Унікальний номер справи 333/2256/15-ц
Номер провадження 2/333/1453/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 18 серпня 2015 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., при секретарі Славній А.Ю., за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, прокурора Бондаренко А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 6 квітня 2004 р. сторони розірвали шлюб, мешкають окремо. Відповідач вихованням сина не займається, матеріальну допомогу на його утримання не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. З наведених підстав позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову.

Відповідач позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що дійсно перебував з позивачкою в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина ОСОБА_5. Шлюб з позивачкою розірвано в квітні 2004 р., але вони продовжували разом мешкати до 2012 р. Після цього в звязку з ускладненням відносин, вони стали мешкати роздільно. Проживаючи разом із сімєю, він займався вихованням сина, надавав гроші на його утримання. В червні 2003 р. за позовом дружини з нього стягнуто аліменти на її користь стягнуто аліменти на у тримання сина. Спочатку аліменти на сина він не сплачував, оскільки не мав можливості, а потім сплачував з рук, про що позивач видавала йому розписки. В лютому 2005 р. він погасив усю заборгованість за аліментами. Того ж року він передав позивачці 10 000 доларів США в рахунок сплати аліментів до повноліття сина, про що вона видала йому розписку. Після цього виконавча служба з приводу несплати аліментів його не турбувала. Останнім часом позивач створює йому перешкоди у спілкуванні з сином, тому він з ним не бачиться. Від виконання своїх батьківських обовязків він не ухиляється. З наведених підстав відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволені позову.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району позов не підтримала, в судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування на своєму засіданні надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав на неповнолітнього сина, але в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про те, що відповідач не ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків. З наведених підстав представник третьої особи просить суд відмовити позивачу у задоволені позову.

Прокурор в судовому засіданні погодилась с думкою представник третьої особи органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засідання належними документами встановлено, що 22 лютого 2002 р. сторони уклали шлюб у Запорізькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції. (а.с. 7) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 8) 6 квітня 2004 р. сторони розірвали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя. (а.с. 9)

У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Згідно зі ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивач та її представник не довели в судовому засіданні факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина.

Вказаний висновок суду ґрунтується наступними обставинами.

На підтвердження фактуухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню сина позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Між тим, відповідач в судовому засіданні стверджував, що позивач створює йому перешкоди у спілкуванні з сином, тому він з ним не може бачитись.

Жодного доказу на підтвердження вказаних стверджень ані позивач, ані відповідач суду не надали, тому ці ствердженнями слід вважати недоведеними.

На підтвердження фактуухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню сина позивач в позовній заяві також стверджує, що відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, має заборгованість по аліментам в сумі 58 593 грн. згідно довідку виконавчої служби. (а.с. 10)

Досліджуючи вказані факти, судом встановлено наступне.

На підставі виконавчого листа, виданого 10 червня 2003 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя, відповідач зобовязаний, починаючи з 20 травня 2003 р., сплачувати позивачеві аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 до його повноліття у розмірі ? частини доходу. (а.с. 57)

В матеріалах виконавчого провадження, наданих Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, знаходяться розписки позивачки про отримання від відповідача аліментів за період з 20 травня 2003 р. до 20 січня 2014 р., з 1 вересня 2004 р. до 1 лютого 2005 р. (а.с. 83-84, 92-96) Крім того, 21 жовтня 2004 р. відповідач на депозитний рахунок Комунарського відділу державної виконавчої служби перерахував аліменти в сумі 1 988 грн. 48 коп., які платіжним дорученням від 4 листопада 2004 р. зараховані на розрахунковий рахунок позивача. (а.с. 80-81)

Далі, як стверджую відповідач, у лютому 2005 р. він передав позивачці 10 000 доларів США в рахунок сплати аліментів до повноліття сина, про що вона видала йому розписку.

Копію вказаної розписку відповідач надав суду. (а.с. 47)

Викликана для дачі пояснень з цього приводу позивач, в судове засідання не заявилась, надавши письмові пояснення про те, що вказану розписку вона надала відповідачеві під впливом психічного та фізичного тиску з його боку. Насправді грошових коштів за цією розпискою вона від відповідача не отримувала. (а.с. )

Вказані пояснення позивача суд ставить під сумнів з наступних підстав.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження встановлено відсутність будь-яких документів з виконання судового рішення про стягнення аліментів за період з 5 січня 2005 р. (а.с. 83) до 8 червня 2011 р. (а.с. 72) Це свідчить про те, що в зазначений період позивач не наполягала на стягненні аліментів з відповідача. Вказана обставина побічно підтверджує пояснення відповідача про передачу позивачеві грошових коштів у якості аліментів.

Звертає на себе увагу той факт, що довідки про заборгованість відповідача по аліментам виконавча служба почала видавати з 8 червня 2011 р. (а.с. 60-62), включаючи до цього документу заборгованість з лютого 2005 р., тобто з часу, коли відповідач начебто розрахувався з позивачем по сплаті аліментів.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивач та її представник не довели того факту, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина як складової ухилення від виконання своїх батьківських обовязків.

Висновок суду про недоведеність факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків, також підтверджується поясненнями позивача щодо мотивів звернення до суду з цим позовом як відповідь на погрози відповідача про звернення в майбутньому з позовом про стягнення з сина аліментів на його утримання. (а.с. )

Висновок органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав на неповнолітнього сина (а.с. 48) суд не приймає до уваги, оскільки цей висновок зроблено без врахування всіх обставин справи, що в судовому засіданні підтвердила представник органу опіки та піклування.

Оскільки в судовому засіданні не доведено факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків, суд вважає за необхідне у задоволені позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючисьст. 209 ч.3, 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий