Провадження №2/761/9476/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

07 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

при секретарі Дігтяр М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 1977060,38грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 вересня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу позику у вигляді грошових коштів у сумі 50000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики Відповідачем була надана Позивачу письмова розписка. Грошові кошти Відповідач зобов'язався повернути до 17.11.2012р. Разом з тим, Відповідач у визначені терміни кошти не повернув, у зв'язку з чим Позивач був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення з Відповідача суми боргу за договором позики у розмірі 1084932,75 грн., 3 % річних у розмірі 91989,37грн. та інфляційних втрат у розмірі 800190,79грн..

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 17.09.2012 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого Позивач надав Відповідачу грошові кошти в сумі 50000 доларів США, а Відповідач зобов'язався повернути кошти на протязі двох місяців, що підтверджується письмовою розпискою, наявною в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідач договір позики не виконав, в строк, визначений у розписці, кошти не повернув Позивачу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Також ч. 2 цієї статті встановлено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Разом з тим, стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні) виходячи з наступного.

За своїм визначенням, згідно положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1228-ХІІ, індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей.

Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі суми боргу - 1084500 грн., 3 % річних за період з 17.11.2012р. по 14.09.2015р. - 91989,37грн., а всього - 1176489,37 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з Відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6090 грн.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: 04053, АДРЕСА_1 гуртожиток, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2, гуртожиток) грошові кошти в розмірі 1 176 489 (один мільйон сто сімдесят шість тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 37 коп., що складається з: суми основного боргу - 1 084 500 (один мільйон вісімдесят тисяч п'ятсот) грн. 00 коп., 3% річних - 91 989 (дев'яносто одна тисяча дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: 04053, АДРЕСА_1 гуртожиток, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6 090 (шість тисяч дев'яносто) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.П. Романишена