Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/483/15-ц Головуючий у 1-й інст. Руденко З. Б.
Категорія 23 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест Холдинг» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за апеляційною скаргою ТОВ «Украгроінвест Холдинг» на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року

встановила:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест Холдинг» (далі - ТОВ «Украгроінвест Холдинг») звернулося з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача на його користь 2 797 грн орендної плати. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 01.01.2006 р. між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,95 га. 25.12.2006 р. між сторонами укладено додаткову угоду. Відповідно до п. 9 договору оренди ТОВ «Украгроінвест Холдинг» зобов'язалось сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 627,59 грн. Відповідно до змін, внесених додатковою угодою від 25.12.2006 р. до п. 9 договору оренди, встановлено орендну плату в розмірі 1 486,62 грн (до видачі 1 263 грн), що складає 3 % від нормативно- грошової оцінки переданої в оренду земельної ділянки. Проте, на вимогу ОСОБА_1 щорічна орендна плата здійснювалась товариством у більшому розмірі, ніж передбачено договором. Так, за період 2011-2013 роки переплата становить 2 797 грн. Вважав, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу вказану суму грошей на підставі ст.1212 ЦК України, як безпідставно набуте майно. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Украгроінвест Холдинг» просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

В судовому засіданні представник апелянта Овсієнко В.Р. доводи апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити скаргу.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.85).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За нормами ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Як видно з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 16.12.2006 року між сторонами було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 передала в оренду ТОВ «Украгроінвест Холдинг» строком на 5 років земельну ділянку для вирощування товарної продукції, площею 2,95 га , яка знаходиться в АДРЕСА_1, а товариство зобов'язалося сплачувати щорічну орендну плату в розмірі 627 грн 59 коп (а.с.5-7).

25.12.2009 року сторони уклали додаткову угоду, якою внесли зміни до вказаного договору оренди землі та визначили строк дії договору 10 років, орендну плату у розмірі не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, вказаної в п.5.0 цього договору, що становить 1486 грн 62 коп. Договір зареєстрований у Ружинському відділі Житомирської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 25.12.2009 р. №97 (а.с.4).

Додаткова угода набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації (п.4 Додаткової угоди).

З наданих позивачем копій накладних видно, що в рахунок орендної плати у 2011 році ОСОБА_1 було відпущено 700 кг пшениці та 300 кг ячменю на загальну суму 1846 грн 80 коп; у 2012 році - 600 кг пшениці, 400 кг ячменю та 300 кг кукурудзи на загальну суму 2350 грн; у 2013 році - 110 кг пшениці, 200 кг ячменю, 200 кг кукурудзи на загальну суму 2390 грн (а.с.8-10).

Оскільки договір оренди землі, укладений між сторонами, не визнаний недійсним, не скасований, не припинений, не розірваний та є чинним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оплата за оренду землі отримана відповідачем на достатній правовій підставі, а оплата у більшому розмірі ніж передбачено договором не являється безпідставно набутим майном у розумінні ст.1212 ЦК України.

До того ж, як свідчать накладні, в рахунок орендної плати відповідач отримала від товариства не грошові кошти, а сільськогосподарську продукцію (пшеницю, ячмінь, кукурудзу). А тому, навіть за наявності правових підстав для повернення безпідставно набутого майна, відповідно до ст.1213 ЦК ОСОБА_1 зобов'язана була б повернути набуте майно в натурі. Лише у разі неможливості повернути в натурі безпідставно набуте майно, потерпілий мав би право на відшкодування його вартості, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд помилково послався також на норми ст.1215 ЦК України, які спірні правовідносини не регулюють.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест Холдинг» задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 1215 ЦК України.

В решті рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: