Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/708/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04.03.2015 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в січні 2015 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 29 грудня 2014 року його на підставі Наказу № 199-к ПАТ «Центренерго», звільнено з посади заступника начальника тендерного відділу у зв'язку зі скороченням штату (Наказ № 124 від 08.09.2014 р. «Про кадрові зміни у в'язку з введенням в дію ново організаційної структури»).

Вказане звільнення позивача з посади заступника начальника тендерного відділу він вважав незаконним та безпідставним виходячи з наступного.

Пунктом 1.3.3 Наказу № 124 від 08.09.2014 р. ліквідовано тендерний відділ та скорочено посади: начальника тендерного відділу - 1 од.; заступника начальника тендерного відділу - 1 од.; провідного фахівця в державних закупівель - 1 од.; фахівців з держаних закупівель І категорії - 3 од.; фахівця з державних закупівель ІІ категорії - 1 од.; фахівця з державних закупівель - 1 од. Згідно з п. 1.3.4. цього ж наказ створено відділ підготовки та проведення закупівель, та введено посади: начальник відділу підготовки та проведення закупівель - 1 од.; провідних фахівців з держаних закупівель - 2 од.; фахівців з держаних закупівель І категорії - 2 од.; фахівця з державних закупівель ІІ категорії - 1 од.; фахівець з державних закупівель - 1 од..

Таким чином як вбачається зі змісту Наказу № 124 від 08.09.2014 р. лише змінено назву відділу та скорочено лише одну посаду - заступника начальника тендерного відділу - посаду яку обіймав позивач.

24.09.2014 р. Повідомленням «Про заплановане вивільнення» від 24.09.2014 р.№ 13/68 відповідач запропонував позивачу посаду фахівця з державних закупівель відділу підготовки та проведення закупівель - тобто посаду значно нижчої кваліфікації чим він обіймав з заробітною платою нижчою. При цьому осіб які обіймали посади нижчої кваліфікації переведено на посади вищої кваліфікації.

Як вбачається з довідки про середню заробітну плату від 30.12.2014 р. № 139 середня заробітна плата позивача складає близько 11 000 гривень. Відповідно з повідомленням «Про заплановане звільнення» від 24.09.2014 р. № 13/68 відповідач запропонував заробітну плату у розмірі 4933 грн., яка є більше ніж у два рази нижчою.

Позивач має дві вищі освіти та пройшов курси підвищення кваліфікації, в тому числі і міжнародні, що підтверджується додатками до цієї позовної заяви. Окрім того позивач має подяки за високий рівень майстерності як від відповідача так і від його структурних підрозділів. Таким чином рівень кваліфікації позивача ж більш ніж достатнім для залишення на роботі.

Відповідач також проігнорував той факт, що позивач має двох малолітніх дітей, та в його сім'ї немає інших працівників з самостійним заробітком, так як на момент звільнення його дружина перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Також проігноровано стаж роботи позивача на підприємстві.

Тому позивач з врахуванням уточнених позовних вимог просив поновити його на посаді заступника начальника тендерного відділу в ПАТ «Центренерго». Стягнути з ПАТ «Центренерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у вимогах відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 відповідно до копії трудової книжки працював на посаді заступника начальника тендерного відділу ПАТ «Центренерго».

Згідно Наказу № 124 від 08.09.2014 р. «Про кадрові зміни у зв'язку з введенням в дію нової організаційної структури», а саме п. 1.3.3 ліквідовано тендерний відділ та скорочено посади: начальника тендерного відділу - 1 од.; заступника начальника тендерного відділу - 1 од.; провідного фахівця в державних закупівель - 1 од.; фахівців з держаних закупівель І категорії - 3 од.; фахівця з державних закупівель ІІ категорії - 1 од.; фахівця з державних закупівель - 1 од. Згідно з п. 1.3.4. цього ж наказ створено відділ підготовки та проведення закупівель, та введено посади: начальник відділу підготовки та проведення закупівель - 1 од.; провідних фахівців з держаних закупівель - 2 од.; фахівців з держаних закупівель І категорії - 2 од.; фахівця з державних закупівель ІІ категорії - 1 од.; фахівець з державних закупівель - 1 од.

24.09.2014 р. Повідомленням «Про заплановане вивільнення» від 24.09.2014 р.№ 13/68 відповідач попередив позивача про наступне звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 12.12.2014 р. та запропонував позивачу посаду фахівця з державних закупівель відділу підготовки та проведення закупівель.

Відповідно до копії повідомлення «Про заплановане вивільнення» щодо була надана відповідачем до суду, вбачається що позивач ОСОБА_1 погодився на переведення на зазначену посаду з 11 грудня 2014 року.

Однак в подальшому позивачем, а саме 26.11.2014 р. направлено до відповідача заяву в якій він відмовляється від запропонованої йому посади фахівця з державних закупівель відділу підготовки та проведення закупівель.

Згідно акту про пропозиції з вакантної посади від 15.12.2014 р. вбачається зо позивачу також пропонувалась посада інженера з охорони праці служби охорони праці апарату управління ПАТ «Центренерго».

29 грудня 2014 року на підставі Наказу № 199-к ПАТ «Центренерго», позивача звільнено з посади заступника начальника тендерного відділу у зв'язку зі скороченням штату, п. 1 ст. 40 КЗпП України (Наказ № 124 від 08.09.2014 р. «Про кадрові зміни у в'язку з введенням в дію ново організаційної структури»), з врахуванням подання первинної профспілкової організації ПАТ «Центренерго» від 26.11.2014 р. № 05-01/5640.

Відповідно до протоколу № 62 засідання первинної профспілкової організації ПАТ «Центренерго» від 02.03.2015 року на запит суду надано згоду на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади заступника начальника тендерного відділу.

П. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Стаття 42 КЗпП України визначає що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Стаття 49-2 КЗпП України визначає що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Пунктом 19 даної Постанови визначено що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

З наведено вище, суд приходить до наступник висновків що, звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог КЗпП України, оскільки з наявних матеріалів справи вбачається що в ПАТ «Центренерго» відбулись кадрові зміни із введенням в дію нової організаційної структури. Позивач був попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення, а також йому було запропоновано іншу посаду однак позивач відмовився від запропонованої йому посади, про що свідчить його заява від 26.11.2014 р.

Станом 26.11.2104 р. вакантних посад які введені згідно Наказу № 124 від 08.09.2014 р. у відділ підготовки та проведення закупівель не було, оскільки вони були запропоновані іншим працівникам які погодились їх зайняти.

Суд, не приймає посилання позивача на ст. 42 КЗпП України з врахуванням його кваліфікації та продуктивності праці, оскільки позивачу було надане переважне право на залишення на роботі, яким він і скористався на початку надавши свою згоду на переведення на іншу посаду в рахуванням меншої заробітної плати.

А відтак, суд приходить до висновку, що правових підстав для поновлення позивача на роботі, а також задоволення похідних вимог щодо, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах.

Керуючись ст. ст. 40, 42-9, 233, КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. №9 „Про практику розгляду судами трудових спорів", ст. ст. 3, 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.