_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-1295/11
Провадження № 2/520/1017/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання заповіту дійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним і визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

Встановив:

ОСОБА_1 у 2004 році звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 14 листопада 2003 року. Рішення Київського райсуду м.Одеси від 29 червня 2004 року про задоволення позову ОСОБА_1 скасовано за ново виявленими обставинами. Рішення Київського райсуду м.Одеси від 15 листопада 2004 року про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову скасовано апеляційним судом 23 травня 2006 року і справу направлено на новий розгляд до райсуду. Надалі провадження по даній справі було зупинено до розгляду іншим судом кримінальної справи, порушеної стосовно ОСОБА_1 з підстав, передбачених ст.190 ч.4 КК України. Після винесення апеляційним судом Одеської області 18.10.2010 року ухвали про залишення без змін постанови Приморського райсуду про скасування постанови слідчого про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1, провадження по справі було відновлено.

Заочне рішення Київського райсуду м.Одеси від 16.06.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно за заповітом скасоване ухвалою райсуду м.Одеси від 27.03.2014 року за заявою ОСОБА_2 і справу призначено до судового розгляду на загальних підставах.

Представник ОСОБА_1 надала заяву про уточнення позовних вимог і просила визнати дійсним заповіт, укладений ОСОБА_6 12.03.2003 року на ім.»я ОСОБА_1 та посвідчений посадовою особою Майоровської сільради Біляєвського району Одеської області з тих підстав, що на час укладання заповіту не було порушено вимог щодо його форми та порядку його посвідчення.

Представник ОСОБА_2 заявив зустрічні вимоги до ОСОБА_1 і просив суд ухвалити рішення, яким визнати заповіт ОСОБА_6, померлої 14 листопада 2003 року, укладений 12.03.2003 року на ім.»я ОСОБА_1 недійсним та визнати за ОСОБА_2 право власності за заповітом на 11/20 частин будинку №4 по вул..Вершинна в м.Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7

ОСОБА_3 заявив зустрічні вимоги до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, укладеного ОСОБА_7 на ім.»я ОСОБА_2 3 квітня 2004 року та посвідчений нотаріусом міста Хабаровська РФ, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.02.2013 року нотаріусом нотаріального округу міста Хабаровська Хабаровського краю РФ на ім.»я ОСОБА_2, з тих підстав, що ОСОБА_7 не усвідомлював своїх дій та не міг ними керувати.

До судового засідання з»явились представник ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Інші сторони до суду не з»явились, сповіщені судом відповідно до вимог ст.74 ЦПК України про час і місце слухання справи, причини неявки суду не повідомили.

Суд вивчив матеріали справи і вважає їх достатніми для розгляду спору по суті.

Суд встановив наступне:

На підставі договору дарування від 5 березня 1990 року ОСОБА_6 на праві власності належали 11/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Вершинна,4 у м.Одесі. 12 жовтня 2003 року ОСОБА_6 уклала заповіт на користь ОСОБА_1 13 листопада 2003 року ОСОБА_6 померла актовий запис про смерть №10195 від 14.11.2003 року Першого відділу РАГС Приморського рай управління юстиції м.Одеси. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 і ОСОБА_7 як спадкоємці першої черги за законом. При оформленні документів на спадщину ОСОБА_2 довідались про наявність заповіту, укладеного спадкодавицею на користь ОСОБА_1 У 2004 році ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами про визнання за нею права на спадщину за заповітом, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про визнання за ними права на спадщину за законом, ОСОБА_5 надав позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу частини будинку по вул..Веринна,4, укладеного між ним та ОСОБА_6

Спадкоємці за законом вважали, що ОСОБА_1 отримала заповіт на свою користь неправомірно і звернулись до правоохоронних органів щодо порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 з підстав, передбачених ч.4 ст.190 КК України. 21 вересня 2004 року була порушена кримінальна справа за фактом шахрайських дій щодо незаконного заволодіння майном у вигляді частини житлового будинку по вул.Вершинна,4 у м.Одесі. 25.08.2010 року досудове слідство по справі було завершено, ОСОБА_1 пред»явлено обвинувачення за ч.4 ст.190 КК України, кримінальна справа направлена до прокурора Одеської області для затвердження і подальшої передачі до суду. Постановою Приморського райсуду м.Одеси від 1.10.2010 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області 18.10.2010 року, скасована постанова слідчого від 21.09.2004 року про порушення кримінальної справи за фактом шахрайських дій, що були вчинені за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України за відсутністю складу злочину.

ОСОБА_2 і ОСОБА_7 з 2008 року не цікавились цивільною справою за позовом ОСОБА_1 про визнання за нею права на 11/20 частин будинку по вул..Вершинна в м.Одесі в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_6 (ОСОБА_2 і ОСОБА_7 постійно проживали в м.Хабаровську РФ), тому 16.06.2011 року Київський райсуд ухвалив заочне рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 15.05.2013 року за договором дарування ОСОБА_1 зробила відчуження 11/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул..Вершинна,4 в м.Одесі ОСОБА_3 і ОСОБА_4. (в рівних частках). Позовні вимиги ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом і позов ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу були залишені судом без розгляду.

11 січня 2011 року помер ОСОБА_7 актовий запис про смерть за №266 вчинено 12.01.2011 року відділом ЗАГС Залізнодорожньої рай адміністрації м.Хабаровська РФ. 11.02.2013 року нотаріус нотаріального округу м.Хабаровська Хабаровського краю оформила і видала ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, укладеним ОСОБА_7 03.04.2004 року. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 отримав у власність квартиру в м.Хабаровську та грошові кошти, що зберігались на рахунках спадкодавця в ВАТ «Сбербанк России».

4.02.2014 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_9 надав до Київського райсуду м.Одеси заяву про перегляд заочного рішення, ухваленого 16.06.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 В заяві зазначено, що на момент смерті ОСОБА_7 на праві власності належали 11/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул..Вершинна,4 в м.Одесі, суд при вирішенні спору цю обставину не прийняв до уваги. Ухвалою райсуду від 27.03.2014 року заяву представника ОСОБА_2 задовольнив і скасував заочне рішення, ухвалене 16.06.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1

Представник ОСОБА_2 надав зустрічний позов про визнання за ОСОБА_2 права власності на спадщину за заповітом у вигляді 11/20 частин житлового будинку по вул..Вершинна,4 після смерті ОСОБА_7

Представник ОСОБА_2 стверджує, що на заповіті, укладеному 12.10.2003 року від імені ОСОБА_6 підпис вчинено не самою ОСОБА_6, а іншою особою, тому вимоги ОСОБА_1 про визнання заповіту дійсним не підлягають задоволенню.

На обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_2 посилався на заповіт, укладений ОСОБА_7 03.04.2004 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2013 року, висновок почеркознавчої експертизи від 03.07.2015 року.

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 і зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Ст. 1247 ЦК України передбачено загальні вимоги до форми заповіту. Ці вимоги є загальними тому, що вони стосуються випадків посвідчення заповіту як нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надано відповідні повноваження. Названі у цій статті вимоги є мінімально необхідними і їх недотримання є підставою для визнання заповіту нідійсним. До загальних вимог до заповіту належать такі: письмова форма із зазначенням місця і часу його укладення, підписання особисто заповідачем або іншою особою у порядку ч. 4 ст. 207 ЦК, посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами за статтями 1251, 1252 ЦК. Невиконання однієї із зазначених умов є підставою для визнання заповіту недійсним.

У даному випадку при укладанні заповіту 12.10.2003 року від імені ОСОБА_6 вимоги ст.1247 ЦК порушені заповіт не підписаний особисто заповідачем, що встановлено висновком судової почеркознавчої експертизи №1025/02, виконаної експертами ОНДІСЕ 03.07.2015 року.(т.ІУ а.с.205-207), тому вимоги ОСОБА_2 в частині визнання заповіту від 12.10.2003 року недійсним підлягають задоволенню, а вимоги ОСОБА_1 про визнання заповіту дійсним є недоведеними.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, укладеного ОСОБА_7 на ім.»я ОСОБА_2 3 квітня 2004 року та посвідченого нотаріусом міста Хабаровська РФ і про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.02.2013 року нотаріусом нотаріального округу міста Хабаровська Хабаровського краю РФ на ім.»я ОСОБА_2, з тих підстав, що ОСОБА_7 не усвідомлював своїх дій та не міг ними керувати є недоведеними. Позивач не надав належних доказів, які б свідчили, що на момент укладання заповіту ОСОБА_7 не усвідомлював своїх дій і не міг ними керувати.

Позовні вимоги представника ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_2 права власності на 11/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул..Вершинна,4 в м.Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 також є недоведеними, тому що позивач не надав належних доказів, що на момент відкриття спадщини спадкодавцю на праві власності належали 11/20 частин будинку по вул..Вершинна,4 в м.Одесі.

Керуючись ст.213-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання заповіту дійсним.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним і визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати недійсним заповіт, укладений 12 жовтня 2003 року від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.