Справа № 136/136/15-ц Провадження № 22-ц/772/1648/2015Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 23 Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Чорного В.І.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро», третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору оренди землі недійсним та відшкодування збитків, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро», третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору оренди землі недійсним та відшкодування збитків відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, який його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що відповідно до договору оренди землі від 05 січня 2005 року, зареєстрованого у Вінницькій філії державного підприємства «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.10.2006 року, ОСОБА_4 передав ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» в оренду земельну ділянку площею 3,8544 га., що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

27 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 купив земельну ділянку площею 3,8544 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушекння, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на зихист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права про визнання договору оренди землі недійсним ОСОБА_2 посилався на те, що представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 гарантувала, що земельна ділянка за договором купівлі-продажу вільна від будь-яких прав і претензій третіх осіб, а також у заставі та оренді земельна ділянка не перебуває, і що ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Концерн «Сімекс - Агро» який в установленому порядку пройшов державну реєстрацію не підписував, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаним недійсним.

Частиною першої статті 148-1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзис, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Встановлено, що ОСОБА_2 є заінтересованою особою, права якої порушено, так як останній є власником спірної земельної ділянки, однак не може здійснювати право володіння та користування нею, тому що згідно оспорюваного договору вказані права надежать ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро». Також встановлено, що попередній власник оспорюваного договору оренди землі не підписував.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову про визнання договору оренди землі недійсним, суд залишив поза увагою те, що до ОСОБА_2 після переходу права власності на земельну ділянку перейшли всі права та обов'язки ОСОБА_4 за оспорюваним договором, що не суперечить вимогам ст. 770 ЦК України.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що суд дійшов помилкового обгрунтування про відсутність у позивача правових підстав захищати своє порушене право у такий спосіб.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України з внесеними змінами від 19.04.1993 року № 284.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення, який складається з: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє особу від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України позивачем не доводено належними та допустимими доказами заподіяння реальних збитків та можливості отримання доходів від використання земельної ділянки.

Зазначення ціни позову нового урожаю сої не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскажуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог та стягнення у відповідності до ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» понесених та документально підтверджених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання договору оренди землі скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Визнати недійсним договір оренди землі від 05.01.2005 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» та ОСОБА_4, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8544 га., яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.І.Чорний

Судді: (підпис) С.К.Медвецький

(підпис) В.В.Оніщук

З оригіналом вірно: