У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом Житомирського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Головного управління Держземагентства у Житомирській області до Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, поданою представником - ОСОБА_7, та ОСОБА_6 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року Житомирський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 21 березня 2006 року № 74 надано дозвіл ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рекреаційного призначення загальною площею 1,1 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кримоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області у власність вказаним громадянам для дачного будівництва.

Розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністраціїЖитомирської області від 23 серпня 2006 року № 236 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельних ділянок, зокрема, по 0,0883 га кожному для дачного будівництва, по 0,0117 га у спільну власність для дачного будівництва та відведення в оренду земельних ділянок площею по 0,1750 га для рекреаційного використання із земель запасу Кримоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

26 березня 2010 року головою Радомишльської районної державної адміністраціїЖитомирської області прийнято розпорядження №№ 98,100,101 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Кримоцької сільської ради» відповідно ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На підставі даних розпоряджень 28 березня 2010 року між Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок площею по 0,1750 га за адресою: АДРЕСА_1.

Прокурорвважав, що Радомишльська районна державна адміністрація Житомирської області не мала права на продаж зазначених земельних ділянок несільськогосподарського призначення для рекреаційного використанняплощею по 0,1750 га за адресою: АДРЕСА_1, що є порушенням ст. ст. 20, 122 ЗК України, оскільки не мала відповідних повноважень, тому на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України просив суд визнати договори купівлі-продажу земельних ділянок недійсними.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2015 року, позов прокурора задоволено. Визнано недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки від 28 березня 2010 року, укладені Радомишльською районної державної адміністрації Житомирської області з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі їхнього представника - ОСОБА_7, та ОСОБА_6 просять оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов прокурора, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що Радомишльська районна державна адміністрація Житомирської області не мала повноважень на укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок, які відносяться до земель рекреаційного призначення, для ведення індивідуального дачного будівництва, що є порушенням вимог ст. ст. 20, 51, 122 ЗК України.

Крім того, Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та ЗК України встановлено виключний перелік випадків, при яких можуть бути передані у приватну власність земельні ділянки районною державною адміністрацією, у зв'язку з чим преюдиційними постановами Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року та від 16 червня 2014 року визнано протиправними та скасовано розпорядження голови Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 26 березня 2010 року №№ 98, 101 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Кримоцької сільської ради» відповідно ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Доводи касаційної скарги про порушення Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо захисту права власності й справедливого балансу між інтересами суспільства та захистом прав конкретного власника є безпідставними, оскільки Європейський суд з прав людини зазначає, що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес (п. 54 рішення у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, подану їхнім представником - ОСОБА_7, та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта