Справа №486/2364/14-ц 18.05.2015 18.05.2015 18.05.2015
Провадження №22-ц/784/1219/15
Головуюча першої інстанції: Волкова О.І. Категорія- 20 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 травня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Самчишиної Н.В.

із секретарем: Гордійчук С.С.

з участю

позивачки - ОСОБА_3

її представника- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.04.2015 р. у справі за

позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання угоди купівлі-продажу житлової квартири дійсною та визнання права власності,

встановила:

18. 12. 2014 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання угоди купівлі-продажу житлової квартири дійсною та визнання права власності.

Позивачка зазначала, що 11.01.1999 р. вона уклала на Універсальній товарній біржі «Недвижимость- Н» угоду з відповідачами про купівлю -продаж належної їм на праві власності АДРЕСА_1 за 22.000 грн.

Вона, як покупець сплатила продавцям належну за договором покупну ціну, а останні отримали гроші та передали квартиру у її розпорядження.

Тобто, була досягнена згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання.

В подальшому вона зареєструвала свої майнові права на придбану квартиру в Южноукраїнському бюро технічної інвентаризації.

Угода не була посвідчена нотаріально, а в даний час біржа ліквідована як юридична особа.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила про задоволення позову.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.04.2015 р. постановлено про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачка просить про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову, посилаючись на необгрунтованність висновків суду та наявність підстав для визнання угоди дійсною та визнання за нею права власності на придбаний обєкт нерухомості.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах оскарження передбачених ст. 303 ЦПК україни, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів укладення угоди.

Але з такими висновками суду погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Так, згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК, правовий статус майна, а також права та обовязки субєктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Положеннями ст. 42 ЦК (1963 р), який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної ).

Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України 1963 р. договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обовязковим нотаріальним посвідченням.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК 1963 р.

В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або обєктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.1999 р. позивачка, як член біржі уклала на Універсальній товарній біржі «Недвижимость- Н» угоду з відповідачами про купівлю -продаж належної їм на праві власності АДРЕСА_1 за 22.000 грн.

Вона, як покупець сплатила продавцям належну за договором покупну ціну, а останні отримали гроші та передали квартиру у її розпорядження.

Тобто, була досягнена згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання.

В подальшому вона зареєструвала свої майнові права щодо придбаної квартири, відповідно до чинного на час укладення угоди законодавства, в Южноукраїнському бюро технічної інвентаризації.

Зазначене підтверджується належно посідченою копією біржової угоди та довідкою ЮБТІ про реєстрацію майнових прав( а.с. -6, 64)

На даний час біржа ліквідована як юридична особа, а місце проживання продавців невідоме, за таких обставин позивачка позбавлена можливості нотаріального посвідчення угоди, що свідчить про ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення угоди та є підставою для визнання її дійсною відповідно до приписів ч.2 ст. 47 ЦК ( 1963 р)

Оскільки суд не врахував цих обставин справи і вимог закону та не дав належної юридичної оцінки наданим доказам, то таке рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню в частині вирішення питання щодо дійсності угоди.

Ухвалюючи нове рішення, колегія суддів виходить з таких установлених фактів та вимог закону.

Відповідно до приписів ч. 2 ст 47 ЦК ( 1963 р.), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною.

В цьому випадку не вимагається подальшого нотаріального посвідчення угоди.

Позивачкою надані належні докази на підтвердження факту укладення угоди, її виконання та обставин, які свідчать про ухилення продавців від подальшого нотаріального посвідчення угоди.

Зазначене є підставою для визнання договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного на біржових торгах, дійсним.

Що стосується вимог позивачки про визнання права власності на спірну квартиру, то в цій частині вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до чинного на час укладення угоди законодавства, майнові права підлягали реєстрації в БТІ, доказом такої реєстрації є реєстраційне посвідчення ЮБТІ ( а.с-6).

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині вимог має залишатися в силі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.04.2015 р. в частині вирішення вимог щодо дійсності угоди, скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, укладений 11.01.1999 р. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з ОСОБА_3 та зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Недвижимость- Н» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 3 від 11.01.1999 р.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, алез цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

П.П. Лисенко