РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11726/15-ц

пр. № 2/759/5094/15

28 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Вольф Т,Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька строком на 45 днів в період з 1.08.2015р. по 15.09.2015р., посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 3.02.2007р. по 17.02.2015р. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син відповідно до укладеного ними договору до шести років проживає з батьком за місцем його реєстрації, після шести років місце проживання визначено з матір'ю. З метою оздоровлення сина в морській кліматичний зоні вона звернулась до відповідача за наданням дозволу на тимчасовий виїзд дитини на територію Автономної Республіки Крим, однак відповідач безпідставно не надав згоди на виїзд сина.

Протягом розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала свої вимоги та остаточно просить надати дозвіл на оформлення документів та дозволити тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 до Автономної Республіки Крим без згоди батька строком перебування 20 днів період з 24 червня 2016р. по 13 липня 2016р. в супроводі матері з метою оздоровлення сина в санаторії.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що будь-якого підтвердження про оздоровлення дитини в санаторно-курортному закладі, а також про рекомендацію саме такого оздоровлення позивачка не надала. Крім того, на думку відповідача, дійсною метою позивачки є отримання дозволу на виїзд дитини на тимчасово окуповану територію Криму у зв'язку з проживанням там нового чоловіка позивачки та залишення разом з дитиною на постійне проживання. Також відповідач вважає, що враховуючи триваючу крайню напруженість у відносинах між Україною та Російською Федерацією, блокаду кордонів та відсутність електропостачання перебування дитини в Автономній Республіці Крим є небезпечним.

3-тя особа в судове засідання не з'явилась, просить слухати справу у відсутність її представника.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 3.02.2007р. по 17.02.2015р. (а.с. 5, 10).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який в даний час проживає з батьком - відповідачем по справі (а.с. 9).

Предметом спору у даній справі є надання дозволу на виїзд за кордон - до Автономної Республіки Крим малолітньої дитини у супроводі матері без згоди (дозволу) на це батька.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Особа, яка досягла шістнадцяти років, відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК має право на вільний самостійний виїзд за межі України, а до досягнення шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, і Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Частина 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками.

Крім того, відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України та виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилаючись на бажання оздоровити сина в санаторно-оздоровчому комплексі «Маяк-Євпаторія» позивачка в порушення вимог п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України та виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дитина потребує короткочасного виїзду за кордон (призначення курсу лікування за кордоном, придбання в туристичній фірмі туру на відпочинок тощо). Разом з тим, згідно пояснень відповідача та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 позивачка регулярно відвідує Автономну Республіку Крим у зв'язку з проживанням в ній її нового чоловіка та має намір вивезти дитину на постійне проживання.

Як вбачається з відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 з 1.01.2015 по 5.11.2015р. шість разів виїжджала до Автономною Республіки Крим та перебувала там протягом цього періоду понад 7 місяців /ас 137/.

Під час дачі пояснень в судовому засіданні позивачка пояснила тривале перебування в Автономній Республіці Крим проходженням курсу лікування та знаходженням у друзів, проте будь-яких підтверджень цього не надала.

Крім того, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивачка спроможна забезпечити належний рівень відпочинку та оздоровлення дитини або будь-яких об'єктивних та достовірних даних на підтвердження інших обставин, які б дали суду підстави вважати, що ОСОБА_1 як мати малолітньої дитини діє в її інтересах, а не у власних інтересах, суду у передбаченому ст.ст. 10, 60 ЦПК України порядку не надано.

З огляду на викладене суд вважає, що за таких обставин та у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди ОСОБА_2 як батька малолітнього ОСОБА_3 виїзд дитини за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду виключно за наявності належних та допустимих доказів на підтвердження часу перебування та умов перебування у відповідній країні, а тому суд вважає, що законних підстав для задоволення позову немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 141 Сімейного Кодексу України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 10, 57, 60, 61, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя