АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1993/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівПодороги В. М. , Захарової А. Ф.
при секретаріВосколович-Литвин Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 3 липня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту проживання в певному місці,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 подала до суду заяву про встановлення факту проживання в певному місці, а саме з 7 травня 1988 року по даний час в м. Звенигородка Черкаської області. Встановлення зазначеного факту їй необхідно для оформлення пільгової пенсії відповідно до ст. 55 п. 2 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС".

Управління пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області відмовило ОСОБА_6 у оформленні пенсії в 51 рік згідно ст.5 п.2 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС", в зв'язку з тим, що вона не має достатнього періоду проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю для призначення даного виду пенсії.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 3 липня 2015 року заява залишена без розгляду з тих підстав, що у виниклих правовідносинах вбачається спір про право. Заявнику роз'яснено, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення по наступним мотивам.

Висновок суду першої інстанції про необхідність подачі позову та залишення заяви без розгляду на підставі ст. 207, 256 ЦПК України є помилковим виходячи із наступного.

У цивільному процесі позов фізичної особи до суб'єкта владних повноважень не допускається, а в порядку адміністративного судочинства не встановлюються факти, що мають юридичне значення.

Тому висновок суду першої інстанції - "заявник має пред'явити позов в порядку позовного провадження" суперечить вимогам процесуального закону.

При вирішенні даної заяви слід виходити із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернулася із заявою про встановлення двох фактів - факту проживання певний період (з 7.05.1988 року по даний час) в певному місці - місто Звенигородка Черкаської області, яке віднесене до 4-ої зони посиленого радіологічного контролю. Встановлення фактів їй необхідне для отримання статусу потерпілого від аварії на ЧАЕС для призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, подавши заяву про встановлення фактів, заявниця в дійсності фактично встановлює собі в судовому порядку статус особи потерпілої від аварії на ЧАЕС, що в подальшому тягне за собою певні зобов'язання держави перед заявницею які передбачені ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються в судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і затвердженого на підставі цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 "Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", (пункт 12) передбачено, що спірні питання щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розв'язуються комісіями обласних рад.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз'яснив, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Із змісту заяви та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що чинним законодавством передбачено інший, позасудовий порядок вирішення спору заявниці, який вона не використала.

Пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 309, 312, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 3 липня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6, зацікавлена особа: УПФ України в Звенигородському районі Черкаської області про встановлення факту проживання в певному місці задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту проживання в певному місці провадженням закрити, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :