Справа №442/4564/15-ц
Провадження №2/442/1614/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.,

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болехівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно по спадкуванню за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що його матері - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, належало будинковолодіння АДРЕСА_1. При житті, а саме 23.11.1995 року, мама склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому.

Зазначає, спадщину після смерті матері він прийняв, оскільки проживав на момент смерті матері в належному їй будинку, проживає в ньому і по сьогоднішній час. Вказує, що звернувшись в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на вказане будинковолодіння належним чином не оформлено право власності. Просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спірне спадкове майно.

Сторони в судове засідання не з'явились, подавши заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Представник позивача позов підтримує, а відповідач не заперечує з приводу визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

А відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 (2003 рік) діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року), який слід застосовувати до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, була матір'ю для ОСОБА_1 При житті, ОСОБА_2 склала заповіт, який 23.11.1995 року було посвідчено секретарем виконкому Болехівської сільської ради ОСОБА_3 та за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б вона не складалось, і взагалі все те, на що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, - заповіла своєму синові - ОСОБА_1 зазначений заповіт не змінювався і не відмінявся.

Відповідно до довідки Болехівської сільської ради №968 від 10.06.2015 року, ОСОБА_4 до дня своєї смерті проживала у будинку АДРЕСА_1 разом зі своїм сином - ОСОБА_1

Відповідно до довідки Болехівської сільської ради №650 від 29.04.2015 року, згідно даних по господарських книг, що зберігаються в сільській раді, за ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, рахується жилий будинок на АДРЕСА_1, побудований у 1937 році та земельна ділянка площею 0,42 га.

Відповідно до довідки КП ЛОР Дрогобицьке МБТІ та ЕО №864 від 24.06.2015 року, праві власності на будинок на АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Крім цього, як вбачається зі змісту позову, нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на жилий будинок на АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

З огляду на те, що покійна ОСОБА_2 при житті не отримала свідоцтва про право власності на будинковолодіння на АДРЕСА_1, який заповіла своєму синові - позивачу, належність спадкодавцю житлового будинку підтверджується записом в погосподарських книгах Болехівської сільської ради, позивач звернувся в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, однак у видачі такого йому було відмовлено, оскільки на вказаний будинок належним чином не оформлено право власності, а тому суд доходить висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 524, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 загальною площею 60,1 кв.м. та житловою площею 34,4 кв.м. по спадкуванню за заповітом від 23.11.1995 року, посвідченим секретарем виконкому Болехівської сільської ради ОСОБА_3 після смерті матері - ОСОБА_2, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя