У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року заяву про розстрочку виконання рішення задоволено.

Надано розстрочку у виконанні рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 січня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, щомісячним погашенням заборгованості не менше як по 2 865 грн 73 коп., починаючи з 01 березня 2015 року, тривалістю 36 місяців в солідарному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову, якою відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із касаційною скаргою, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу суду апеляційної інстанцій та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення, керувався ст. 373 ЦПК України і, врахувавши роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» щодо винятковості випадків та особливості характеру обставин застосування розстрочки або відстрочки виконання рішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених законом для надання розстрочки виконання рішення суду.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судової ухвали.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур