Справа № 2018/2-727/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення шляхом реалізації квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити порядок виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2011 року по справі № 2018/2-727/11 шляхом реалізації квартири № 305, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Командарма Корка, 48/2 та належить на праві особистої власності ОСОБА_2.

В обґрунтування своєї заяви ст.державний виконавець зазначає, що на виконанні у їх відділі знаходиться виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Харкова 13.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в загальному розмірі 132255,92 грн. Постановою державним виконавцем відділу було накладено арешт на майно Боржника та оголошено заборону на його відчуження. За листом КП «ХМ БТІ» у спільній власності за боржником на праві спільної сумісної власності знаходиться квартира № 305 за адресою: м. Харків, вул. Командарма Корка, 48/2. Згідно листа КП «Жилкомсервіс» у вказаній квартирі боржника були зареєстровані неповнолітні ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 Звернувшись до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради із зверненням щодо надання дозволу на реалізацію квартири боржника, відмовлено державному виконавцю в наданні такого дозволу.

Пунктом 4.5.9 Інструкції передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Статтею 373 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, за заявою державного виконавця або за заявою сторони, суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в подання заявник просив суд встановити спосіб виконання рішень суду у виконавчому провадженні про стягнення боргу з ОСОБА_2 шляхом надання дозволу на реалізацію квартири в якій зареєстровані неповнолітні.

Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлялися.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 29567480 з виконання виконавчого листа № 2018/2-727/11 виданого 13.10.2011 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості на загальну суму 132255,92 грн.

Під час проведення виконавчих дій встановлено, що на імя ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності зареєстровано частину квартири № 305 за адресою вул. Командарма Корка ,48/2 у м. Харкові.

На запит державного виконавця до КП «Жилкомсервіс» про склад сімї, яка мешкає за вищезазначеною адресою, надано відповідь, що за вищевказаною адресою зареєстровані неповнолітні.

Пунктом 4.5.9 Інструкції передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

На запит старшого державного виконавця до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надійшла відповідь № 453 від 11.07.2012 року, якою воно заперечувало проти реалізації вищезазначеної квартири, оскільки її реалізація призведе до порушення житлових прав малолітніх ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутись до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Верховний Суд України у п. 10 Постанови "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14 вказує, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність У нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому Верховний Суд України не дає чітких роз'яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці цих обставин, що, у свою чергу, не сприяє забезпеченню правильного й однакового застосування відповідного законодавства.

Зміна способу та порядку виконання можуть бути в інтересах стягувача, якщо мова йде про випадки, коли реалізація рішення знаходиться під загрозою або виявляється неможливою.

Проте, умов з якими закон повязує зміну способу виконання рішення суду не встановлено.

Послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, тобто спосіб і порядок виконання судового рішення, визначені ЗУ «Про виконавче провадження» та іншими законами і нормативними документами України. Порядок виконання судового рішення, встановлений ЗУ «Про виконавче провадження, підлягає обов'язковому виконанню, при цьому не потрібно ухвалення додаткового судового рішення з цього приводу.

Разом з тим, заявник ставить питання не про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, а фактично наполягає на ухваленні нового рішення по суті.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, дослідивши в сукупності представлені докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви, у зв'язку з чим у її задоволенні необхідно відмовити, оскільки обставини, що ускладнюють виконання рішення суду відсутні.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Суд погоджується із позицією Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, зазначеною в листі № 453 від 11.07.2012 року, щодо реалізації вищевказаної квартири.

Враховуючи вищевикладені обставини суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення шляхом реалізації квартири № 305, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Командарма Корка, 48/2 та належить на праві особистої власності ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя - Ніколаєнко І.В.