Справа № 22ц-1008/10 Головуючий у 1 інстанції: Грищук В.О.
Категорія: 34 Доповідач: Каблак П.І.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Гуняк О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ЛКП «Граніт» про відшкодування шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 В апеляційній скарзі стверджує, що суд не взяв до уваги акт ЛКП «Граніт» від 7 травня 2009 року, в якому чітко зазначено, що у квартирі №4, де проживають відповідачі, виявлено несправність сантехнічних приладів, а саме-стояку у ванні. На думку апелянта, суд повинен був допитати у судовому засіданні всіх членів комісії, які складали зазначений акт, що дало б можливість з усією повнотою з'ясувати причину залиття його квартири. Просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким задоволити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вірно встановлено районним судом факт залиття квартири № 4 у м. Львові по вул. М Вовчка 20 мав місце 7.05.2009 року. На підтвердження цього в матеріалах справи міститься відповідний акт ЛКП «Граніт» від 07.05.2009 року, з якого вбачається, що при огляді квартири №7, яка знаходиться над квартирою №4 виявлено несправність сантехнічних приладів, а саме стояка у ванні та висновком спеціаліста №1767 від 23.06.2009 року, в якому зазначено, що вартість ремонтно-будівельних робіт по приведенню спірної квартири в попередній стан після залиття становить 1876 грн., а причиною виникнення пошкоджень є незадовільний технічний стан сантехнічних приладів, а саме каналізаційного стояка у квартирі.

Поряд з зазначеним вище актом у матеріалах справи міститься інший акт ЛКП «Граніт» від 27.05.2009 року, з якого вбачається, що за результатами огляду комісія ЛКП дійшла висновку про необхідність заміни частини каналізаційного стояка, що знаходиться в перекритті між першим та другим поверхах, відповідно в кв. №4 і кв. №7 будинку по вул. М. Вовчка 20 у м. Львові. Також в акті звернуто увагу, що мешканці кв. №4 не надали доступу для виконання робіт по ремонту стояка, будь-яких несправностей сантехнічних приладів у квартирі №7 не виявлено (а.с.19). Через несправність каналізаційного стояка було також затоплено і сусідню квартиру №5 зазначеного будинку, про що також складено акт ЛКП «Граніт» від 3.11.2009 року, який долучений до матеріалів справи (а.с.27). Зазначене підтверджується поясненнями відповідача та представника ЛКП.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 440 і 450 ЦК України, шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причиновий зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

В засіданні апеляційної інстанції встановлено, що залиття квартири позивача відбулось і в 2009 році через несправність труби подачі холодної води, яка була замінена ЛКП «Граніт», в подальшому також відбувалось протікання через несправний каналізаційний стояк в перекритті. З фотографій долучених до висновку спеціаліста вбачається, що наслідки залиття довготривалі, а не одноразові з ознаками грибка.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про відсутність вини відповідачки ОСОБА_2 за завдану позивачу шкоду, будь-яких інших належних доказів, що беззастережно доводять її вину у залитті спірної квартири, на зазначену позивачем суму, апелянт у судовому засіданні апеляційної інстанції не подав і таких суд не досліджував, причинового зв'язку між діями відповідачки і шкодою, яка наступила немає. Акт ЛКП від 7.05.2009 року на який робить покликання апелянт належним чином досліджений судом, оцінений у сукупності з іншими доказами у справі, а саме з актами від 27.05.2009 р. та від 3.11.2009 року, поясненнями сторін і інших учасників судового розгляду та суперечить останнім. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявність одного доказу, який суперечить сукупності іншим належним та допустимим доказам по справі, не дозволяє суду встановити наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції прийнято рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Каблак П.І.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_3