Справа № 355/1170/15-ц
Провадження № 2/355/515/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Баришівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що з ОСОБА_3 вона перебуває у шлюбі, який зареєстрований 25 січня 2014 Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (актовий запис про реєстрацію шлюбу № 30).

Крім того, в позовній заяві зазначає, що період з січня 2013 року по 25 січня 2014 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. В цей період вони проживали однією сім'єю у квартирі № 84, буд. 18 по Чоколівському бульвару в м. Києві. Причиною, через яку з відповідачем не реєстрували шлюб, була відсутність у відповідача документів про розірвання попереднього шлюбу. Однак, 18 грудня 2013 року відповідач отримав свідоцтво про розірвання попереднього шлюбу, який був розірваний у 1993 році.

У травні 2013 року ОСОБА_1 отримала 5 000 (п'ять тисяч) доларів США, що на той час становило суму еквівалентну 40 000 (сорок тисяч) гривень за передачу в довгострокову аренду земельної ділянки площею 11,02 га в с. Федіївка Бобринецького району Кіровоградської області.

10 липня 2013 року позивач з відповідачем за 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень, тобто за спільні кошти, у тому числі і ті, що виручені від передачі в оренду вищевказаної земельної ділянки, придбали квартиру АДРЕСА_1.

Під час перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, а в подальшому і в зареєстрованому шлюбі, з метою створення спільної сумісної власності подружжя, за спільні кошти, у вищевказаній квартирі зроблений ремонт: підведено газопостачання, встановлено газовий котел, труби, батареї, підведено водопостачання, біля квартири пробито скважину, установлено насосну станцію, проведено труби по квартирі, повністю замінено електропроводку в квартирі, установлено бойлер, ванну, унітаз, вирівняно стіни, обшито їх гіпсокартоном, поклеєні шпалери, покладено ламінат, лоджію обшито дерев'яною вагонкою, поставлено металопластикові вікна, у кухні покладено плитку, установлено нові меблі.

Таким чином, вартість квартири з моменту її купівлі зросла більше ніж удвічі. Проте, на даний час позивач не може потрапити до квартири, оскільки відповідач у січні 2015 року вигнав її з неї та не дозволяє увійти до квартири.

Вищевказані обставини можуть бути підтвердженні показаннями свідків, роздруківками спільних з відповідачем фотографій, зокрема з соціальних мереж Інтернету, іншими доказами.

Просить суд встановити факт проживання її однією сім'єю з ОСОБА_3. Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Поділити майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1, шляхом визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила суду, що вона має в Кіровоградській області двох дітей. Познайомилась з відповідачем ОСОБА_3 три роки тому. Пів року вона з ним зустрічались. У нього на той час була дружина та багато інших жінок. Все це було видно в соціальних мережах в Інтернеті, але вона хотіла вийти за нього заміж. Вона любила його, хоч він її зраджував з іншими жінками. В січні місяці 2013 року ОСОБА_2 приїхав до неї з букетом квітів та сказав, що мовляв хоче з нею жити, але потрібно почекати, так як в м. Суми у нього є житловий будинок, який він має наміри продати. Вона приїздила до нього в м. Суми і була присутня при продажі будинку, який був проданий за 18 тис. доларів США. ОСОБА_2 шукав нове житло і в цей же час їздив по заробітках по містах України у Харків, Запоріжжя. В селі Волошинівка Баришівського району Київської області була квартира в поганому стані, де 10.07.2013 року в смт. Баришівка у приватного нотаріуса був оформлений договір купівлі-продажу квартири на ОСОБА_2 за 10 тис. доларів США. Гроші за купівлю квартири належали ОСОБА_2, але при купівлі квартири були у неї в сумочці. Вона в м. Києві знімала квартиру і він туди до неї приїздив.

Після купівлі квартири вона розплакалась, так як надіялась, що квартиру будуть купувати вдвох. У неї в Кіровоградській області був земельний пай. 02.01.2014 року в м. Бобринці Кіровоградської області фермер на прізвище ОСОБА_4 у нотаріуса передав їй 200 тис. грн. за передачу йому на 50 років в оренду земельного паю, а раніше він їй передав без розписки 24 тис. грн. В нотаріуса угоду заключали на 500 тис. грн., але насправді сума була обумовлена в 200 тис. грн. 06.01.2014 року в м. Кіровограді вони з ОСОБА_2 в РАГС подали заяву на одруження, а 25.01.2014 року було весілля на 50 осіб, як у молодят. 26.01.2014 року вони обвінчалися. На весілля нею було витрачено велику кількість грошей біля 70 тисяч гривень, які вона отримала від реалізації земельного паю. На весіллі було зроблено 1500 фотографій. В період шлюбу з нею в Інтернеті на сайті знайомств він шукав другу пару для інтимних зв,язків, а в даний час після того , як вони припинили всякі стосунки, вишукує в Інтернеті «одиноке серце». ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 придбав автомобіль з попередньою дружиною, а квартиру в селі Волошинівка, Баришівського району, коли проживав з нею з січня 2013 року по 25 січня 2014 року. ОСОБА_1 наголошує на тому, що у неї немає де жити, що вона мовляв разом з ним робила ремонт в квартирі, і що заслуговує на цю квартиру. ОСОБА_2 стоїть на обліку, як наркоман у м. Суми, і що понині вживає наркотики, а вона його все одно кохає.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти заявленого позову та пояснив суду, що з ОСОБА_1 він зустрічався для проводження часу. Коли в м. Суми він продав квартиру, то ще продовжував допомагати своїй дружині ОСОБА_6. В селі Волошинівка Баришівського району Київської області він купив квартиру сам 10 липня 2013 року до шлюбу з ОСОБА_1, з якою почав проживати лише з осені 2013 року, а до цього часу він лише приходив до неї в гості. ОСОБА_1 свої гроші в квартиру не вкладала взагалі. Він для себе особисто купував житло і за свої кошти відремонтував квартиру. А зареєстрував з нею шлюб лише в кінці січня 2014 року по її наполяганню, так як в дійсності цього робити не хотів і був проти реєстрації з нею шлюбу. Вона за свої гроші від реалізації паю вирішила відгуляти на широку руку весілля. На весіллі були її знайомі, і гроші подарені на весілля він не бачив. В Кіровограді у ОСОБА_1 є будинок, в якому чомусь проживає її колишній чоловік. Коли і в які дні місяця 2013 року ОСОБА_1 проводила операції з продажем земельного паю він не знає і не був при цьому присутній. Він взагалі не бачив, чи отримувала вона 200 тис. грн. за продаж земельного паю. Перебуваючи у шлюбі ОСОБА_1 могла прийти до нього на роботу і взяти зароблені ним гроші з його роботи, не повідомивши його про це. Будучи у шлюбі, після того, як він відремонтував квартиру за допомогою найманих працівників, з якими також розраховувався сам, вони почали проживати в квартирі. ОСОБА_1 дещо купляла з майна в квартиру, але потім сказала, що все своє вона забере і на автомобілі ВАЗ-21112 вивезла. Наданий позивачем ОСОБА_1 до суду договір аренди квартири в м. Києві від 07.03.2013 року, яку насправді орендувала ОСОБА_1 і проживала в ній, є не достовірним так як він його не підписував. Підпис в договорі не його і він не є власником тієї квартири в м. Києві по АДРЕСА_2, так як в договорі, особи які його підробляли чомусь записали орендодавцем ОСОБА_2 Твердження ОСОБА_1 про те, що вона з ним проживала однією сім,єю з січня 2013 року по 25 січня 2014 року не відповідає дійсності і є не правдивими. ОСОБА_1 не може претендувати на його квартиру, яку він придбав не в шлюбі з нею і за свої власні кошти. Окрім того на час купівлі квартири, вони не перебували в фактичних шлюбних відносинах і не вели спільне господарство, не мали спільного бюджету.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він в 2013 році у ОСОБА_1 в м. Києві по Чоколовському бульвару, 18 знімав в кватирі за №84 одну із трьох кімнат. Самого господаря квартири він не знає, але плату за проживання віддавав ОСОБА_1. В одній із кімнат цієї квартири проживала ОСОБА_1 з ОСОБА_2 ОСОБА_2 їздив по командировках займався ремонтами і появлявся декілька разів на місяць.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він був власником квартири в АДРЕСА_3. При покупці квартири ОСОБА_2 говорив свідку, що із ОСОБА_1 він проживає майже три роки. Гроші за покупку квартири передавав ОСОБА_2. Свідок не запитував, кому належали гроші.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що з ОСОБА_2 вона 10 років прожила в цивільному шлюбі включно до червня місяця 2013 року. ОСОБА_1 розбила їх сім,ю. У ОСОБА_6 з ОСОБА_2 була нормальна сім,я, а із-за таких, як ОСОБА_1 все рушиться. Вона не раз по телефону свідку висловлювала погрози фізичною розправою, обзивала нецензурними словами, говорила що накличе на неї своїх братків, які з нею розберуться. В Інтернеті від імені ОСОБА_3 вела з нею переписку, писала всякі непристойності на її адресу. У квітні 2013 року в м. Суми вони з ОСОБА_2 продали будинок, який разом купували, а до цього мали там квартиру. 13.05.2013 року ОСОБА_2 з м. Суми перевіз в м. Київ на вул. Верховинна, де проживає ОСОБА_6 всі меблі та свої і її особисті речі, які у неї знаходяться і по нині. До цього в цій службовій квартирі робив їй ремонт. Весь цей час у них були інтимні стосунки. Після червня місяця 2013 року він продовжував приїздити до неї. Привозив подарунки, в тому числі золоту цепочку, яка у неї зараз на шиї, і це бачили її діти. ОСОБА_2 постійно їздив по містах України і робив ремонти умагазинах. ОСОБА_1 навіть в липні місяці 2013 року знову висловлювала їй погрози. З ОСОБА_2 вони відновили шлюбні відносини і вже проживають разом більше 3-х місяців.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що знає позивача ОСОБА_1 , якій давав гроші в сумі 5000 тис. дол. США. 02.05.2013 року в рахунок майбутнього розрахунку за здачу в оренду на 49 років земельної частки (паю). В вересні 2013 року він ще дав їй 24 тис. грн. без складання розписки. 03.01.2014 року в м. Бобринець Кіровоградської області в нотаріальній конторі був складений договір оренди землі з терміном дії з 2013 року по 2062 рік включно та обумовлена вартість земельного паю 513030 грн., а насправді він віддав ОСОБА_1 по домовленості 264 тис. грн. З ким була ОСОБА_1 в м. Кіровограді, коли отримувала у нього 24000 тис. грн. він не пам,ятає. Чи заходив до нього в офіс разом з ОСОБА_1 ОСОБА_2 він теж не пам,ятає. 03.01.2014 року грошів сумі 200 тис. грн. гр-ці ОСОБА_1 передавала його дружина, а не він.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що ОСОБА_1 вона знає давно. ОСОБА_2 бачила взимку 2014 року в м. Бобринець. В автомобілі її чоловік передавав ОСОБА_1 за оренду земельного паю, здається 200 тис. грн. в присутності когось із дітей ОСОБА_1. ОСОБА_2 в той час при передачі грошей в автомобілі присутній не був. До січня місяця 2014 року вона ОСОБА_2 взагалі не бачила. ОСОБА_2 ОСОБА_1 відрекомендувала їй, як свого майбутнього чоловіка. Свідок знає, що до ОСОБА_2 у ОСОБА_1 був ще якийсь чоловік.

Свідок ОСОБА_11 дочка ОСОБА_2 пояснила суду, що у неї з батьком хороші відносини. В 2012 році вона проживала в м. Києві і постійно спілкувалася з цивільною дружиною батька ОСОБА_6. Тоді батько з ОСОБА_6 проживали в м. Києві на Русанівських садах, знімали дачний будинок. Потім в м. Суми батько продав 1/2 частину житлового будинку по вул. Комунарів, 43/2 і за свої власні кошти купив собі квартиру в с. Волошинівка Баришівського району Київської області і сказав їй, що ця квартира буде їй, як спадщина від батька. Договір купівлі-продажу квартири в селі Волошинівка батько віддав дочці. ОСОБА_6 вона любить як хорошу мачуху. 12.04.2013 року вони всі виписались з 1/2 частини будинку в м. Суми. Свідок потім прописалась в той же день у м. Ромни у своєї рідної матері. Коли в м. Суми продавався будинок то вона бачила нових господарів, а ОСОБА_1 там не було. ОСОБА_11 стверджує, що в лютому та березні 2013 року її батько насправді проживав з ОСОБА_6, так як свідок на той час працювала в м. Києві і все це добре пам,ятає. ОСОБА_1 в м. Кіровограді має свій житловий будинок. Коли в квітні 2013 року вони всі виписувались з будинку в м. Суми, то на той час батько проживав з ОСОБА_6 ОСОБА_11 не відомі факти вживання її батьком наркотиків, як стверджує зараз ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що в селі Волошинівка Баришівського району Київської області вона має магазин. Знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як покупців магазину. В квартирі в с. Волошинівка вона не була. ОСОБА_12 ОСОБА_1 говорила, що проживає з ОСОБА_2 вже чотири роки, але коли одружились не говорила. За чиї кошти була придбана квартира свідок не знає. До липня місяця 2013 року вона їх не знала.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що знає ОСОБА_1 недавно, а з ОСОБА_6 знайома більше 10 років. ОСОБА_6 перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 і вони проживали в м. Суми, а потім знімали дачу на Русанівських садах в м. Києві. ОСОБА_6 отримала в Києві службову квартиру, яка потребувала ремонту. Руслан в квартирі допомагав їй в ремонті, міняв двері, облаштовував кухню. ОСОБА_2 після продажу будинку в м. Суми в квітні 2013 року перевіз в цю службову квартиру меблі та частину своїх особистих речей. Перша серйозна сварка між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відбулася в червні 2013 року і він перестав з,являться в службовій квартирі. Причиною сварки стало те, що ОСОБА_6 з зарплатної картки без його згоди зняла гроші. В листопаді 2014 року свідок почула новину про те, що ОСОБА_2 одружився із ОСОБА_1. В квітні 2015 року ОСОБА_2 вже ночував на роботі , так як посварився із ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що знає ОСОБА_2 на протязі 3-х років. В селі Волошинівка восени 2013 року він допомагав ОСОБА_2 в ремонті квартири, а саме міняв отоплення, каналізацію. Розраховувався з ним ОСОБА_2. Про взаємовідносини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 йому нічого невідомо. З ОСОБА_2 він працював в м. Києві на будівництві. Об,єкти також були за межами Києва і він ремонтував квартиру без ОСОБА_2, так як той їздив по командировках в міста України: Суми, Харків та Запоріжжя. Ключі від квартири давав йому ОСОБА_2. Свідку було раніше відомо від ОСОБА_2, що той хоче купити собі квартиру. Після проведеного ремонту квартири ОСОБА_14 був раз у квартирі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в квартирі не бачив.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що знає ОСОБА_2 більше року, так як в селі Волошинівка в квартирі клав кахельну плитку, встановлював гіпсокартон, шпаклював стіни та проводив покраску. Плитку в «Епіцентрі» для квартири ОСОБА_2 він купував сам. Всі роботи по ремонту квартири він вирішував з ОСОБА_2. За роботу гроші віддавав йому ОСОБА_2. ОСОБА_1 він бачив лише один раз, коли ввечері вона з ОСОБА_2 заїжджала на квартиру в якій він проводив ремонтні роботи. Свідку також відомо що в м. Суми ОСОБА_2 продав будинок, а в с. Волошинівка купив квартиру. З ОСОБА_2 ОСОБА_16 працював у будівельній бригаді і разом їздили на заробітки в міста України: Кіровоград, Полтаву, Льовів, Запоріжжя, Харків і там же проживали. У ОСОБА_2 в кожному місті, де вони працювали були жінки.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, його представника, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 з січня місяця 2013 року не проживали, як стверджує в позовній заяві ОСОБА_1 ОСОБА_1 також не довела суду, що з січня 2013 року вона мала спільний з ОСОБА_2 бюджет. Судом встановлено та доведено, що ОСОБА_2 за свої власні кошти , які отримав від продажу в м. Суми будинку, в лині місяці 2013 року придбав в селі Волошинівка Баришівського району квартиру за №1 в будинку №13 по вул. Червоноармійська та те, що ОСОБА_1 до купівлі цієї квартири ніякого відношення не мала і не вкладала, якісь свої особисті кошти в придбання ОСОБА_2 цієї квартири. ОСОБА_2 придбав у власність квартиру, не перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 та на час придбання квартири не проживав з нею однією сім,єю. Грошові кошти ОСОБА_1 отримала значно пізніше від реалізації нею земельного паю в Кіровоградській області після того, як ОСОБА_2 придбав у власність квартиру в селі Волошинівка. Окрім того, як зазначила сама позивачка, значну частину коштів від реалізації земельного паю вже в січні 2014 року вона свідомо витратила на проведення весілля. При купівлі ОСОБА_2 квартири в селі Волошинівка ОСОБА_1І, не заявляла нотаріусу ніякого свого права на квартиру, про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 10.07.2013 року.

Свідки, які за клопотанням ОСОБА_1 були допитані судом, не підтвердили факт проживання її з ОСОБА_2 з січня 2013 року включно до придбання ним квартири в с. Волошинівка.

Суд критично ставиться до доданої до позовної заяви ксерокопії договору аренди, датованого 07.03.2013 року в якому ОСОБА_2 зазначений, як арендодатель квартири №84 в м. Києві по Чоколовському бульвару, 18, так як вік з його пояснень суду такої квартири в м. Києві у власності не має і даний договір побачив вперше в судовому засіданні та його ніколи не підписував.

До пояснень деяких свідків позивачки, суд ставиться критично, так як їх пояснення в суді є не об,єктивними, не достовірними, протирічать поясненням інших свідків по справі та поясненням самої позивачки, а також не відповідають обставинам справи.

Суд вважає, що проживання однією сім,єю сторін до реєстрації ними шлюбу не можна визнавати за потрібне і тим більше не можна визнавати спільною сумісною власністю нерухоме майно квартиру АДРЕСА_4, так як це не доведено в судовому засіданні. І відповідно немає підстав поділити майно, як просить ОСОБА_1, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

Так, згідно до ч. 2 ст. З СК України сім 'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Зазначене свідчить про не доведеність в судовому засіданні існування на протязі січня 2013 року до січня 2014 року сім,ї без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 ч. 1 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного доходу чи заробітку.

ОСОБА_2 до реєстації шлюбу з ОСОБА_1 і до проживання з нею однією сім,єю за свої власні кошти, отримані ним від продажу будинку в м. Суми придбав собі у власність квартиру в селі Волошинівка.

Згідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісно власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між: ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2 ст.74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між: собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного Кодексу України

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чиїх обох.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_1 не має право користуватися майном квартирою ОСОБА_2 на власний розсуд.

Статтею 344 ЦК України також передбачено, що особа набуває право власності на майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно , що підлягає реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 13 ч. 3 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Визнання осіб, які спільно проживають, але без зареєстрованого шлюбу, сімейним союзом, зумовило питання: чи накладає стаття 8 Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, в якій встановлено право людини на повагу до її сімейного життя на держав учасниць Конвенції позитивні зобов,язання, тобто чи зобов,язує вона їх до встановлення однакового правового становища осіб, які перебувають у шлюбі, та осіб, які не є у шлюбі між собою.

Встановлені судом обставини також стверджуються:

-ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1 ;

-ксерокопією паспорта відповідача ОСОБА_2;

-ксерокопією свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

-ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_17 та ОСОБА_18;

-ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_19;

-ксерокопією договору купівлі-продажу квартири від 10.07.2013 року;

-ксорокопією Державного акту площею 11.02 га, серія 1-РК №039266, виданого 05.09.2000 року ОСОБА_1;

-ксерокопією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.07.2013 року;

-іншими матеріалами справи.

У справі «Джонсон проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зробив висновок, що договірні сторони користуються широкою свободою розсуду, визначаючи, яких заходів слід вжити для забезпечення додержання Конвенції, з належним урахуванням потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб. Отже надати тим, хто живе у фактичному, або, як його зараз називають, «цивільному» шлюбі, окремі майнові права, якими наділено подружжя, - це право держави.

Судова практика Верховного Суду України виходить з того, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 Сімейного Кодексу України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно (Постанова від 20.02.2012 по справі №6-97 цс-11).

Вирішуючи спір про поділ майна, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна і з 'ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім 'єю; спільний побут; взаємні права та обоє 'язки (статті З, 74 Сімейного Кодексу України) (Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.04.2011).

Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині проживання однією сім,єю, визнання права спільної сумісної власності подружжя на квартиру та поділ цього майна, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 7, 57, 60, 62, 68, 70, 74 СК України, ст. 316, 319, 328, 368, ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року п. п. 20, 23 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 8 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, у визнанні майна спільною сумісною власністю подружжя , а саме квартири АДРЕСА_5 та у поділі зазначеного нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_20