У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Іллічівськводоканал», третя

особа - ОСОБА_7, про визнання наказу про звільнення незаконним, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що звільнення позивачки проведене роботодавцем із дотриманням вимог трудового законодавства та відповідно до ст. 4 Закон України «Про засади запобігання і протидію корупції», оскільки відомча хімічна лабораторія очисних споруд Комунального підприємства «Іллічівськводоканал», в якій працює позивачка, знаходиться в межах території Дальницької селищної ради, проте не розміщена в сільському населеному пункті та розташована поза місцем проживання людей, а тому на ОСОБА_6 не поширюється положення ст. 9 Закону України «Про засади запобігання і протидію корупції».

Проте зазначені висновки судів не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону з наступних підстав.

Судами встановлено, що 25 вересня 2013 року начальника очисних споруд Комунального підприємства «Іллічівськводоканал» (далі - КП «Іллічівськводоканал») ОСОБА_7 було ознайомлено із Законом України «Про засади запобігання і протидію корупції», що підтверджується її розпискою.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 працювала у відповідача на посаді інженера хімічного аналізу очисних споруд та 28 вересня 2013 року її ознайомлено із Законом України «Про засади запобігання і протидію корупції».

Відповідно до пункту 7 Посадової інструкції інженера хімічного аналізу очисних споруд, затвердженої КП «Іллічівськводоканал», інженер хімічного аналізу очисних споруд підпорядковується начальнику очисних споруд.

13 листопада 2014 року ОСОБА_7 повідомила директора КП «Іллічівськводоканал» про те, що ОСОБА_6 є її сестрою.

У заяві від 17 листопада 2014 року ОСОБА_6 зазначала, що відповідно до ст. 4 Закон України «Про засади запобігання і протидію корупції» вона не є суб'єктом відповідальності та бажає виконувати свої посадові обов'язки на посаді, яку вона обіймає.

Службовою запискою від 20 листопада 2014 року інспектор відділу кадрів КП «Іллічівськводоканал» повідомив позивачку про те, що остання перебуває в безпосередньому підпорядкуванні начальника очисних споруд ОСОБА_7, яка є її сестрою, та запропонував ОСОБА_6 наявну вакантну посаду контролера абонентського відділу № 2.

Наказом в.о. директора КП «Іллічівськводоканал» від 17 грудня 2014 року ОСОБА_6 звільнено з посади інженера хімічного аналізу з підстав, передбачених п. 4 ст. 41 КЗпП України.

Статтею 41 КЗпП України передбачені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Зокрема, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку перебування робітника всупереч вимогам Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» <nau://ukr/1700-18/> у прямому підпорядкуванні у близької особи (п. 4 ч. 1 ст. 41 КЗпП України).

Статтею 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» <nau://ukr/1700-18/> передбачено, що суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті.

Особи, зазначені у підпунктах "а" <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/3206-17/ed20141026>, "в"-"ж" пункту 1 <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/3206-17/ed20141026> та підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4 <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/3206-17/ed20141026> цього Закону, не можуть мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» <nau://ukr/1700-18/>).

Із матеріалів справи вбачається, що відомча хімічна лабораторія очисних споруд КП «Іллічівськводоканал» розташована на території Далницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» <nau://ukr/1700-18/> обмеження щодо роботи близьких осіб не поширюються на осіб, які працюють у сільських населених пунктах (крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суди вважали, що відомча хімічна лабораторія очисних споруд КП «Іллічівськводоканал» не знаходиться в сільському населеному пункті та розташована поза місцем проживання людей, що виключає можливість застосування положення пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» <nau://ukr/1700-18/>. Крім того, суди врахували наказ Міністерства аграрної політики від 13 грудня 2013 року № 736 в частині визначення поняття терміну «сільський населений пункт», яким передбачено, що сільський населений пункт - це єдине комплексне місце проживання людей, зайнятих переважно в сільському господарстві та інших територіально розсереджувалних галузях, забезпечене об'єктами соціального та виробничого призначення.

Проте, відповідно до статті 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Відповідно до Державних будівельних норм України «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень» територія сільського населеного пункту за функціональним призначенням повинна поділятися на сельбищну й виробничу. До сельбищної території входять житлові території, ділянки установ і підприємств обслуговування, парки, сквери, бульвари, вулиці, проїзди, майданчики для стоянки автомашин, водойми. До виробничих територій входять зони і ділянки підприємств з виробництва й переробки сільськогосподарської продукції, ремонту, технічного обслуговування і зберігання сільськогосподарських машин і автомашин, дільниці комунально-складських та інших об'єктів, дороги, проїзди і майданчики для стоянки автомашин, інші території.

Згідно з державним класифікатором об'єктів адміністративно-територіального устрою України (далі - КОАТУУ), який є складовою частиною єдиної системи класифікації і кодування техніко-економічної та соціальної інформації визначено, що сільський населений пункт - це населений пункт неміського типу переважна кількість жителів якого зайнята у сільському господарстві.

Вищезазначене судами враховано не було, належним чином не спростовано доводи позиваки щодо розташування хімічної лабораторії очисних споруд КП «Іллічівськводоканал» на території сільського населеного пункту. Не застосовано до спірних правовідносин положення ст. ст. 43, 133 Конституції України, а також не враховано підзаконні нормативно-правові акти, які дають визначення поняття законодавчого терміну «сільський населений пункт». Крім того, Конституцією України передбачено, що кожен має право на працю та державою гарантується захист громадян від незаконного звільнення, а тому висновки судів, що при звільненні позивачки не було допущено порушень трудового закону є передчасними.

Враховуючи зазначене, судові рішення не можуть залишатися в силі, допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак