АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/351/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2743/15Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Корнієнка В.І., Одринської Т.В.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_5 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.10.2008 року та 09.03.2009 року між ним та відповідачами були укладені договори позики. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2009 року та рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19.09.2011 року з відповідачів стягнено заборгованість за цими договорами в сумі 76 248 грн. 00 коп. Разом із тим, у зв'язку з порушенням відповідачами умов договорів позики щодо повернення коштів, йому були спричинені збитки у формі упущеної вигоди, оскільки позичені кошти він міг би покласти на депозитний рахунок у банку та отримувати дохід. Через протиправні дії відповідачів він був позбавлений можливості вчинити такі дії, а отже сума неотриманих відсотків за депозитом є його упущеною вигодою. Згідно довідки банку «Фінанси та кредит» від 25.11.2014 року № 4/2669, за умов укладання депозитного договору з 06.03.2009 року по грудень 2014 року з терміном розміщення вкладу на строк 370 днів, 1 раз на строк 6 місяців та два рази на строк по 1 місяцю в сумі 50 748 грн 00 коп. відповідно з виплатою відсотків в кінці строку дії депозиту та перерозміщення вкладу на суму збільшену відповідно до суми нарахованих відсотків сума імовірно нарахованих відсотків становила б 90 922 грн 17 коп. За умов укладання депозитного договору з 10.06.2009 року по грудень 2014 року з терміном розміщення вкладу на строк 370 днів, 1 раз на строк 3 місяці та два рази на строк по 1 місяцю в сумі 25 500 грн. 00 коп. відповідно з виплатою відсотків в кінці строку дії депозиту та перерозміщенням вкладу на суму збільшену відповідно до суми нарахованих відсотків сума імовірно нарахованих відсотків становила б 39 341 грн 28 коп. Просив суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно 130 263 грн. 45 коп., як відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року та ухвалити нове, яким стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кошти в розмірі 130263 грн.45 коп. у відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позичили у ОСОБА_2 грошові кошти : 29.10.2008 року в сумі 50748 грн. та 09.03.2009 року в сумі 25500 грн. про що надали письмові розписки.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19.09.2011 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2009 року змінено та зменшено стягнуту солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми позики із 100183, 41 грн. до 76248 грн.

Позивач ОСОБА_2 надав до суду першої інстанції довідку банку «Фінанси та кредит» від 25.11.2014 року № 4/2669, відповідно до якої за умов укладання депозитного договору з 06.03.2009 року по грудень 2014 року з терміном розміщення вкладу на строк 370 днів, 1 раз на строк 6 місяців та два рази на строк по 1 місяцю в сумі 50 748 грн. 00 коп. відповідно з виплатою відсотків в кінці строку дії депозиту та перерозміщення вкладу на суму, збільшену відповідно до суми нарахованих відсотків сума імовірно нарахованих відсотків становила б 90 922 грн. 17 коп.

За умов укладання депозитного договору з 10.06.2009 року по грудень 2014 року з терміном розміщення вкладу на строк 370 днів, 1 раз на строк 3 місяці та два рази на строк по 1 місяцю в сумі 25 500 грн. 00 коп. відповідно з виплатою відсотків в кінці строку дії депозиту та перерозміщенням вкладу на суму збільшену відповідно до суми нарахованих відсотків сума імовірно нарахованих відсотків становила б 39 341 грн. 28 коп.

З довідки Лубенської ОДПІ від 10.06.2015 року вбачається, що в період часу з 2009 року по 2014 рік фізична особа підприємець ОСОБА_2 декларував певний дохід. Разом із тим матеріали справи не містять даних, щоб у даний період часу ОСОБА_2 клав будь-які кошти на депозит у банку.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, якщо майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є:

1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою

завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.11 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Взявши до уваги вищевикладене, суд першої інстанції вірно вказав, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач зробив би вклад саме у ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», саме тих коштів, які йому вчасно не повернули відповідачі.

Колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про відмову у позові зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Розгляд справи проведений місцевим судом з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : (підпис) Ю.М. Винниченко

Судді: (підпис) Корнієнко В.І. (підпис) Одринська Т.В.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Ю.М.Винниченко