Справа № 333/6821/14-ц
Пр. № 2/333/91/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2015р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боровікової А.І. при секретарі Колесник А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014р. позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що посилаючись на те, що Рішенням Комунарського районого суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 812/10247/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання незаконним розпорядження про приватизацію квартири, про визнання незаконним свідоцтва про право власності на житло, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про витребування квартири з чужого незаконного володіння позовні вимоги задоволені частково: розпорядження Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради № 395р від 27.02.2008 року про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_3 визнано незаконним; свідоцтво про право власності на житло № 28677 від 27.02.2008 року, видане Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради на імя ОСОБА_3 визнано незаконним; договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07.03.2008 р. визнано недійсним; у витребуванні у ОСОБА_4 квартири суд відмовив.

Під час розгляду зазначеної справи зясувалось, що ОСОБА_4 стала на шлях обману, вирішила за участю декількох довірених осіб укласти низку договорів купівлі-продажу квартири з метою приховати незаконне заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та унеможливити її повернення мені, як законному її володільцю та користувачу. ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу квартири з гр. ОСОБА_5, який у свою чергу 15.12.2011 року продав вказану квартиру ОСОБА_6. Продаж квартири ОСОБА_4 весь час розгляду справи у суді приховувала і не довела до відома суду, що квартиру вже продала і в неї нема чого витребувати.

19.04.2013 р. ОСОБА_6 продав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, яка на даний час є власником квартири.

Підтверджується вказане копією договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 19.04.2013 р. Посилаючись на ст. 387, 388, 1212, 1213 ЦК України, вважає відповідачку ОСОБА_2 недобросовісним набувачем спірної квартири та просить суд витребувати у ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_2, вилучити її у ОСОБА_2 і передати її у володіння та користування позивачці. Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру на імя ОСОБА_2, здійснену на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.04.2013р.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, суду пояснила, що після укладення договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, під час знаходження справи у провадженні суду, ОСОБА_4 здійснила відчуження зазначеної квартири, уклала договір купівлі-продажу квартири з гр. ОСОБА_5, який у свою чергу 15.12.2011 року продав вказану квартиру ОСОБА_6. Продаж квартири ОСОБА_4 весь час розгляду справи у суді приховувала і не довела до відома суду, що квартира нею відчужена. Оскільки на час ухвалення рішення ОСОБА_4 не була власницею квартири, суд відмовив у витребуванні квартири у ОСОБА_4

19.04.2013 р. ОСОБА_6 продав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, яка є на теперішній час власником квартири на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 19.04.2013р.

Далі представник позивача ОСОБА_8 зазначила, що відповідачка ОСОБА_2 набула право власності на майно від осіб, які не мали права його відчужувати, відповідачка ОСОБА_2 є недобросовісним набувачем і тому є законні підстави витребувати у останньої квартиру за адресою: АДРЕСА_1; квартира вибула з законного володіння ОСОБА_1 не з її волі, а внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_9, які незаконно отримали рішення суду про позбавлення її права користування жилим приміщенням у квартирі, приватизували квартиру без участі ОСОБА_1 та здійснили відчуження квартири, тому квартира підлягає витребуванню навіть у разі визнання ОСОБА_2 добросовісним набувачем, просить суд витребувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, в обгрунтування своїх заперечень зазначили, що позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що позивачка ОСОБА_1 ніколи не була власником квартири, проміжні договори відчуження квартири недійсними не визнані, реєстрація права власності на ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не скасовані. Крім того, ОСОБА_2 не знала про наявність спору щодо квартири, а ОСОБА_6 на час відчуження був законним власником квартири.

Представник третьої особи ОСОБА_3 просила суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачка не є власником спірної квартири, а є на теперішній час лише користувачем, з позовом до суду про витребування майна із чужого незаконного володіння може звернутися лише власник майна.

Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

Рішенням Комунарського районого суду м. Запоріжжя від 17.02.2014р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_11, до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Запорізької міської ради, ОСОБА_4, треті особи: ТОВ „ЗМБТІ, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_12 про визнання незаконним розпорядження про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, позовні вимоги задоволені частково.

Визнано незаконним розпорядження Комунарської районної адміністрації ЗМР № 395р від 27.02.2008 року про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3.

Визнано незаконним свідоцтво про право власності на житло № 28677 від 27.02.2008 року, видане Комунарською районною адміністрацією ЗМР на ім'я ОСОБА_3.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений 07.03.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_12.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В судовому засіданні встановлено, що після визнаного вищезазначеним рішенням суду від 17.02.2014р. недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 07.03.2008р. була укладена низка договорів відчуження вказаної квартири.

Так, ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу квартири з гр. ОСОБА_5, який 15.12.2011 року продав вказану квартиру ОСОБА_6

Відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 19.04.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 1845., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6

ОСОБА_13 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 Анатолієвною.в Державному реєстрі прав та їх обтяжень, індексний номер 1782638 від 19.04.2013р.

ОСОБА_13 із встановленими вищезазначеним судовим рішенням від 17.02.2014р. обставинами, квартира за адресою: АДРЕСА_1 вибула з користування ОСОБА_1 поза її волею, без її відома та згоди.

Вказане підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 812/10247/12 від 17.02.2014 р., яким встановлено, що під час приватизації та відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 права ОСОБА_1 були порушені, у звязку з чим розпорядження Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про приватизацію квартири на ім'я ОСОБА_3 та свідоцтво про право власності на житло на ім'я ОСОБА_3 були визнані незаконними, а первісний договір купівлі - продажу квартири, укладений 07.03.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнаний недійсним.

Як вбачається з пояснень відповідачки ОСОБА_2 та її представника у судовому засіданні, відповідачка у будь-якому разі є добросовісним набувачем квартири, оскільки придбала останню за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, яку придбала у ОСОБА_6, який продав квартиру, а відповідачка ОСОБА_2 придбала останню, при цьому під час укладення договору купівлі-продажу квартири, право власності на останню було зареєстровано за ОСОБА_6 і не містило будь-яких обтяжень, обмежень чи заборон, договір не був визнаний недійсним, отже ОСОБА_6 мав право на відчуження майна чим і скористався. Про наявність будь-яких спорів по квартирі відповідачці відомо не було.

Допитана у якості свідка ОСОБА_14 пояснила суду, що вона була реєлтором при купівлі квартири ОСОБА_2, допомогала їй у пошуках квартири для купівлі та у оформленні договору купівлі-продажу. Квартира за адресою АДРЕСА_1 на час її огляду потребувала ремонту, в квартирі знаходились деякі побутові речі, однак про їх принадежність їй невідомо.

Допитана у якості свідка ОСОБА_15 пояснила суду, що вона вселилась в квартиру АДРЕСА_3 у 2002 році. Позивача ОСОБА_1 не знає. В квартирі проживав чоловік на імя ОСОБА_9 із співмешканкою, які постійно пиячили. Матір ОСОБА_16 вона не знає, зі слів ОСОБА_9 його мати проживає у будинку поруч. Після продажу квартири ОСОБА_9 нові власники квартири намагались робити ремонт, однак через деякий час знову починали в квартиру ходити нові покупці. До ОСОБА_2 в квартиру ніхто з покупців не вселявся, стан квартири був поганий, квартира потребувала суттєвого ремонту.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_17 пояснив суду, що є чоловіком відповідача ОСОБА_2 Він займався пошуком квартири для купівлі, його дружина продала іншу квартиру, щоб купити спірну квартиру. На час купівлі ОСОБА_6 був власником квартири, їм ніхто не розповідав про спори щодо квартири. В квартирі ніхто не проживав та не був зареєстрований, квартира потребувала капітального ремонту. Те, що після приватизації квартири кілька разів змінились її власники не викликало у нього та дружини жодної підозри.

Допитана у якості свідка ОСОБА_18 пояснила суду, що вона є матірю відповідача ОСОБА_19 На час купівлі квартири вона була у поганому стані, потребувала капітального ремонту, на стінах навіть була цвіль. Про наявність будь-яких спорів по квартирі дочка з чоловіком не знали. Нею була продана 3-кімнатна квартира, щоб забезпечити дітей житлом.

ОСОБА_13 п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Відповідно ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати майно у добросовісного набувача у випадку, якщо воно вибуло з володіння власника не з його волі, а іншим шляхом.

Відповідно частин 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи (потерпілого ) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб.

Відповідно до ч 3 п. 2, п. 4 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння..

Відповідно до п. 25 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив та обачність для зясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

ОСОБА_13 із встановленими вищезазначеним судовим рішенням від 17.02.2014р. обставинами, квартира за адресою: АДРЕСА_1 вибула з користування ОСОБА_1 поза її волею, без її відома та згоди.

Вказане підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 812/10247/12 від 17.02.2014 р., яким встановлено, що під час приватизації та відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 права ОСОБА_1 були порушені, у звязку з чим розпорядження Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про приватизацію квартири на ім'я ОСОБА_3 та свідоцтво про право власності на житло на ім'я ОСОБА_3 були визнані незаконними, а первісний договір купівлі - продажу квартири, укладений 07.03.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнаний недійсним.

Проте, оцінуючи характер набуття у власність спірного майна відповідачем ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що за встановллених судом обставин, відповідачка не мала підстав сумніватися у правомірності дій відчужувача, при вчиненні правочину укладенні договору купівлі-продажу зазначеної квартири, відповідачка не знала і не могла знати що наявність правових вад під час набуття у власність спірного нерухомого майна, що з огляду на положення ст.ст. 387, 388 ЦК України дає підстави для витребування від відповідача цього майна, відповідачка, як набувач, не лише не усвідомлювала і не бажала, а й не допускала можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника спірної квартири.

Права особи, яка вважає себе власником майна підлягають захисту шляхом задоволення віндикаційного позову в разі, якщо існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Проте позивачка ОСОБА_1 не є власником спірної квартири, а має лише право користування нею, в той час, як відповідно положень ст. 388 ЦК України, лише власник має право витребувати майно у добросовісного набувача.

ОСОБА_13 зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За встановлених судом обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 387, 388, 1212, 1213 ЦК України, ст. ст. 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова