Справа № 738/902/15-ц
№ провадження 2/738/254/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

головуючого - судді Чепурко В.О.,

секретаря судового засідання Мойсієнко О.І.,

представників позивача - органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації - Песоцької Т.А., Васильчук О.М.,

відповідача - ОСОБА_3,

представників третіх осіб : Менського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді - Щукіної І.О.;

Чернігівського центру соціально - психологічної реабілітації дітей , служби у справах дітей облдержадміністрації - Слесарева Д.Ю.,

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернігівської області цивільну спpаву за позовом органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх та малолітніх дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ;

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року орган опіки та піклування Менської районної державної адміністрації звернувся до суду в інтересах неповнолітніх та малолітніх дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_3, третіх осіб - Менського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов мотивовано тим, що сім'я ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей з 2011 року , на обліку в центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 2010 року. Ситуація в сім'ї ніколи не була належною для проживання та виховання дітей. Відповідач часто залишає дітей на сторонніх людей. У листопаді 2013 року проведено обстеження умов проживання дітей, та рекомендовано відповідачу виконати десять пунктів зобов'язань по матеріально - побутовому забезпеченню дітей, усунення антисанітарії в житловому будинку , але вони виконані частково. Після цього сім'я була поновлена на обліку, взята під соціальний супровід.

Мати за неналежне виконання батьківських обов'язків притягувалась до адміністративної відповідальності, так як не завжди виконувала рекомендації фахівців з соціальної роботи , час від часу була відсутня їжа та неналежні санітарно - гігієнічні умови . Вихованням та навчанням дітей мати не займалась. Діти часто пропускали заняття в школі. З серпня 2014 р. сім'я переїхала проживати в с. Хотівля Городнянського району , де придбали житловий будинок. В лютому 2015 року відповідачка залишила 5 дітей на виховання старшого сина ОСОБА_13 , а з найменшим ОСОБА_11 виїхала в невідомому напрямку. За клопотанням служби у справах дітей Городнянської райдержадміністрації діти були влаштовані до Чернігівського центру соціально - психологічної реабілітації служби у справах дітей обласної державної адміністрації

В зв'язку з цим просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її дітей та стягнути аліменти на утримання дітей.

В судове засіданні представники третіх осіб - служби у справах дітей та органу опіки та піклування Городнянської райдержадміністрації , органу опіки та піклування Хотівлянської сільської ради Городнянського району в содове засідання не з'явилися, надали відповіді та листи , в яких справу просять розглянути без їх участі.

В судовому засіданні представник позивача та представник органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації Песоцька Т.А.та Васильчук О.М.позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснили, що родина періодично перебувала під соціальним супроводом фахівця з соціальної роботи районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді під постійним наглядом служб, які займаються проблемами дитинства. В зв'язку з складними життєвими обставинами четверо дітей з листопада 2011 року по серпень 2012 року перебували в Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. За цей час мати покращила санітарно-гігієнічний стан помешкання, зробила косметичний ремонт, купила комплекти білизни, добавились спальні місця та стіл для вивчення уроків. Відповідач не має належних навиків догляду за дітьми, перекладає обов'язок по господарству та догляду за молодшими дітьми на старших. З вересня по листопад 2013 року відповідач разом з дітьми перебувала в реабілітаційному центрі «Точка опори», звідти вона потрапила у лікарню і після лікування повертатися до центру з дітьми не виявила бажання. Дітей працівники центру у присутності представників служби у справах дітей передали матері. Діти просились залишити їх в центрі , проживати з матір'ю не бажали. У квітні 2014 року в сім'ї ОСОБА_3 було зафіксовано фізичне насильство стосовно малолітніх дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_8, яке вчинив співмешканець відповідача. У серпні 2014 року відповідач з дітьми залишила будинок з усім майном та виїхала в с. Хотівля Городнянського району Чернігівської області. На початку лютого 2015 року ОСОБА_3, залишила п'ятеро дітей на старшого сина ОСОБА_13, а з найменшим виїхала у невідомому напрямку та повернулась лише в квітні. За час її відсутності дітей було вилучено із сім'ї та поміщено до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації, де перебувають на даний час. Вважає є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти позбавлення батьківських прав відносно її дітей, стягнення аліментів на утримання дітей , заперечувала. Зазначила, що народила та виховує семеро дітей. Старший син ОСОБА_13 досяг повноліття. В 2010 році благодійники придбали для її сім'ї житловий будинок в с. Жовтневе Менського району , де вона проживає з дітьми. В 2014 році переїхала жити в с. Хотівля Городнянського району Чернігівської області. В лютому 2015 року її побив співмешканець ОСОБА_14 , а тому була вимушена виїхати в м. Київ для лікування з меншим сином. Дітей залишила на сусідку та повнолітнього сина ОСОБА_13. На протязі 2015 року діти забезпечені продуктами харчування , необхідними меблями , обробляє город , де вирощує овочі. Співмешканця ОСОБА_14 вигнала з свого будинку і проживає з дітьми. Часто їздить провідувати дітей до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації, де перебувають на даний час діти. Просить суд не позбавляти батьківських прав відносно її дітей.

Представник третьої особи -Менського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Щукіна І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважає, що відповідач неналежним чином виконує покладені на неї обов'язки по вихованню, утриманню та забезпеченню дітей.

Опитані в судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які показали, що їх мати займається їх вихованням та утриманням. Вони бажають проживати з матір'ю, просять повернути їх в сім'ю, де мати створила всі належні умови для їх проживання, любить їх , приділяє увагу їх вихованню та утриманню.

Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов непідлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до свідоцтв про народження - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14 - 15), батьками дітей зазначено - ОСОБА_15 та ОСОБА_16. ( 16-1)

Із свідоцтва про народження - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14-16) слідує , що батьками дітей зазначено - ОСОБА_17 та ОСОБА_16.

Відповідно до свідоцтв про народження - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.18), та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_16 (а.с.19) ОСОБА_3 .

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_3, що проживає в АДРЕСА_1 від 16 квітня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає з меншим сином ОСОБА_11, 2012 року народження. Старші діти перебувають у Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Син ОСОБА_13, 1994 року народження з матір'ю не проживає. Сім'я проживає у дерев'яному будинку, загальна площа 71,5 м.кв.. Будинок складається з 2-х житлових кімнат, кухні, кладової, сіней і коридору. В будинку пічне опалення. Санітарний стан в будинку задовільний, температурний режим в нормі, в будинку є необхідні меблі, які залишились від попередніх власників (а.с.21).

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Менській РДА №39 від 20 травня 2014 року вирішено надати ОСОБА_3 термін три місяці для приведення будинку до відповідних санітарно-гігієнічних норм; рекомендовано трьох дітей шкільного віку в літній період оздоровити в таборі «Пролісок»; надалі продовжувати здійснювати соціальний супровід сім'ї ОСОБА_3 з метою навчання навичкам розподілу сімейного бюджету; здійснювати контроль службами, які займаються проблемами дитинства за станом проживання,утримання та виховання малолітніх дітей з метою недопущення застосування насильницьких дій в сім'ї та слідкування за використанням коштів державної допомоги на дітей (а.с.11).

Згідно довідки-характеристики виданої виконкомом Хотівлянської сільської ради Городнянського району Чернігівської області на ОСОБА_3, слідує, що остання приїхала в с. Хотівля на проживання у серпні 2014 року із с. Жовтневе Менського району Чернігівської області разом з дітьми: ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_20,, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, співмешканцем ОСОБА_14, який на даний час з ними не проживає. ОСОБА_3 придбала в АДРЕСА_1 житловий будинок, де на даний час проживає, за вказаною адресою не зареєструвалась. Вихованню дітей приділяє уваги мало. Діти, які навчалися в Городнянській районній гімназії на уроки приходили без зошитів, ручок. З похолоданням приходили без теплого верхнього одягу. На початку лютого 2015 року, залишила дітей на старшого сина ОСОБА_13, лише з ОСОБА_11, виїхала в невідомому напрямку (з її слів до м. Київ), повернулась на початку квітня. За час її відсутності дітей: ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 забрали до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де вони знаходяться на даний час. За час проживання на території сільської ради зауважень зі сторони виконкому сільської ради до неї не було. До адміністративної відповідальності не притягувалась. Скарг від сусідів та односельців не надходило (а.с.9-10).

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Менській РДА №26 від 20 травня 2015 року вирішено: підготувати відповідні документи для подання заяви до Менського районного суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, 1976 року народження відносно її дітей - ОСОБА_6, 2000 року народження, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_7, 2004 року народження, ОСОБА_9, 2007 року народження, ОСОБА_10, 2010 року народження, ОСОБА_11, 2012 року народження (а.с.4).

Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дітей підтверджується висновком органу опіки та піклування Менської РДА. Висновок обґрунтовано тим, що мати дітей ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не має належних навиків догляду за дітьми. Діти двічі перебували в центрі соціально-психологічної реабілітації. ОСОБА_3О, неодноразово була попереджена та притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, всі вжиті заходи не дали бажаного результату (а.с.5).

Зокрема з повідомлення т.в.о. начальника відділу Менського РВ УМВС України в Чернігівської області від 28 травня 2015 року, вбачається, що відносно ОСОБА_3, 1976 року народження було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Крім того, співмешканець ОСОБА_3 - ОСОБА_14, 1987 рок народження вчинив відносно дітей ОСОБА_3 насильство в сім'ї. в результаті чого останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт (а.с.12).

ОСОБА_3 за час перебування дітей у центрі відвідувала їх тричі, за словами доньки ОСОБА_6, 2000 року народження, вони постійно спілкуються по телефону. У центрі проводилось заняття з батьками, на кому ОСОБА_19 була присутня (а.с.20).

У відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Таким чином, у ст. 164 СК України наведений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, жодна з яких не знайшла свого підтвердження ані в судовому засіданні, ані в матеріалах справи.

Надаючи оцінку зібраним документам, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 є передчасним, оскільки це є єдина рідна людина яка є в дітей, яку діти любить і хочуть бути з нею. Судом враховується і пояснення самих неповнолітніх та малолітніх дітей, які бажають проживати разом з матір'ю.

Виходячи з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною у 1997 році та має пряме застосування в Україні через Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІУ, і відповідно до статті 17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З ст.8 Конвенції слідує , що право на повагу до сімейного життя, яка поширюється на поняття сімейного життя і не обмежується лише сім'єю, також включає в себе відносини між батьками і дітьми. Спільне життя батьків (одного з них) та дитини є однією з цілей статті 8, незалежно від того, чи проживають батьки окремо. Пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає від держави не тільки утримуватись від втручання в приватне і сімейне життя, але і забезпечувати також захист цих прав за допомогою законів. В сфері сімейного права необхідно брати до уваги справедливий розгляд суперечливих інтересів окремих осіб і спільноти. Особливої уваги потребує дитина.

Виходячи з норми ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні й підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, отже, суд приходить до висновку що заявлений позов є безпідставним і таким, що не ґрунтується на зібраних по справі доказах. Посилання позивача на факти, які можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дітей самі по собі не дають підстав для висновку щодо свідомого нехтування відповідачем своїх обов'язків.

Органи опіки та піклування, які надали висновки щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх матері по відношенню до них батьківських прав.

З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та її ставлення до дітей, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дітей, дійшов висновку щодо відсутності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 150-151, 164 Сімейного кодексу України ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ; Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною у 1997 році, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року , суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх та малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_16 , до ОСОБА_3, третіх осіб - Менського районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді; Чернігівського центру соціально - психологічної реабілітації дітей , служби у справах дітей облдержадміністрації - про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування Городнянської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В.О. Чепурко