РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/954/15-ц

провадження у справі № 2/0285/510/15

24 березня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участі секретаря судових засідань Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2015 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій просить стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, яка продовжує навчання, щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 гривень, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання 30.06.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до виконавчого листа №0616/2738/12, виданого 07.06.2012 року Новоград-Волинським міськрайонним судом, відповідач ОСОБА_3 сплачував аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 350 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час донька навчається в Рівненському національному університеті водного господарства та природокористування на денній платній формі навчання та проживає у гуртожитку. Донька перебуває на її утриманні, їй одній тяжко утримувати доньки, оскільки вона ніде не працює. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, інших дітей в нього не має, він довгий час працює в Росії на заробітках, а тому має можливість надавати допомогу на навчання дитини в твердій грошовій сумі.

Позивач у судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання дочки в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання, з підстав зазначених у позовній заяві. Пояснила, що вартість навчання, яке триває три роки складає 8900 грн. в рік. Окрім того, донька проживає у платному гуртожитку, який вартує 2200 грн. в рік та щотижня приїздить додому з м. Рівного у м. Новоград-Волинський, витрачаючи на проїзд біля 150 грн. При цьому, стипендії не отримує, самостійних доходів не має; дитині необхідно належним чином харчуватись, одягатись, купувати приладдя для навчання та добиратись до місця навчання, що потребує значних матеріальних витрат. Позивач несе усі вказані витрати самостійно, однак коштів не вистачає на повноцінне забезпечення потреб доньки пов'язаних із навчанням. За таких обставин, донька потребує матеріальної допомоги з боку батька на період навчання. Починаючи з дня досягнення донькою повноліття всі витрати, пов'язані з навчанням та утриманням дочки покладені на позивачку в повному обсязі. Позивач не працює, доглядає за дитиною інвалідом від іншого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на навчання повнолітньої доньки не надає. Він є здоровим, працездатним, офіційно не працює, але за своїм матеріальним станом має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання доньки, оскільки довгий час працював на заробітках та отримує дохід від продажу розсади, яку вирощує у власній теплиці та здійснює ремонт автомобілів, інших дітей у нього немає.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти нам утримання доньки, яка продовжує навчання в розмірі 400 грн. щомісячно. Пояснив, що не має можливості надавати допомогу в сумі 1000 грн, оскільки офіційно не працює, майна у власності не має, живе з дружиною, яка хворіє. Вони ведуть спільне господарство, за рахунок цього і живуть. Визнав, що дійсно нещодавно повернувся із заробітків з РФ, займається ремонтом автомобілів та має теплицю, що приносить певний дохід. З дочкою спілкується рідко та не бажає надавати грошові кошти на її навчання у розмірі, вказаному в позові.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, сторони у справі - є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

25 квітня 2005 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.5).

Згідно довідки № 2797 від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу навчально-наукового інституту економіки, менеджменту та права НУВГП 4 - го рівня акредитації денної форми навчання за напрямком підготовки «Управління персоналом та економіка праці». Навчання за умови угоди про відшкодування витрат на навчання (платна форма) термін навчання: початок - 01.09.2014 року, закінчення - 30.06.2016 року (а.с.4).

Відповідно до договору про підготовку фахівців на умовах на умовах повного відшкодування витрат за навчання від 20.08.2014 року плата за надання освітньої послуги складає 17800 грн. (а.с.8).

Відповідно до довідки про склад сім'ї № 401 від 06.03.2015 року до складу сім'ї позивача входить чоловік - ОСОБА_2, донька - ОСОБА_4, син - ОСОБА_5 (а.с.10).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, - син позивача від іншого шлюбу являється інвалідом дитинства, що підтверджується копіє посвідчення (а.с. 17).

Відповідач ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.11.2012 року (а.с.18), офіційного місця роботи та власного житла не має (а.с. 21-27), дружина хворіє (а.с.20).

Дані обставини підтверджуються наданими матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач довела суду, що в силу таких обставин як продовження дочкою денної платної форми навчання, необхідність здійснення оплати гуртожитку, наявності певних витрат на дорогу до місця навчання та інших побутових витрат пов'язаних із навчанням та відсутність можливості у неї надавати належну матеріальну допомогу на навчання, дочка потребує матеріальної допомоги на продовження навчання, та надала суду змістовні та достовірні докази на обґрунтування своєї позиції щодо вказаного у позові розміру аліментів.

Відповідач не довів суду, що він не має можливості надавити матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, яка продовжує навчання в розмірі 1000 грн., оскільки його твердження про відсутність у нього доходів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Натомість у судовому засіданні відповідач визнав, що нещодавно повернувся із заробітків з РФ, займається ремонтом автомобілів та має теплицю, що приносить йому певний дохід. Доказів на підтвердження витрат на лікування дружини суду не представив, як і доказів перебування інших осіб на його утриманні.

З'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині, яка продовжує навчання, у розмірі, що зазначений позивачем в позовній заяві, на момент розгляду справи судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач є працездатною та здоровою особою молодого віку, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги в розмірі та у період, зазначені в позові, а тому, задовольняє позовні вимоги повністю.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дочку, яка продовжує навчання, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 180-184, 191, 198-200 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка продовжує навчання в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову 11 березня 2015 року і до закінчення навчання - 30.06.2016 року

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Г. Романюк