У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, Кіровоградської міської ради, третя особа - Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області, про визнання рішення Кіровоградської міської ради незаконним та визнання державного акта на право власності на землю недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 на рішення Кіровського районного суду

м. Кіровограда від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що рішенням сесії Кіровоградської міської ради від 16 жовтня 1998 року № 103 «Про приватизацію земельних ділянок індивідуальної забудови» позивачам було передано безкоштовно у приватну власністю земельну ділянку площею

357,2 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1. На підставі цього рішення ОСОБА_4 виданий державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на землю, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 02 лютого 1999 року за № 7749.

ОСОБА_7 і ОСОБА_8 набули право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 на підставі державного акта

від 15 липня 2008 року серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 року № 405 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань врегулювання земельних відносин».

Вважали рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 року № 405 незаконним, а державний акт на землю недійсним, у зв'язку з тим, що відповідачі під час виготовлення технічної документації з приватизації земельної ділянки не погодили межі земельної ділянки із землекористувачами сусідньої земельної ділянки, при прийнятті рішення міською радою не було взято до уваги наявність державного акта від 02 лютого 1999 року.

Просили визнати незаконним та скасувати п. 19 додатку № 25 до рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 року № 405 щодо безоплатної передачі земельної ділянки площею 799 кв. м по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_10, а також визнати недійсним і скасувати державний акт від 15 липня 2008 року серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 779 кв. м по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_10

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Судами встановлено, що згідно із державним актом на право приватної власності на землю від 02 лютого 1999 року, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 357,2 кв. м по АДРЕСА_1 передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 15 липня 2008 року, відповідачам на праві спільної часткової власності належить присадибна земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 779 кв. м, розташована по АДРЕСА_2, з якого вбачається, що дана земельна ділянка межує із землями загального користування Кіровоградської міської ради (від літ. «А» до літ. «Б») та із землекористуванням по АДРЕСА_1 (від літ. «Б» до літ. «А»).

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, оскільки позивачами не доведено у встановленому законом порядку порушення оспореними рішенням міськради та державним актом права власності або користування належною їм земельною ділянкою. Питання в'їзду та виїзду позивачами у двір через земельну ділянку відповідачів вирішується шляхом встановлення земельного сервітуту згідно зі ст. 404 ЦК України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євграфова Є.П.