Справа № 303/3405/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Кеміня М.П.

з участю секретаря : Козакової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк де третьою особою на стороні позивача є : ОСОБА_3 про визнання кредитного договору припиненим та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_1Р.о. від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом та просив визнати кредитний договір припиненим і зобовязати відповідача надати довідку-розрахунок про фактично сплачені кредитні кошти та реальну суму заборгованості до стягнення.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2014 року, відмовлено ОСОБА_1Р.о. від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 відмовлено у визнанні кредитного договору припиненим.

Додатковим рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15 травня 2015 року зобовязано ПАТ КБ ПриватБанк надати довідку-розрахунок про фактично сплаченим кредитним коштам та реальну суму заборгованості, що підлягає до стягнення.

ОСОБА_1Р.о. від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 подав на рішення суду апеляційну скаргу в якій ставить вимогу перед апеляційною інстанцією про скасування такого та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Скаргу мотивує тим, що рішення ухвалено в порушення вимог норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1Р.о., та його представник в особі ОСОБА_4 підтримали, вимоги скарги та просили задовольнити таку з наведених підстав.

Представник ПАТ КБ ПриватБанк в особі ОСОБА_5 заперечила, вимоги апеляційної скарги, оскільки рішення суду відповідає вимогам норм матеріального права та обставинам справи.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 16.03.2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1Р.о. було укладено Кредитний договір № MKH0GA00000085 за яким останній отримав кредитні кошти в розмірі 12502,00 долари США зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,33 % на місяць на суму залишку кредиту. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30.06.2010 року в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 43904,16 гривні, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки від 17.03.2006 року на квартиру з укладенням від імені, ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем. На час вирішення спору, правовідносини сторін по кредитному договору не припинились, оскільки, ОСОБА_1Р.о. має заборгованість по кредитним платежам.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ПАТ КБ ПриватБанк вже зверталось в суд із позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором. Та рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30.06.2010 року в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 43904,16 гривні, звернуто стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира належна іпотекодавцю ОСОБА_3. Але виконавче провадження із примусового виконання даного рішення не відкривалось, і рішення не виконувалось. Згідно кредитного договору, грошові кошти надавались банком до 15.03.2010 року. У п. 2 Договору іпотеки від 17.03.2006 року внесено зміни по збільшенню відсоткової ставки з 2,66% на 3.01%, але така зміна в договір внесена без згоди іпотекодавця ОСОБА_3, не в письмовій формі та без нотаріального посвідчення. Після ухвалення рішення суду від 30.06.2010 року дії ПАТ КБ ПриватБанк спрямовані на стягнення з нього більшої суми кредиту ніж та сума, яка підлягала до стягнення.

Проте, такі доводи скарги не відповідають обставинам справи та вимогам норм матеріального права.

За загальними правилами ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту п. 5.1. Кредитного договору № MKH0GA00000085 від 16.03.2006 року, такий діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим Договором, а.с. 26 (на звороті).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30.06.2010 року в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 43904,16 гривні, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки від 17.03.2006 року на квартиру з укладенням від імені, ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, а.с. 30.

Як пояснила, колегії суддів представник відповідача, за рішенням суду ПАТ КБ ПриватБанк отримав, право на укладення договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця, будь-яким способом з іншою особою покупцем. Дане рішення суду не відноситься до тих, виконання яких здійснюється в примусовому порядку за рахунок здійснення виконавчих дій, так-як ПАТ КБ ПриватБанк особисто вишукує покупця іпотечного майна з яким і укладає договір купівлі-продажу. У час економічної кризи це не так і легко зробити, а тому до цих пір предмет іпотеки й не реалізовано. Та зазначене не припиняє дію Кредитного договору і ОСОБА_1Р.о. повинен виконувати такий, так-як має заборгованість по кредитним платежам.

Виходячи з розяснень наведених в абзацах 1 і 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № MKH0GA00000085 від 16.03.2006 року, станом на 22.12.2014 року за ОСОБА_1Р.о. значиться заборгованість по кредитним платежам на загальну суму 26615,52 гривень, а.с. 103-110.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1Р.о. у супереч вимог ст. 526 ЦК України зобовязання за Кредитним договором № MKH0GA00000085 від 16.03.2006 року не виконується належним чином відповідно до умов договору.

Як убачається зі змісту п. 3.2. Кредитного договору № MKH0GA00000085 від 16.03.2006 року при порушенні Позичальником зобовязань по погашенню за Кредитним договором, передбачених п.п. 1.1., 2.2.4. і 2.3.3. цього Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 3,01% на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за Кредитним договором, а.с. 26 (на звороті).

У п. 2 Договору іпотеки від 17.03.2006 року повинні були бути внесені дані із приводу відсотків у розмірах зазначених у п. 1.1. і 3.2. Кредитного договору № MKH0GA00000085 від 16.03.2006 року, але при цьому замість 3,01% було зазначено 2,66%. Виявивши дану помилку, нотаріус і вніс, виправлення в Договір іпотеки від 17.03.2006 року, зазначивши про це відповідним записом у даному Договорі.

Так-як це не була зміна відсоткової ставки по її збільшенню з 2,66% на 3.01%, то відповідно, дана дія і не підлягала погодженню з іпотекодавцем ОСОБА_3 і викладенням такої в письмовій формі з подальшим нотаріальним посвідченням.

А звідси, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що таку слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2014 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили .

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________