Номер провадження: 22-ц/785/3249/15
Головуючий у першій інстанції Івченко В. Б.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про приведення об"єкта у первісний стан за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2013 року Одеська міська рада звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про приведення об'єкта у первісний стан.

Позивач посилався на те, що згідно листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/1639 (2) від 29.08.2013 року Одеській міській раді стало відомо про самовільну реконструкцію частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, шляхом добудування другого поверху площею до 50,0 кв.м. без затвердженої у встановленому законом порядку дозвільно-проектної документації, чим значно погіршилися житлово-побутові умови мешканців будинку. Цей факт підтверджується доповідною директора КП "ЖКС "Порто-Франківський" №2142/11, актом обстеження КП "ЖКС "Порто-Франківський" від 29.07.2013 року.

Мірою реагування на вчинені дії було винесення приписів КП "ЖКС "Порто-Франківський" 26.07.2014 року з вимогою про зупинення будівельних робіт та надання проектно-дозвільної документації, проте зазначені у приписах вимоги виконані не були.

На підставі проведеної перевірки та зібраних матеріалів, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження №447 від 13.08.2013 року "Про приведення самовільно реконструйованої частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в первинний стан".

Однак, розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради відповідачкою виконано не було, чим порушені вимоги ст.73 ЗУ "Про місцеве самоврядування", згідно якої акти органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання всіма підприємствами, установами, організаціями і громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_2 про приведення об'єкта у первісний стан відмовлено.

В апеляційній скарзі Одеська міська рада просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Одеської міської ради.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності представника Одеської міської ради, котрий належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруди, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Стаття 391 ЦК України передбачає захист права власності.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку / квартири/, що належить громадянинові на праві власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про архітектурну діяльність" робоча документація для будівництва / реконструкції, реставрації, капітального ремонту/ об"єкта виконується відповідно до державних стандартів, норм і правил на підставі затвердженого проекту.

Частиною 1 ст. 9 Закону України " Про архітектурну діяльність" визначено, що будівництво/ нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт /об"єкта здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначено Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 24.03.2010 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, ОСОБА_2 належало 14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 198,3 кв.м. / а.с. 15-16/.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.10.2013 року ОСОБА_2 належить 14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 313,3 кв.м., житловою - 132,2 кв.м. / а.с. 63/.

Вказаний об"єкт нерухомості 15.10.2013 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень на ім"я ОСОБА_2 / а.с. 64/.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1. виданого на підставі рішення Одеської міської ради від 07 липня 2009 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0393 по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/ - а.с.44.

Оскільки право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку та спірне домоволодіння підтверджено відповідними право установчими документами, а право власності є непорушним, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Посилання апеляційної скарги Одеської міської ради на те, що відповідачкою здійснено самочинну реконструкцію домоволодіння по вул. Садиковській, 10 без належного оформленого проекту на будівництво, тим самим з порушенням норм містобудівного законодавства України, є безпідставним.

Встановлено, що право власності ОСОБА_2 на спірний об"єкт домоволодіння по АДРЕСА_1 загальною площею 313,3 кв.м. зареєстровано 15.10.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Свідоцтво про прав власності на спірне нерухоме майно видано ОСОБА_2 на підставі декларації про готовність об"єкта до експлуатації, зареєстрованого Інспекцією ДАБК в Одеській області.

Видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.10.2013 року в судовому порядку Одеською міською радою не оскаржувалося та є чинним на теперішній час.

Справа розглянута судом відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді Ю.І. Кравець

О.В. Оверіна