Справа № 324/1233/15-ц
Провадження № 2/324/599/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

при секретарі Рудковському А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа відділ державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

в с т а н о в и в :

27 травня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2006 року з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/4 частині доходу щомісячно до виповнення сину 18 років. Рішення суду 20 березня 2006 року було звернуто до виконання шляхом надіслання на адресу відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області (далі за текстом відділ ДВС) виконавчого листа про стягнення аліментів.

З 2006 року він, ОСОБА_1, ніде не працює, проживає у м.Пологи разом зі своїми бабусею і дідусем пенсійного віку. За дідом він здійснює догляд, отримуючи соціальну допомогу як особа, яка здійснює соціальні послуги, 176,81 грн. на місяць. Такий розмір доходу на місяць позбавляє його можливості сплачувати навіть мінімальну суму аліментних платежів на утримання сина. Він, позивач, щомісяця перераховує в рахунок сплати аліментів кошти, проте цієї суми не достатньо для сплати заборгованості з аліментних платежів, яка утворилася станом на 28 лютого 2014 року в сумі 42 тис. 09 грн. 49 коп..

Оскільки він, позивач, ніде не працює, має на утриманні хворого діда, за яким він здійснює постійний догляд, просить постановити судове рішення, яким відповідно до вимог ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) звільнити його, ОСОБА_1, від сплати заборгованості за аліментами в сумі 42009 грн. 49 коп..

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому суду пояснив, що він зараз працевлаштувався учнем слюсаря до ВСП «Локомотивне депо Пологи», має невеликий дохід. Приблизно з серпня 2015 року він буде отримувати зарплату. Дідусь і бабуся пенсіонери, він живе разом з ними. Дідусь і бабуся отримують пенсію, проте її не вистачає на придбання харчів і ліків, не кажучи вже про погашення заборгованості з аліментних платежів, яку він має перед відповідачем у справі. Заборгованість у нього утворилася, бо він ніде не працював тривалий час і не навчався, зловживав спиртними напоями. Зараз він взявся за розум, але він не в змозі погашати заборгованість, оскільки вона дуже велика, а доходи його не великі. Просив задовольнити його позовні вимоги.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки відповідно до ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України суд при вирішенні спорів даної категорії повинен брати до уваги не тільки тяжку хворобу боржника платника аліментів, а й іншу обставину, що має істотне значення. В даній справі «іншою обставиною» є обовязок позивача здійснювати постійний догляд за його дідусем похилого віку, який не може дати собі ради, і те скрутне фінансове становище, яке склалося в родині позивача у звязку з хворобою його дідуся і необхідністю нести додаткові витрати на придбання дорогих ліків, на опалення будинку тощо.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала. При цьому суду пояснила, що заборгованість зі сплати аліментів, яка утворилася у позивача, виникла не вчора, а девять років тому, бо ОСОБА_1 навіть не намагався її хоч яким-ся чином почати погашати. Звернення до суду з позовом це бажання уникнути сплати аліментів та отримання більшого розміру коштів для задоволення власних потреб позивача. Позов ОСОБА_1 до неї є надуманим, безпідставним, у звязку з чим вона просить відмовити йому у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи за довіреністю ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на виконанні у відділі ДВС з 2006 року. У звязку з несплатою аліментів у ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 42009,49 грн. станом на 28 лютого 2014 року, яка станом на 18 травня 2015 року зросла до 43551,84 грн., бо за весь час ОСОБА_1 сплатив лише 350 грн. аліментів. Після того, як боржник ОСОБА_1 працевлаштувався, 18 червня 2015 року на адресу головного бухгалтера ВСП «Локомотивне депо Пологи» була надіслана постанова державного виконавця відділу ДВС про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 з проведенням щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходів), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, в розмірі 50% до погашення боргу в сумі 43551,84 грн., з яких 1/4 частина поточних платежів, починаючи з 01 червня 2015 року щомісячно. Пояснила також, що ОСОБА_1 працевлаштувався 13 травня 2015 року.

У судовому засіданні 17 липня 2015 року представник третьої особи ОСОБА_4 на виконання ухвали суду від 07 липня 2015 року надала розгорнутий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 18 травня 2015 року, в якому сума заборгованості зазначена як 47 216,21 грн., пояснивши суду, що при виготовленні розгорнутого розрахунку заборгованості була виявлена арифметична помилка у бік збільшення заборгованості. Просила постановити у справі судове рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства України.

Суд, вислухав у судовому засіданні сторони, представників позивача і третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали виконавчого провадження №3049440 від 20 березня 2006 року, дав оцінку добутим доказам у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу матері (батька) або в твердій грошовій сумі.

Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтю 184 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Судом у судовому засіданні з копії свідоцтва про народження встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), на утримання якого ОСОБА_1 судовим рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2006 року зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше встановлено законом мінімуму, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2006 року до виповнення сину повноліття (а.с.53-54). Рішенням Пологівського районного суду від 03 липня 2007 року ОСОБА_1 позбавлений батьківських прав стосовно свого сина ОСОБА_6 народження 12 березня 2003 року. З цього судового рішення судом встановлено, що на день винесення судового рішення заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1, який на той час проживав також по вул.Робочій,50 у м.Пологи, складала 2546 грн, бо він ніде на той час не працював, аліменти на утримання сина не сплачував (а.с.7).

Шлюб між сторонами розірваний у 2005 році (а.с.6).

З довідки про доходи на а.с.46 судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 з березня 2015 року по теперішній час працює за основною формою працевлаштування слюсарем-ремонтником ВСП «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця», загальна сума його доходу за період з березня 2015 року по червень 2015 року за виключенням аліментів становить 1530,18 грн., розмір стягнутих аліментів становить у червні 2015 року 481,42 грн.. При цьому заробітна плата йому нараховувалася у травні 2015 року в сумі 814,64 грн., у червні 2015 року 1196,96 грн.. У березні і квітні місяцях 2015 року заробітна плата йому не нараховувалася.

З довідки на а.с.24 судом встановлено, що позивач проживає разом зі своїми дідом ОСОБА_7 і бабою ОСОБА_8, які є пенсіонерами за віком, у м.Пологи по вул.Робочій,50.

З довідки УПтаСЗН Пологівської районної державної адміністрації на а.с.29 судом встановлено, що ОСОБА_1 у вересні і жовтні місяцях 2014 року перебував на обліку в УПтаСЗН і отримував допомогу як особа, яка здійснює соціальні послуги: у вересні 2014 року в сумі 55,01 грн., в жовтні 2014 року в сумі 121,80 грн..

З довідки на а.с.45 судом встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 більше 10 років перебуває під наглядом лікаря-невропатолога, потребує сторонньої допомоги, самостійно обслуговувати себе не може, приймає лікування у вигляді медичних препаратів.

З довідок на а.с.43-44 судом встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 у червні 2015 року склав 1571,64 грн., розмір пенсії ОСОБА_8 у червні 2015 року склав 1220,22 грн..

З розрахунку заборгованості на а.с.25 судом встановлено, що у ОСОБА_1 за виконавчим листом №2-334, виданим 20 березня 2006 року Пологівським районним судом Запорізької області, станом на 30 вересня 2013 року заборгованість перед ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 становила 31516,49 грн., станом на 18 травня 2015 року заборгованість за аліментами становить 43551,84 грн. з урахуванням сплачених у добровільному порядку 350 грн..

З копії постанови державного виконавця відділу ДВС на а.с.27 судом встановлено, що 17 червня 2015 року у звязку з працевлаштуванням ОСОБА_1 звернено стягнення на його заробітну плату зі щомісячним утриманням з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику, після відрахування податків, в розмірі 50% до погашення боргу в сумі 43551,84 грн., з яких 1/4 частина поточних платежів, починаючи з 01 червня 2015 року щомісячно у відповідності до резолютивної частини виконавчого документа, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З розгорнутого розрахунку заборгованості від 15 липня 2015 року на а.с.49-52, виконаного посадовою особою відділу ДВС на виконання ухвали суду, судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 станом на 18 травня 2015 року становить 47216 грн. 21 коп.. Згідно цьому розрахунку з травня 2006 року по 18 травня 2015 року ОСОБА_1 сплатив аліменти на утримання свого малолітнього сина: у вересні 2006 року 180 грн., у жовтні, листопада, грудні 2014 року по 50 грн., у січні, лютому, березні і квітні 2015 року по 50 грн., а всього ним сплачено за зазначений період 530 грн. (180 + (50х7)=530 грн.).

Сторони у судовому засіданні не заперечували ані суму заборгованості, яку надав представник третьої особи у судове засідання на виконання ухвали суду, ані факт сплати ОСОБА_1 за період утворення заборгованості 530 грн. аліментів, у звязку з чим суд приймає як належний доказ суми заборгованості розрахунок від 15 липня 2015 року, оскільки суд має можливість перевірити твердження сторін у судовому засіданні щодо розміру заборгованості, оскільки на відміну розрахунку попереднього (а.с.25) розрахунок від 15 липня 2015 року складений у розгорнутому вигляді із зазначенням помісячно суми платежів, які підлягали сплаті, і фактично сплачені суми.

З пояснень у судовому засіданні позивача судом також встановлено, що позивач не одружений, аліменти на утримання інших дітей або інших осіб не сплачує, на лікарському обліку за медичними показниками не перебуває.

Суд, проаналізувавши добуті докази і дав їм оцінку в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки добутими в судовому засіданні доказами підтвердилася підстава позивача щодо неможливості виконувати аліментні зобовязання перед відповідачем у справі ОСОБА_3 лише у вересні і жовтні місяцях 2014 року, оскільки документально підтверджено, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості працевлаштуватися і виплачувати у передбаченому законом розмірі аліментні платежі, оскільки здійснював догляд за своїм хворим дідом ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, який потребував постійного стороннього догляду. Проте, суд вважає безпідставним обґрунтування позовних вимог позивачем тією обставиною, що протягом всього часу, за який утворилася заборгованість зі сплати аліментів, він, ОСОБА_1, був позбавлений можливості погашати заборгованість зі сплати аліментів, бо здійснював постійний догляд за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, бо ці твердження позивача не підтвердилися у судовому засіданні належними доказами.

Разом з тим, суд, беручи до уваги, що у жовтні-грудні 2014 року і січні-квітні 2015 року позивач, не будучи працевлаштованим, вживав заходів щодо часткового погашення заборгованості зі сплати аліментів, виплачуючи по 50 грн. на місяць, беручи до уваги, що цей період календарного року є опалювальним, у звязку з чим потребував додаткових витрат на придбання опалення для життя у негазифікованому жилому будинку, де проживали і проживають позивач зі своїми дідом і бабою похилого віку (а.с.47-48), суд вважає за можливе звільнити від сплати заборгованості за аліментами ОСОБА_1 за зазначений період часу в сумі 4364 грн. 50 коп. (673,50 грн. х 7 місяців = 4714 грн. 50 коп.) 350 грн. сплачених аліментів = 4364 грн. 50 коп.).

Обгрунтування позовних вимог позивачем з тих підстав, що фактично на його утриманні перебувають два пенсіонери за віком його баба і дід, суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки судом встановлено, що дід і баба позивача отримують постійно пенсію і фактично утримували себе самі на протязі девяти років, за які утворилася заборгованість у позивача з аліментів, чого не заперечував у судовому засіданні і сам позивач.

Оскільки суд задовольняє незначну частину позовних вимог позивача в пропорційному вираженні, суд вважає, що нема підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат зі сплати аліментів, бо суд задовольнив своїм рішенням менше десятої частини позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.10-11,60-61,88,209,213-215 ЦПК України, ст.ст.180-182,184,197 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа відділ державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами задовольнити частково, звільнивши частково ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, стягнутими з нього на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2006 року, в сумі 4364 (чотири тисячі триста шістдесят чотири) гривні 50 коп..

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: