АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1595/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2651/15Головуючий у 1-й інстанції Личковаха О.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Карпушина Г.Л.,

При секретарі: Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 при третій особі: ТОВ «Агрофірма Ольвія» про захист честі, гідності, ділової репутації та компенсації моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 при третій особі: ТОВ «Агрофірма Ольвія» про захист честі, гідності, ділової репутації та компенсації моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою що порочить ділову репутацію позивача ОСОБА_4 інформацію поширену відповідачем ОСОБА_2 у його листі від 22 серпня 2014 року на адресу третьої особи ТОВ «Агрофірма Ольвія», а саме: грубе втручання позивача ОСОБА_4 у господарську діяльність ведення ФГ «Дружба», засновником і керівником якого був відповідач та внесення позивачем ОСОБА_4 серйозних змін у статут господарства всупереч інтересам відповідача, які відповідач розцінив як шахрайські.

Зобов'язано відповідача ОСОБА_2 направити лист на адресу третьої особи ТОВ «Агрофірма Ольвія» (с.Бовбасівка Хорольського району Полтавської області) із спростуванням відомостей, що містить його лист на адресу третьої особи ТОВ «Агрофірма Ольвія» від 22.08.14 року.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь позивача ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1 000 (одну тисячу) гривень 00 коп.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь позивача ОСОБА_4 судовий збір в сумі 543,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

З даним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року скасувати, та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, а також таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому висновки суду не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Частиною 1 ст. 303 ЦК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_4 був представником за дорученням відповідача ОСОБА_2 згідно довіреності від 19.02.2014 року Шишацької сільської ради Хорольського району Полтавської області (а.с.5) та договору №8/15 про надання представницьких послуг від 25.02.2015 року (а.с.4).

Крім того, 16.05.2014 року між відповідачем ОСОБА_2 та орендарями ОСОБА_5 і ОСОБА_6, було укладено договір оренди землі (а.с.9,10), що не заперечувалося сторонами по справі та є встановленим рішенням Хорольського районного суду від 26.02.2015 року справа №548/2140/14-ц. (т.1 а.с.238-240).

25.08.2014 року ОСОБА_6, отримано листа , надісланого відповідачем, в якому він звинувачує ОСОБА_4 в шахрайських діях і просить вважати договір укладений за його сприянням недійсним та нікчемним (т.1 а.с.21).

Як вбачається із вказаного листа (т.1 а.с.12) відповідач зазначив наступне:

«...Даним листом повідомляю Вас про те, що зовсім не так давно мені стало відомо про грубе втручання у господарську діяльність ведення ФГ «Дружба», засновником і керівником якого я є одноосібно, вказаної особи.

Дана особа без погодження зі мною, всупереч моїм інтересам, діючи на підставі письмового доручення внесла серйозні зміни у статут господарства.

Дані дії я розцінюю як шахрайські та такі, що направлені на нанесення мені шкоди, і я вимушений призупинити дію письмового доручення.»

З матеріалів справи також вбачається, що 14.10.2014 року відповідач звернувся до Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області по факту шахрайських дій, вчинених позивачем відносно нього, однак постановою слідчого СВ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській облаті ОСОБА_7 від 23.12.2014 року закрито дане кримінальне провадження №0000556 від 14.10.2014 року в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях відповідача ОСОБА_2 вбачається юридичний склад правопорушення - поширення недостовірної інформації, оскільки, даний лист направлений посторонній особі ОСОБА_6 з інформацією, яка стосується особисто позивача, недостовірність якої підтверджена постановою слідчого СВ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 від 23.12.2014 року, що порушує особисті немайнові права позивача, а саме гідність так як порушено цінність позивача як унікальної біопсихосоціальної цінності, честь, оскільки вищевказним листом порушена позитивна соціальна оцінка позивача в очах засновників та працівників третьої особи ТОВ «Агрофірма Ольвія» та ділова репутація, так як порушена суспільна оцінка ділових і професійних якостей позивача при виконанні ним трудових обов'язків, як представника за дорученням (а.с.206) третьої особи.

Проте, з таким висновком місцевого суду, колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила та у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Так, відповідно до роз'яснень, які містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

З огляду на викладене, судом першої інстанції, не взято до уваги зазначені положення закону та роз'яснення, а відповідно не правильно визначено характер інформації, поширеної відповідачем.

На думку колегії суддів, інформація, яка викладена у листі, адресованому ОСОБА_6 та ОСОБА_5, фактично є оціночним, суб'єктивним судженням та власною думкою відповідача щодо дій позивача, та не є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про інформацію» у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Позивачем не доведено, що зазначеною в листі інформацією порушено його честь, гідність та ділова репутація внаслідок чого йому завдана моральна шкода.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди не вбачається.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що зазначений лист не стосується позивача, так як в ньому зазначено прізвище ОСОБА_8 замість ОСОБА_4, оскільки під час розгляду справи відповідачем про це не заявлялось. Обставина, що інформація в листі стосується саме позивача не заперечувалась відповідачем під час розгляду справи місцевим судом, та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги частково, скасування рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року, з ухваленням нового рішення -про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, ч.1 п.3,4 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року- скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та компенсації моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Т.В. Одринська

Судді: /підпис/ Ю.М. Винниченко /підпис/ Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: Т.В. Одринська