АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Винту Ю.М., Кулянди М.І.

секретар Паучек І.І.

за участю: ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до колективного підприємства «Експертне бюро» про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою колективного підприємства «Експертне бюро» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 березня 2015 року,

встановила:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Просив стягнути з колективного підприємства «Експертне бюро» (далі КП «Експертне бюро») на його користь заборгованість за договором позики в сумі 566 000 гривень.

Посилався на те, що 15 лютого 2013 року між сторонами був укладений договір безпроцентної позики. Згідно умов вказаного договору відповідач отримав від позивача позику в сумі 400 000 гривень на строк до 15 травня 2013 року.

КП «Експертне бюро» в порушення умов договору борг в строк не повернуло та не реагує на численні звернення позивач з вимогою такий борг повернути.

У відповідача станом на день звернення до суду існує заборгованість в сумі 566 000 гривень, що складається з тіла позики в сумі 400 000 гривень, пені за один рік в сумі 146 000 гривень та трьох відсотків річних з простроченої суми в розмірі 20 000 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з КП «Експертне бюро» на користь ОСОБА_2 борг за договором поворотної безпроцентної позики в сумі 566 000 гривень.

В апеляційній скарзі КП «Експертне бюро» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що в порушенні умов договору поворотної безпроцентної позики у відповідача станом на день звернення до суду існує заборгованість в сумі 566 000 гривень, що складається з тіла позики в сумі 400 000 гривень, пені за один рік в сумі 146 000 гривень та трьох відсотків річних з простроченої суми в розмірі 20 000 гривень.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, за змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно частини 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 15 лютого 2013 року сторони уклали договір поворотної безпроцентної позики. Згідно умов вказаного договору відповідач отримав від позивача позику в сумі 400 000 гривень на строк до 15 травня 2013 року (а.с.5).

15 лютого 2013 року сторони уклали договір про внесення зміни до вищевказаного договору в якому визначили, що у випадку порушення своїх зобовязань щодо повернення позичених коштів у терміни передбачені договором, позичальник КП «Експертне бюро», сплачує позикодавцю ОСОБА_2, пеню в розмірі 0,1 відсоток за кожен день прострочення повернення боргу. Пеня нараховується на всю суму боргу, яка не була вчасно повернута позичальником (а.с.6).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №210 від 15 лютого 2013 вбачається, що КП «Експертне бюро» прийняло від ОСОБА_3 400 000 гривень на підставі договору поворотної безпроцентної позики (а.с.7).

ОСОБА_2 листами від 30 травня 2013 року, 24 липня 2013 року, 26 червня 2013 року неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати свій обовязок щодо повернення позики (а.с.8,9,10).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що порушенні умов договору поворотної безпроцентної позики у відповідача станом на день звернення до суду існує заборгованість в сумі 566 000 гривень, що складається з тіла позики в сумі 400 000 гривень, пені за один рік в сумі 146 000 гривень та трьох відсотків річних з простроченої суми в розмірі 20 000 гривень.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи скарги про те, що не відображення проведення обліку готівки отриманих за договором позики у касовій книзі, книзі обіку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій, відсутність руху коштів на розрахунковому рахунку та відображення суми позики у декларації КП «Експертне бюро» є доказом неотримання коштів за договором позики від ОСОБА_2

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає ОСОБА_4 України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - ОСОБА_4).

ОСОБА_4 поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з частин 1, 2 статті 3 Закону метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності та організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Отже, вищевказані юридичні факти слід кваліфікувати як невиконання підприємством своїх обов'язків покладених на них Законом та Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року, N 637.

Згідно пункту 3.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року, N 637 приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером

або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

В матеріалах справи є квитанція до прибуткового касового ордера №210 від 15 лютого 2013 з якої вбачається, що КП «Експертне бюро» прийняло від ОСОБА_3 400 000 гривень на підставі договору поворотної безпроцентної позики .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу колективного підприємства «Експертне бюро» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: