Справа №442/535/15-ц
Провадження №2/442/466/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого посилається на те, що 05 вересня 2011 року вона подарувала своїй дочці ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Г.М. Загальна площа квартири згідно договору дарування становила 55,9 кв. м.

Однак, на момент дарування квартири АДРЕСА_1, яка їй належала на праві власності згідно договору купівлі-продажу, площа даної квартири становила 58,1 кв.м., оскільки, нею було прибудовано балкон до даної квартири, площею 2,2 кв.м.. Це випливає із технічного паспорта Комунального підприємства Львівської обласної ради Дрогобицького Міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Даний технічний паспорт було виготовлено 07.09.2011 року через два дні після підписання нею договору дарування квартири.

Для прибудови балкону до квартири, яка до 05.09.2011 року була у її власності нею було затрачено 30000 грн.

Вона зверталась до відповідачки, про відшкодування їй коштів затрачених нею для прибудови балкону, площею 2,2 кв.м., однак остання відмовляється повернути їй затрачені кошти, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

ОСОБА_4 подала зустрічний позов, в обґрунтування якого посилається на те, що 05.09.2011 року ОСОБА_1 подарувала їй квартиру АДРЕСА_1, згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Г.М. Із вимогами ОСОБА_1, вона не погоджується, оскільки згідно п.1 договору дарування квартири від 05.09.2011 року ОСОБА_1 відчужила в її користь не частину квартири, а цілу квартиру АДРЕСА_1, а технічний паспорт Комунального підприємства Львівської обласної ради Дрогобицького Міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки було виготовлено 07.09.2011 року через два дні після підписання договору дарування квартири. Оскільки, ОСОБА_1 було свідомо відчужено в її користь квартиру, однак ОСОБА_1 не визнає права власності на цілу квартиру за нею.

29 січня 2015 року Ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_2 об»єднано в одне провадження з первинним позовом ОСОБА_1.

Сторони в судове засідання не з?явилися, однак в матеріалах справи маються заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, щодо позовних вимог то кожен підтримує свої позовні вимоги.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перепровіривши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до наступного:

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у вітчизняному законодавстві України

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. З Цивільного кодексу України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч. 2 ст. 5 Господарського кодексу України.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Судом встановлено, що 05 вересня 2011 року ОСОБА_1 подарувала своїй дочці ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Г.М.

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України до правомочностей власника належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Під правомочністю володіння розуміється передбачена законом (тобто юридично забезпечена) можливість мати (утримувати) у себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживанню.

Правомочності розпорядження означають юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, котрі, однак, не повинні суперечити закону та не порушувати прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою створення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб'єктами права.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що первинний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає, водночас зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 підставний та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 316, 319, 321, 328, 376, 392 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя __________________ Крамар О.В.