Справа №: 486/258/15-ц Провадження № 2-з/486/1/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Падалка В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання недійсним в частині надання у власність земельних ділянок площею 0,010 га, 0,006 га та 0,009 га ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 рішення виконавчого комітету Южноукраїнської ради народних депутатів від 23 жовтня 1996 року №234, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

23.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання недійсним в частині надання у власність земельних ділянок площею 0,010 га, 0,006 га та 0,009 га ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 рішення виконавчого комітету Южноукраїнської ради народних депутатів від 23 жовтня 1996 року №234, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю.

Одночасно ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладенням арешту на земельну ділянку, належну на праві приватної власності ОСОБА_2, надану для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 і ведення особистого підсобного господарства, площею 0,10 га та на земельну ділянку, належну на праві приватної власності ОСОБА_3, надану для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 і ведення особистого підсобного господарства, площею 0,006 га, щоб не допустити відчуження відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначених земельних ділянок, що призведе до ускладнення подальшого виконання рішення суду.

Суд у відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розглядає питання про забезпечення позову без виклику осіб, що беруть участь в розгляді справи.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (далі - Постанова) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову подана позивачем без додержання вказаної норми процесуального закону.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, в ній не обґрунтовано необхідність застосування забезпечення позову та не надано документів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, не надано відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 Миколаївської області та на вищевказані земельні ділянки.

В заяві про забезпечення позову хоч і зазначено, на які земельні ділянки відповідачів слід накласти арешт, але їх розмір в описовій частині відрізняється від розміру, зазначеного в її резолютивній частині.

Відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заяву про забезпечення позову необхідно повернути позивачеві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153, 209, 210 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання недійсним в частині надання у власність земельних ділянок площею 0,010 га, 0,006 га та 0,009 га ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 рішення виконавчого комітету Южноукраїнської ради народних депутатів від 23 жовтня 1996 року №234, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю - повернути позивачу.

Зобов'язати відділення Державного Казначейства у м. Южноукраїнську Миколаївської області повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) сплачений судовий збір на користь держави (р/р 0010, код КЕКД 22030001, "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)", отримувач державний бюджет м. Южноукраїнська, код 37753202, банк одержувача - ГУДСКУ в Миколаївській області, МФО банку 826013) в розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок за квитанцією № 0.0.352993122.1 від 23.02.2015 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду В. О. Падалка