Справа № 363/5342/14 Головуючий у І інстанції Войнаренко Л.Ф.
Провадження № 22-ц/780/2088/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко
Категорія 31.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

при секретарі : Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 14 січня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 40580972 від 28 травня 2014 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що на примусовому виконанні державного виконавця Бондаренка О.С., який на даний час вже не працює, знаходився виконавчий лист № 2-1763/2010 щодо зобов'язання боржників - Вишгородську міську раду та КПЖ і КГ Вишгородської міської ради солідарно вселити ОСОБА_1 до гуртожитку шляхом прийняття у встановленому законом порядку відповідного рішення з погодженням Вишгородським міським головою, та наступною видачею ордеру на зайняття ОСОБА_1 разом з її малолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вільного житлового приміщення (кімнати) в гуртожитку по АДРЕСА_1, яке перебуватиме в їх відособленому користуванні, жилою площею не менше 6 кв.м на одну особу й відповідатиме встановленим санітарним і технічним вимогам, де будуть забезпечені необхідні умови для проживання, фізичного і розумового розвитку дитини. 28 травня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач вважає вказану постанову такою, що винесена з порушенням вимог ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 1, 5, 30, 36, 49, 50, 75 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду, без достатніх підстав закінчив виконавче провадження та повернув виконавчий документ до суду, який його видав. Вказує, що такі дії державного виконавця порушують її житлові права та права малолітньої дитини через те, що судове рішення з житлового спору залишилося не виконаним і звернутися повторно до ВДВС за відкриттям виконавчого провадження, яке закінчене, вона вже не зможе.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14 січня 2015 року скаргу задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії державного виконавця, як пропущений з поважних причин. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області від 28 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 40580972 по виконанню виконавчого листа № 2-1763/2010 на користь стягувачів ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Вишгородським районним судом Київської області 11 лютого 2013 року.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, 30 січня 2015 року ВДВС Вишгородського РУЮ звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи й порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Так, з рішення Вишогородського районного суду Київської області від 9 вересня 2010 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2011 року, ухвали Апеляційного сулу Київської області від 25 травня 2011 року про виправлення описки, а також ухвали Вишогородського районного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року про роз'яснення рішення вбачається, що ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_2 виселено з житлового приміщення - кімнати НОМЕР_1 в буд. АДРЕСА_1 та вселено їх в кімнату НОМЕР_2 за цією ж адресою; зобов'язано Вишгородську міську раду та КПЖ і КГ Вишгородської міської ради видати ордер на зайняття ОСОБА_1 разом із малолітнім ОСОБА_2 вільного житлового приміщення (кімнати) в гуртожитку по АДРЕСА_1, яке перебуватиме у їх відособленому користуванні, жилою площею не менше 6 кв.м. на одну особу і відповідатиме встановленим санітарним і технічним вимогам.

На виконання вказаних судових рішень, 11 лютого 2013 року Вишогородський районний суд Київської області видав виконавчий лист № 2-1763/2010, який в подальшому було пред'явлено на виконання до ВДВС Вишгородського РУЮ.

Визнаючи незаконною та скасовуючи постанову про закінчення виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було вичерпано всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для виконання рішення суду.

Проте з такими висновками колегія суддів не може погодитися повністю, оскільки вони зроблені без об'єктивного та всебічного дослідження обставин справи та суперечать вимогам процесуального законодавства.

Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час здійснення виконавчих дій, передбачає загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого ухвалює постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта ухвалюється постанова про закінчення виконавчого провадження.

З долучених до апеляційної скарги матеріалів виконавчого провадження ВП № 40580972 вбачається, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ Полінським Б.А. від 7 листопада 2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1763/2010 від 11 лютого 2013 року про: зобов'язання Вишгородську міську раду та КПЖ і КГ Вишгородської міської ради видати ордер на зайняття ОСОБА_1 разом із малолітнім ОСОБА_2 вільного житлового приміщення (кімнати) в гуртожитку по АДРЕСА_1, яке перебуватиме у їх відособленому користуванні, жилою площею не менше 6 кв.м. на одну особу і відповідатиме встановленим санітарним і технічним вимогам, де будуть забезпечені необхідні умови для проживання, фізичного і розумового розвитку дитини.

При цьому, як у виконавчому листі так і в постанові про відкриття виконавчого провадження боржником зазначено лише КПЖ і КГ Вишгородської міської ради (а.с.143, 144 т.3).

Надіслано до виконання боржнику КПЖ і КГ Вишгородської міської ради 19 листопада 2013 року (а.с.148 т.3).

І в цей же день, 19 листопада 2013 року державним виконавцем Бондаренком О.С. здійснено вихід за адресою місця знаходження КПЖ і КГ Вишгородської міської ради та встановлено, що посадові особи боржника постанову про відкриття не отримували. Вказану постанову було вручено директору підприємства під розписку, а також роз'яснено наслідки невиконання рішення суду, про що було складено відповідний акт.

Цього ж дня, на підставі ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем ухвалено постанову про накладення штрафу у розмірі 340 грн. на боржника КПЖ і КГ Вишгородської міської ради та направлено вимогу боржнику щодо виконання рішення суду.

20 листопада 2013 року від директора КПЖ і КГ Вишгородської міської ради надійшли пояснення про те, що боржник не може виконати рішення суду у зв'язку з відсутністю в гуртожитку вільних кімнат, де будуть забезпеченні необхідні умови для проживання малолітньої дитини та стягувача.

26 листопада 2013 року повторним виходом державного виконавця за місцем знаходження боржника, було з'ясовано, що рішення так і не виконане, про що також було складено відповідний акт.

В цей же день було ухвалено постанову про накладення штрафу у розмірі 680 грн. на боржника КПЖ і КГ Вишгородської міської ради.

Оскільки рішення суду в подальшому боржником не виконувалось, то 16 квітня 2014 року на виконання вимог ст. ст. 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 382 КК України державним виконавцем було внесено подання до Вишгородського РВ ГУ МВС України у Київській області про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності директора КПЖ і КГ Вишгородської міської ради ОСОБА_4 за невиконання рішення суду.

28 травня 2014 року державним виконавцем було ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав п. 11 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене слід вважати, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду та без достатніх правових підстав закінчив виконавче провадження.

Розглянувши вимоги скарги за наявних в матеріалах справи доказах та без дослідження в судовому засіданні матеріалів самого виконавчого провадження, суд припустився помилки щодо обставин, які мали місце у справі, якими обґрунтовувалися вимоги і якими доказами вони підтверджувалися, а також не навів мотивів відхилення клопотання скаржника щодо витребування виконавчого провадження ВП № 40580972 у ВДВС Вишгородського РУЮ, хоча така вимога ставилася в прохальній частині скарги.

Відповідно до ст. 383 ПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Суд першої інстанції цих роз'яснень не врахував, не залучив до участі у справі боржника, зазначеного у виконавчому листі, КПЖ і КГ Вишгородської міської ради, не вислухав його думки проти заявлених вимог скарги, що не дало суду можливості у повній мірі з'ясувати обставини справи і постановити обгрунтовану і законну ухвалу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

При новому розгляді справи слід врахувати наведене, більш повно з'ясувати обставини справи, права та обов'язки сторін, зокрема й ту обставину, що за змістом судових рішень та виданого виконавчого листа боржниками у виконавчому провадженні є не тільки КПЖ і КГ Вишгородської міської ради, а й сама Вишгородська міська рада, до якої не застосовувалися заходи виконавчого примусу.

Зважаючи, що суд першої інстанції не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не залучив до участі у справі інших учасників виконавчого провадження, ухвала не відповідає вимогам закону щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 315, 317, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 14 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: