Справа № 357/5054/14 Головуючий у І інстанції Голуб А.В.
Провадження № 22-ц/780/99/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 51 03.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2015 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа : орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

встановила:

у квітні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 20.09.1997 року між її матір»ю ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3 було укладено шлюб від якого народилася позивачка.

Позивачка вказувала на те, що у тримісячному віці, коли вона хворіла і разом з мамою перебувала у лікарні відповідач зібрав свої речі та покинув сім»ю і з цієї причини суд задовольнив позов її матері і з 22.10.1999 року на відповідача було покладено обов»язок сплачувати аліменти на утримання позивачки на користь її матері. 20.09.2000 року шлюб між батьками позивачки був розірваний і відповідач створив нову сім»ю.

Також позивачка посилалася на те, що на даний час вона перебуває на утриманні у бабусі ОСОБА_5 та дідуся ОСОБА_6 по лінії матері з якими вона проживає та прописана від народження 15 років.

Крім того вказувала на те, що зі слів мами відповідач зовсім не цікавився її життям і весь час ухилявся від сплати аліментів, після смерті матері відповідач не змінив свого ставлення до неї. Протягом всього життя позивачки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків щодо позивачки, не забезпечує її матеріально, не займається її вихованням, не піклується про стан її здоров»я, її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею. Всі питання щодо виховання позивачки вирішуються бабусею ОСОБА_5 та дідусем ОСОБА_6 по лінії матері.

Позивачка просила позбавити відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_2, стягнути з відповідача в примусовому порядку заборгованість по аліментам за період з 22.10.1999 року по 01.04.2014 року.

Під час розгляду справи позивачка зменшила позовні вимоги і просила лише суд позбавити відповідача батьківських прав щодо позивачки.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року, ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Зазначила, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не подано доказів ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов»язків щодо позивачки.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можливо погодитися виходячи із наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 20.09.1997 року по 20.09.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 і її батьками являються: ОСОБА_3 - батько та ОСОБА_4 -мати.

Відповідно до Свідоцтва про зміну імені від 18.02.2015 року НОМЕР_1, позивачка змінила своє прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (т.2 а.с.73).

Рішенням Білоцерківського міського суду від 15.11.1999 року по цивільній справі №2-3394/1999 рік за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину та непрацездатну дружину було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян і до її повноліття починаючи з 22.10.1999 року. На підставі вказаного рішення суду Білоцерківським міським судом було видано 15.11.1999 року виконавчий лист за №2-3394/1999 рік.

Після розірвання шлюбу за домовленістю батьків позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ОСОБА_2 залишилася проживати разом з матір»ю ОСОБА_4

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована з 19.10.1999 року по даний час у АДРЕСА_1. У вказаній квартирі також зареєстровані і проживають з 19.11.1993 року ОСОБА_5 - бабуся позивачки та ОСОБА_6 дідусь позивачки. Наведене підтверджується копією довідки (форма №3) виданої ЖБК «Елкон» №9 від 11.02.2015 року (т.2 а.с.74).

На момент смерті матері позивачки ОСОБА_4 та по даний час неповнолітня ОСОБА_2 проживає у вказаній квартирі з бабусею та дідусем по лінії матері ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно висновку Білоцерківської міської ради від 27 травня 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача орган опіки і піклування прийшов до висновку за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки, позивачки по справі.

Згідно довідки міського ВДВС Білоцерківського МРУЮ від за №2904 заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.04.2015 р., на утримання позивачки, становить 28 847 гривень (т.2 а.с.72).

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, зокрема, якщо він ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками.

Відповідач при розгляді питання на засідання комісії з питань захисту прав дитини про позбавлення його батьківських прав не прибув, про засідання комісії був повідомлений належним чином, про що зазначено у висновку органу опіки та піклування.

Відповідно до висновку Білоцерківської міської ради від 27 травня 2015 року відповідач свідомо нехтує своїм обов»язком по вихованню дитини, не сплачує аліменти, не налагодив з дочкою родинних стосунків, не цікавиться її життям, не займається її вихованням і навчанням, матеріально її не утримує.

Відповідач не оспорює висновку органу опіки і піклування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення про відмову в задоволенні позову не ґрунтується на вимогах закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до вимог ст.309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Позивачкою по справі понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 365,40 грн., які необхідно стягнути із відповідача на її користь відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України.

Керуючись: ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 365,40 гривень, сплаченого нею судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді