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі, визначеному в договорі. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Нарахування процентної ставки у подвійному розмірі на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після несплати або не повної сплати платежу встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за встановленою ставкою у подвійному розмірі до моменту погашення такої заборгованості.

Відповідно до п. п. 3.1.2.; 6.1.2. Правил у випадку порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань за кредитним договором строком більше ніж на 30 календарних днів банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Згідно з розділом 4 Правил за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

На забезпечення договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17 вересня 2008 року між ОСОБА_5 «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 17 вересня 2008 року укладено договір поруки № 229445, згідно якого остання зобовязалася відповідати перед кредитором за зобовязаннями боржника ОСОБА_3 Згідно п. 1.4. договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с.17-19).

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 06 серпня 2015 року становить 14294,31 доларів США, з яких: 12920,65 доларів США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість по кредиту з жовтня 2014 року 784,63 доларів США; 1373,66 доларів США заборгованість по процентам. Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 06.08.2015 року складає 7328,74 грн., з яких: 3519,98 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 3808,76 грн. - пеня за прострочення сплати процентів (а.с.24-33).

15.05.2015 року на адресу відповідачів ПАТ «УкрСиббанк» була направлена вимога про погашення заборгованості (а. с. 20-23).

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до п. 1.3 договору поруки, укладеного ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_4, поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших санкцій, передбачених умовами Основного договору.

В пункті 3.1 договору поруки зазначено, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за основним договором або до погашення Поручителем зобов'язань Боржника в рахунок виконання зобов'язань за основним договором в сумі та в межах якої Поручитель відповідає перед Кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настає раніше.

Таким чином, умови договору поруки, укладеного з ОСОБА_4, про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-6цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року, № 6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-616цс15 від 06 липня 2015 року, № 6-1077цс15 від 02 вересня 2015 року, № 6-1085цс15 від 02 вересня 2015 року, № 6-933цс15 від 09 вересня 2015 року, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Суд першої інстанції наведених правових позицій Верховного Суду України не врахував та прийшов до помилкового висновку, що порука ОСОБА_4 припинилась у повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2015 року боржнику ОСОБА_3 та поручителю ОСОБА_4 ПАТ «УкрСиббанк» направило вимогу про погашення простроченного зобовязання по кредитному договору протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення, а у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання вимоги, у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення, вимогу про дострокове повернення кредиту в повному обсязі та сплати нарахованих процентів (а. с. 20). Вказаний у вимозі порядок дострокового повернення суми кредиту, передбачений п. 6.2. Правил споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невідємною частиною кредитного договору. Зазначену вимогу ОСОБА_4 отримала 19.05.2015 року, а до суду банк звернувся 13.08.2015 року. Тобто після зміни строку повернення кредиту в повному обсязі, банк звернувся з позовом до поручителя в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Як вбачається з умов кредитного договору та графіку погашення кредиту, щомісячний платіж на погашення процентів ОСОБА_3 повинен був вносит из 01 по 10 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за яким нараховано такі проценти, а щомісячний платіж на погашення кредиту до 17 числа кожного місяця. З розрахунку заборгованості по кредитному договору, наданого банком, вбачається, що заборгованість зі сплати щомісячних платежів у ОСОБА_3 виникла з 17.10.2014 року. Як вже зазначалось, до суду банк звернувся 13.08.2015 року. Таким чином, виходячи з вищенаведеного аналізу норм матеріального права, порука ОСОБА_4 припинилася в частині щомісячних зобовязань ОСОБА_3 по кредитному договору за період з 17.10.2014 року по 17.02.2015 року. А тому заборгованість за кредитним договором за вказаний період в розмірі 541,69 доларів США та 678,69 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 356,29 доларів США; заборгованості по процентам в сумі 185,40 доларів США; пені в сумі 500,98 гривень за прострочення сплати кредиту; пені в сумі 177,71 гривень за прострочення сплати процентів, підлягає стягненню тільки з боржника ОСОБА_3 Щодо заборгованості по кредитному договору в межах шестимісячного строку (до дати звернення з позовом до поручителя) та дострокової заборгованості по кредиту, то вона підлягає стягненню з боржника і поручителя в солідарному порядку, як передбачено умовами договору поруки, так як в цій частині порука ОСОБА_4 не припинилась.

Є помилковим і висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті (доларах США).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. (Правова позиція Верховного суду України у справі № 6-190цс15).

Відповідно до п.1.2.1. кредитного договору сума кредиту складає 17990 доларів США. Згідно виписки за особовим рахунком 17.09.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 17990 доларів США, що складає еквівалент у гривнях станом на час видачі кредиту 87271,29 грн. (а. с. 34). ПАТ «УкрСиббанк» надано суду копію банківської ліцензії (видану НБУ в грудні 2001 року) та дозвіл (виданий НБУ в листопаді 2002 року) на право здійснювати банківські операції, визначені ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а. с. 35-38).

Є безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що зазначені документи є недостатніми доказами, оскільки з їх змісту не можливо визначити строк їх дії, так як відсутність в ліцензії та дозволі на здійснення операцій з валютними цінностями терміну дії вказує на те, що вони діють до їх відкликання або скасування, докази чого відсутні. Крім того судом першої інстанції в порушення норм процесуального права визначено розмір заборгованості в сумі, зазначеній позивачем як ціна позову з посиланням на те, що банк не надав доказів стосовно курсу долара США на день ухвалення рішення, хоча ця обставина є загальновідомою, розміщена на офіційному вебсайті НБУ, а тому відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Отже рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором за період з 17.10.2104 року по 17.02.2015 року в розмірі 541,69 доларів США та 678,69 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 356,29 доларів США; заборгованості по процентам в сумі 185,40 доларів США; пені в сумі 500,98 гривень за прострочення сплати кредиту; пені в сумі 177,71 гривень за прострочення сплати процентів, та про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 13752,62 доларів США та 6650,05 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 12564,36 доларів США; заборгованості по процентам в сумі 1188,26 доларів США; пені в сумі 3019 гривень за прострочення сплати кредиту; пені в сумі 3631,05 гривень за прострочення сплати процентів.

На підставі ст. 88 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню у відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору: з ОСОБА_3 - 1639,80 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції та 1803,77 гривень за розгляд справи в апеляційній інстанції, а з ОСОБА_4 - 1516,19 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції та 1667,81 гривень за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. 4, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 17 вересня 2008 року в розмірі 541,69 доларів США та 678,69 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 356,29 доларів США; заборгованості по процентам в сумі 185,40 доларів США; пені в сумі 500,98 гривень за прострочення сплати кредиту; пені в сумі 177,71 гривень за прострочення сплати процентів.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 17 вересня 2008 року в розмірі 13752,62 доларів США та 6650,05 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 12564,36 доларів США; заборгованості по процентам в сумі 1188,26 доларів США; пені в сумі 3019 гривень за прострочення сплати кредиту; пені в сумі 3631,05 гривень за прострочення сплати процентів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 1639,80 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 1516,19 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 1803,77 гривень за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 1667,81 гривень за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді