Справа № 344/2777/15-ц
Провадження № 2/344/2240/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, представника третьої особи Пушкар В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки і піклування м.Івано-Франківська, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька, оформлення документів для тимчасового виїзду дитини.

Ухвалою суду від 26.03.2015 року залучено до участі в справі третьою особою без самостійних вимог - орган опіки і піклування Івано-Франківського міськвиконкому.

Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали повністю та просили суд надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньому сину позивача ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю, із зазначенням країн та періоду з 01.05.2015 року по 01.10.2016р., оформлення документів для тимчасового виїзду дитини.

Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, заперечували проти надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньому сину разом із матір'ю у визначені позовом країни, вказавши небезпеку перебування дитини в т.ч. щодо Об'єднання Арабських Еміратів, вважають що влітку батько сам має намір відпочивати з сином.

Представник органу опіки і піклування Івано-Франківського міськвиконкому не заперечував щодо надання дозволу на виїзд за кордон для оздоровлення неповнолітнього сина ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 з мамою без згоди та супроводу батька, оформлення документів для тимчасового виїзду дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у позивача та відповідача в період шлюбу народилася дитина, ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено Свідоцтвом про народження (а.с.5).

В 2012 році рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і залишено проживати дитину з матір'ю (а.с.4, 6).

За вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

В судовому засіданні позивач та її представник підтвердили мету тимчасового виїзду - оздоровлення дитини, яка потребує такого згідно наданої суду довідки медичного закладу (а.с.72) Попередньо з 2012 року по 2015 рік відповідач тричі давав згоду на виїзд дитини з мамою за кордон, посвідчуючи нотаріально таку згоду (а.с.7-9), однак в 2015 році він безпідставно заперечує проти виїзду сина разом із позивачем за кордон для оздоровлення. Згідно наданого за попередні роки дозволу відповідачем, позивач здійснювала з двома дітьми, в т.ч. сином ОСОБА_7, поїздки за межі України, що підтверджується копією закордонного паспорту (а.с.29-36), в наслідок чого збільшується світогляд дитини, оздоровлення, активний відпочинок та практичне покращення вивчення мов. Окрім того, позивач за характером діяльності, уклала договір про створення за замовленням радіо продукту/надання послуг (а.с.64-65) та має можливість бувати за кордоном як під час роботи, так і в інший період (а.с.66-68). Батько же, окрім оплати щомісячно аліментів в сумі 700 грн. (а.с.74-75, 50-59), участі в активному відпочинку та оздоровленні не бере, з дитиною спілкується та відвідує не частіше одного разу на квартал.

Відповідач суду пояснив, що такі поїздки за кордон не будуть в інтересах дитини та порушуватимуть інтереси батька на спілкування з дитиною під час таких поїздок, є пересторога батька на можливість виїзду позивача з сином не на тимчасово. Також в заперечення позовних вимог представником зазначалось на бажання батька самому відпочивати з дитиною в Україні.

Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, однак визначається період по 01.09.2016 року (з врахуванням навчання дитини) та виключенням з переліку країни ОАЕ. При цьому є безпідставні заперечення відповідача покликаючись на вивезення взагалі дитини за межі України, з врахуванням того, що суд розглядає саме вимоги тимчасового, а не постійного виїзду дитини з матір'ю, а також його бажання щодо оздоровлення в Україні можуть бути реалізовані та не є предметом даного спору.

Відповідно до ст.1,2 закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Представник органу опіки і піклування Івано-Франківського міськвиконкому не заперечував щодо надання дозволу на виїзд за кордон на період оздоровлення та відпочинку сина позивача та відповідача, ОСОБА_7.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» зі змінами та доповненнями (ст..4, 5) врегулювано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановлено порядок вирішення спорів у цій сфері. На виконання статті 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» (зі змінами та доповненнями) затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

А тому, з врахуванням вищезазначеного і ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обов'язок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також те, що виїзд дитини за кордон на оздоровлення та відпочинок не порушує прав батька, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення частково.

Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 15, 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 та керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці АДРЕСА_1, на виїзд до Болгарії, Туреччини, Єгипту, Польщі, Греції, Італії, Угорщини, Іспанії, Великобританії, Австрії, Чехії, Словаччини, Словенії, Хорватії, Чорногорії, Румунії, Франції, Німеччини, Бельгії, Нідерландів, Португалії, Кіпру з 01.05.2015 року по 01.09.2016 року неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4.

Дозволити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці АДРЕСА_1, або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_4, оформлювати документи для тимчасового виїзду (паспорт громадянина України для виїзду за кордон або проїзного документа дитини тощо) або супроводу неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2015 року.

Суддя: Польська М.В.