АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7974/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Зарицька Ю.Л.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Борисової О.В., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» в особі ліквідатора Додусенка Володимира Івановича, ОСОБА_5, 3-я особа: ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування договору купівлі - продажу квартири та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 рокупозивачі звернулися в суд із зазначеним позовом, в якому просили визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ними право власності на цю квартиру.

Позивачами було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на та заборону проводити будь-які дії, пов'язані із відчуженням квартири (купівлею-продажем, даруванням, заставою, орендою тощо) та державною реєстрацією права власності.

Мотивували заяву тим, що у разі відчуження відповідачами квартири іншій особі, рішення суду, у разі задоволення позову, неможливо буде виконати.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року - заяву задоволено частково.

Заборонено проводити будь-які дії, пов'язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда та інші) та державною реєстрацією права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Допущено негайне виконання ухвали.

Не погоджуючись з ухвалою, третя особа по справі ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, посилаючись на невідповідність ухвали нормам процесуального права.

Вказує на те, що позивачі не надали суду жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в заяві, які нібито обґрунтовують необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, під час постановления оскаржуваної ухвали, докази щодо відчуження спірної квартири за договором купівлі-продажу квартири 12.09.2014 року та передачі її у заставу 16.09.2014 року, а також існування прямого або опосередкованого відношення третьої особи та ОСОБА_5, у суду також були відсутні.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи заяву частково, суд виходив з того, що забезпечення позову шляхом заборони проводити будь-які дії, пов'язані з відчуженням та державною реєстрацією права власності на квартиру передбачено законом і такий спосіб є співмірним заявленим вимогам, а його невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що квартира за адресою АДРЕСА_1 є предметом спору, а тому заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами і їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що вимоги позивачів про порушення їх прав є недоведеними не можуть бути оцінені судом апеляційної інстанції на даному етапі, оскільки ці обставини підлягають з'ясуванню під час розгляду справи по суті.

Таким чином, посилання апелянта на порушення норм процесуального права при розгляді заяви - є безпідставні.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді