АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, -

УСТАНОВИЛА:

Унікальний номер справи: 761/2297/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6763/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулова А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
В вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 подала до Шевченківського районного суду м. Києва заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що 11.11.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва було ухвалено рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, яким позов було задоволено частково, а саме: визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1, а задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Заявник вказувала, що у рішенні суду від 11.11.2013 року судом не було вирішено усіх її позовних вимог, стосовно яких сторони надавали пояснення та докази, не було вирішено її вимоги з урахуванням заяви про уточнення вимог, а саме про припинення право власності ОСОБА_3 на автомобіль «Хундай Туксон»; про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.10.2012 року на вказаний автомобіль; про зняття його з державної реєстрації в МРЕВ ДАІ ГУМВС України в м.Києві; про зобов'язання МРЕВ ДАЇ ГУМВС України в м.Києві зареєструвати вказаний автомобіль на позивача та відповідача; про витребування вказаного автомобіля із незаконного володіння ОСОБА_3, передавши його позивачу, а тому вона просить ухвалити додаткове рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до рішення суду від 11 листопада 2013 року в цивільній справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року скасувати, та постановити в справі нову ухвалу, яким задовольнити вимоги заяви в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки рішенням суду визнано недійсним договір від 19.10.2012 року, за яким ОСОБА_2 продав автомобіль Хюндай ОСОБА_3

Посилається, що згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Це означає, що його вчинення не є підставою набуття тих прав та обов'язків, на що спрямовано правочин, зокрема, ОСОБА_3Л не стає власником майна, переданого їй за правочином, визнаним недійсним.

Зазначає, що вказаною заявою вона просила застосувати загальний наслідок недійсності правочину, а саме повернути сторін у первісний стан, зареєструвати автомобіль Хюндай Туксон на попереднього власника ОСОБА_2 та витребувати даний автомобіль з незаконного володіння ОСОБА_3 та передати законним співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення; 2) суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених ст. 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. А частиною 2 цієї статті визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з тексту рішення суду від 11.11.2013 року у даній цивільній справі (а.с.134-136), судом дана оцінка всім доводам та доказам, які надавали сторони, розглянуті всі вимоги позивача зазначені у позовній заяві, відповідність цих вимог до норм закону та встановлених обставин по справі, і на підставі цього ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а тому підстав для ухвалення додаткового рішення, суд не вбачає.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23.12.2013 року, вказане рішення суду першої інстанції залишене без змін (а.с.173-175).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження матеріалами справи, оскільки зі змісту заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення вбачається, що вона просить ухвалити додаткове рішення стосовно нових позовних вимог, які не були предметом судового розгляду у цій справі під час ухвалення рішення від 11.11.2013 року.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: