АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1207/15 Головуючий 1 інст. - Бондаренко В.В.
Справа № 642/6658/14-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В., Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2014 року

за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Південелектромонтаж»,Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд», треті особі - Харківська міська рада, ОСОБА_4, про визнання незаконними дій в передачі житлового будинку,-

в с т а н о в и л а:

04 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Південелектромонтаж» (далі - ВАТ «ПЕМ») та Української Державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт (далі - Корпорація «Укрмонтажспецбуд»), в якому просив визнати недійсним право власності за ВАТ «ПЕМ» на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

22 вересня 2014 року ОСОБА_3 була подана уточнююча позовна заява, в якій він просив визнати незаконними дії Державного спеціалізованого підприємства «Південелектромонтаж» в передачі ВАТ«Південелектромонтаж» житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та відновити становище , яке існувало до порушення.

В обґрунтування позову зазначив, що в 2013 році від ОСОБА_4 йому стало відомо, що власником квартири, в якій він мешкає, є ВАТ «ПЕМ».

В 1957 році його батько у Державному спеціалізованому підприємстві «Південелектромонтаж» (далі - ДСП «ПЕМ») отримав службову двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в якій позивач проживає до теперішнього часу. Квартиру батьки позивача добудовували за власні кошти, а позивач провів до квартири централізоване водопостачання та каналізацію.

В 1994 році ВАТ «ПЕМ» стало правонаступником всіх прав та обов'язків ДСП «ПЕМ». Все нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі в цілому були передані ВАТ «ПЕМ» згідно з актом передачі від 01.06.1999 року, але чомусь до цього акту ввійшов і житловий будинок за адресою: м.Харків, пров.Земівський, 2, про що ні йому, ні його сусідам не було відомо.

Таким чином житловий фонд ДСП «ПЕМ» перейшов у власність ВАТ «ПЕМ», а не у комунальну власність м. Харкова. ВАТ «ПЕМ» привласнило житловий фонд разом з людьми під виглядом нежитлових будівель.

Державним архівом Харківської області йому надано листа, в якому зазначено, що рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів трудящих м.Харкова за 1957 рік про виділення службової двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_5, нема.Виходить, що квартира в якій мешкає позивач не була службовою, а тому відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» у нього не повинно бути обмежень на приватизацію квартири. В якій він мешкає.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ВАТ «ПЕМ», Корпорації «Укрмонтажспецбуд», треті особи - Харківська міська рада, ОСОБА_4, про визнання незаконними дій в передачі житлового будинку відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 15, 16 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та тих обставин, що на момент передачі будинку у власність ВАТ «ПЕМ» порушення порядку передачі будинку не встановлено. Суд вважав, що позовні вимоги є безпідставними.

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України передбачено право на захист цивільних прав та інтересів і способи їх захисту.

З позовних заяв ОСОБА_3 та пояснень у суді апеляційної інстанції вбачається, що позивач бажає приватизувати квартиру АДРЕСА_1, в якій він мешкає тривалий час.

Отже, враховуючи наведене та ті позовні вимоги, з якими звернувся ОСОБА_3 до суду , судова колегія вважає, що позивачем вибрано неналежний спосіб захисту свого права.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України , судова колегія судової палати, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-