АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03.02.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:

Справа № 754/4962/14
№ апеляційного провадження 22-ц-796/4329/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А:

27.03.2014 ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив ухвалити рішення про встановлення та надання йому можливості систематично зустрічатись з донькою за місцем її проживання та за місцем його проживання, а також в інших місцях, які є розважальними дитячими закладами, в тому числі дитячими кафе, спеціалізовані басейни тощо. Встановити дозвіл на можливість спільного відпочинку в межах України та за її межами, за виключенням місць з нестабільною політичною ситуацією. Надати судовий дозвіл позивачу на обов'язкові систематичні зустрічі з його донькою кожну п'ятницю і суботу в період з 15 години в п'ятницю до 19 години суботи. Зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з його донькою та попередити відповідача про настання правових наслідків у випадку порушення рішення суду, або неповаги до нього.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після розірвання шлюбу між сторонами їх дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась проживати з матір'ю, яка ще до розірвання шлюбу декілька місяців не давала позивачу бачитись з дитиною. Позивач неодноразово намагався зустрітись з донькою, провести з нею вихідні, сходити на прогулянку, забрати ввечері з дитячого садочка, але відповідачка фізично не допускає його до дитини. У зв'язку з такими неправомірними діями позивач звернувся до Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, яка 01.11.2013 винесла розпорядження щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною у присутності матері. Однак відповідачкою порушується вищевказане розпорядження, посилаючись на різні обставини нею чиняться перешкоди у спілкуванні дитини з батьком.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.02.2015 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - задоволені частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та участі у її вихованні.

Визначений порядок спілкування ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та участі у її вихованні, за яким встановлено зустрічі з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин щосуботи та щонеділі без присутності матері.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивачем подана апеляційна скарга в якій вказується на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач вказує на те, що в суді повністю знайшли своє підтвердження фактичні обставини, які прямо вказують на неправомірну поведінку ОСОБА_1, яка умисно створює умови, які перешкоджають позивачу нормальному спілкуванню з донькою ОСОБА_6, а тому вважає необґрунтованою відмову суду у задоволенні вимог про надання йому права на спільний відпочинок з дитиною. Також позивач вважає, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки встановив інший графік його спілкування з дитиною.

Також не погодилась з рішенням суді і відповідач. В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом не враховано, що позивач своєю поведінкою провокував скандали та порушував графік побачення з дитиною, встановлений службою у справах дітей. Він без попередження приходив до дитячого закладу, платив завідуючій та вихователям гроші аби побачити чи забрати дитину, або зумисне робив "вигляд" що проводить будівельні роботи щоб вільно спілкувався з дитиною, чим постійно порушував встановлений графік. Відповідач наголошує на тому, що з боку позивача по відношенню до неї проявляється психологічне та фізичне насильство шляхом словесних образ, погроз, переслідування, залякування, погрожування фізичною розправою, що відбувається в присутності дитини, і це негативно впливає на її фізичний розвиток, включаючи загальний стан здоров'я. А тому висновок суду про порядок спілкування батька з дитиною за відсутності матері вважає необґрунтованим, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким визначити порядок спілкування ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, з 10.00 години до 13.00 години щосуботи та щонеділі в присутності матері, відповідно до розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.11.2013 за № 633.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із інтересів малолітньої ОСОБА_6, встановив, що між сторонами склались неприязні стосунки, разом з тим відсутні дані про негативний вплив позивача на розвиток дитини, а тому вважав за необхідне встановлення порядку спілкування позивача з дитиною, визначивши зустрічі з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин щосуботи та щонеділі без присутності матері. Враховуючи стан здоров'я малолітньої ОСОБА_6 та її малолітній вік, суд відмовив у задоволенні вимог щодо надання батьку можливості систематично зустрічатись з донькою у спеціалізованому басейні та можливості спільного відпочинку в межах України та за її межами.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі 06.08.2008 по 26.07.2013, від шлюбу мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 Проте між сторонами існує спір щодо участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_6, у зв'язку із чим батьки неодноразово зверталися до органів опіки та піклування для вирішення вказаного спору.

Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 01.11.2014 № 633 «Про участь у вихованні малолітньої ОСОБА_6» встановлено години зустрічі ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_6 щосуботи та щонеділі з 10-00 до 13-00 годин у присутності матері.

Позивач, пред'явивши позов, посилався на те, що відповідач порушує приписи вказаного розпорядження і вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема, Актом від 17.01.2015 складеного працівниками служби у справах дітей /а.с.164/.

Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд першої інстанції залишив поза увагою вказану норму чинного законодавства та ухвалив рішення за відсутності висновку органу опіки та піклування.

Разом з тим, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у Висновку зробленому на запит апеляційного суду запропонувала встановити порядок спілкування ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_6 відповідно до графіку, зазначеного у Розпорядженні Деснянської райдержадміністрації від 01.11.2014 № 633 - щосуботи та щонеділі з 10.00 до 13.00 години, але без присутності матері. Тобто фактично орган опіки та піклування визначив такий же порядок спілкування як і суд першої інстанції, а тому апеляційний суд усунувши допущене судом першої інстанції порушення норм матеріального права вважає за можливе залишити рішення суду в частині визначення порядку спілкування позивача з дитиною без змін, оскільки вказане не призвело до неправильного вирішення даних позовних вимог та відповідає інтересам дитини та її батьків.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо негативного впливу батька на розвиток дитини не підтверджені відповідними доказами. Колегія звертає увагу, що всі звернення відповідача до різних держаних установ мотивовані неправомірними діями відповідача відносно неї, негативним психологічним впливом на неї. Негативний вплив на розвиток дитини полягає у тому, що вона стає свідком неприязних відносин батьків. При цьому, як встановлено службою у справі дітей в Акті перевірки виконання розпорядження дитина радіє при зустрічі з батьком, будь-якого психологічного впливу на дитину не вбачається. За наведених обставин, коли відсутнє порозуміння між батьками, наявні неприязні, конфліктні стосунки між ними, що негативно впливає на розвиток дитини, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про встановлення порядку зустрічей батька з дитиною без присутності матері.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги позивача щодо виходу суду першої інстанції за межі заявлених позовних вимог при встановленні графіку зустрічей, оскільки межами позовних вимог є встановлення порядку зустрічей з дитиною, а не певні часові межі.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Отже обов'язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною винен існувати систематичний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Визначаючи спосіб участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною, суд взяв до уваги малолітній вік дитини, особисті відносини дитини з обома батьками її стан здоров'я, разом з тим, відмова у задоволенні вимог про проведення спільного відпочинку батька з дитиною відхилена судом без достатньої мотивації.

З матеріалів справи вбачається, що дитина перебуває на диспансерному обліку у нефролога з діагнозом гострий піелоніфрит, в зв'язку чим рекомендовані загальнооздоровчі заходи в неактивній стадії захворювання в санаторно-курортних зонах України (західних або південних областях) /а.с.47,206-207/.

Колегія суддів виходячи з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, з метою забезпечення систематичного оздоровлення дитини яке є необхідним для її стану здоров'я, вважає за доцільне визначити і порядок спільного відпочинку позивача з донькою влітку (у червні/ липні/серпні місяці) протягом 15 календарних днів без присутності матері, проте з урахуванням медичних рекомендацій щодо необхідності такого оздоровлення, виходячи із стану здоров'я дитини та місця відпочинку. Колегія суддів звертає увагу, що більш конкретне місце та час щорічного відпочинку визначити не є можливим, вони мають бути визначені батьками спільно з урахуванням інтересів дитини, її стану здоров'я, потреб для повноцінного її розвитку відповідно віку, а не інтересів кожного з батьків.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення порядку спільного відпочинку з дитиною, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення даних позовних вимог частково. В решті рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309, 312-315. 319 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03.02.2015 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення порядку спільного відпочинку з дитиною та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення даних позовних вимог частково.

Визначити порядок спільного відпочинку ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 влітку (у червні/липні/серпні місяці) протягом 15 календарних днів без присутності матері для оздоровлення дитини згідно медичних рекомендацій щодо необхідності такого оздоровлення з урахуванням стану здоров'я дитини та місця відпочинку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: