Номер провадження: 22-ц/785/3265/15
Головуючий у першій інстанції Борисова С. П.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Кварталової А.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року,

встановила:

У вересні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (далі - Квартира) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер - ІНФОРМАЦІЯ_1

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що після смерті батька він звернувся до Арцизької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки його батько за час свого життя не зареєстрував на своє ім'я право власності на квартиру. Було роз'яснено, що для визнання за ним права власності на квартиру необхідно звернутися до суду.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 04.02.2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення по суті позовний вимог. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_7, представник ОСОБА_4, в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач - ОСОБА_5 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. В судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Заяв та клопотань не надала.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що видача свідоцтва про право на спадщину повинна здійснюватися нотаріусом з дотриманням вимог законодавства. У разі бажання прийняти спадщину позивач повинен звернутися до нотаріуса із письмовою заявою про прийняття спадщини. Останній не надав доказів його звернення в установленому порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У разі незгоди з рішенням нотаріуса, в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може звернутися за захистом свого права в суд, але не з позовною заявою про визнання за спадкоємцем права власності на спадкове майно, а з адміністративним позовом до нотаріальної контори про оскарження дій (бездіяльності) або рішення державного нотаріуса (а. с. 67 - 69).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, нормам матеріального (ст. ст. 1216, 1217, 1261, 1269, 1270 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які полягають в тому, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позову, не спростовують вказаних висновків суду.

Статтями 1269, 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом правильно встановлено, що позивач не надав суду доказів його звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до листа нотаріуса, на який посилається позивач (а. с. 16), останній звертався до нотаріуса в усному порядку. Доказів звернення позивача до нотаріуса із письмовою заявою, протягом встановленого законом строку, матеріали справи не містять. Позивач не позбавлений можливості у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, за умов звернення до нотаріуса в установленому діючим законодавством порядку, звернутися до суду з відповідним позовом.

Разом з тим, відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що у разі незгоди з рішенням нотаріуса, в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може звернутися за захистом свого права в суд, але не з позовною заявою про визнання за спадкоємцем права власності на спадкове майно, а з адміністративним позовом до нотаріальної контори про оскарження дій (бездіяльності) або рішення державного нотаріуса. Вказаний висновок суду не відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Нотаріус, державний чи приватний, не є суб'єктом владних повноважень. А тому його рішення, дії чи бездіяльність не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства. Статтею 50 Закону України від 02.09.1993 р. "Про нотаріат" передбачена можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту. Главою 14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Про оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту до суду загальної юрисдикції вказується і в Узагальненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цідильних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні" від 07.02.2014 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, зазначених положень законодавства та роз'яснень до уваги не взяв. Оскільки висновки суду апеляційної інстанції, викладені в рішенні, відповідають обставинам справи, що мають значення для справи, але суд безпідставно послався на можливість оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту за правилами адміністративного судочинства, вказані посилання суду необхідно виключити з мотивувальної частини рішення. В решті рішення необхідно залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для змінити рішення суду є порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Арцизького районного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року посилання на те, що в разі незгоди з рішенням нотаріуса позивач може звернутися за захистом своїх прав в порядку адміністративного судочинства.

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. М. Кварталова