№ 2/263/3177/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2015 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Ковтуненка В.О.,
при секретарі Чертовій О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання її онуки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, у звязку з тим, що вона не проживає за вищевказаною адресою більше 1 року без поважної причини.
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу №275 від 03.04.1997 року. Відповідачка ОСОБА_2 на даний час зареєстрована у зазначеній квартирі, проте фактично не проживає починаючи з 2009 року, комунальні послуги не сплачує. Враховуючи те, що остання добровільно не бажає зніматися з реєстраційного обліку, просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні.
Відповідачка у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.
З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідачки.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини.
Відповідно до договору купівлі-продажу №275 від 03.04.1997 року позивачка ОСОБА_1 є власницею трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.
Згідно довідки №78 від 21.08.2015 року, виданої ЖБК «Світлана», ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2009 року.
Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном.
Згідност.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.
Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік.
Відповідачка ОСОБА_2 з 2009 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідно втратила право користування нею, у звязку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення її прав, як власника спірного житла, з боку відповідачки, за захистом яких вона звернулася до суду.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а саме, необхідно визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №5 в будинку №39 по вулиці Купріна у місті Маріуполі.
На підставі Цивільного кодексу України, ст.71, ст.72 Житлового кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою №5 у будинку №39 по вулиці Купріна у місті Маріуполі Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня проголошення заочного рішення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя В.О. Ковтуненко