Справа № 605/646/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі головуючої судді Ігнатової Г.В.

при секретарі Лежигубській О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини за заповітом ,-

ВСТАНОВИВ

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 07 серпня 2004 року померла ОСОБА_4, яка за життя залишила заповіт , яким заповідала все своє майно, їй, позивачу. На даний час вона не може оформити прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом, оскільки нею пропущений строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.Сторок для прийняття спадщини позивач пропустила з поважних причин, оскільки на момент відкриття спадщини проживала з спадкодавцем вважала , що при наявності заповіту зможе в любий час оформити прийняття спадщини через те до нотаріальної контори вчасно не подала таку заяву. Причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивач вважає поважними, тому просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини по заповіту ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідачі позов визнали в повном обсязі не заперечуючи щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадкування за заповітом ОСОБА_4, що підтверджено заповітом від 01.11.2000 року зареєстрованого в реєстрі за №45

07 серпня 2004 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ИД № 160701 від 09.08.2004 р.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна якої входить право на земельну частку ( пай) ділянка,що підтверджено сертифікатом серії ТР № 0137961, і станом на момент розгляду справи вказану спадщину не було прийнято спадкоємцем.

Упродовж шести місяців після відкриття спадщини позивач або інші особи, не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як за зареєстрованим місцем проживання спадкодавця в с. Литвинів Підгаєцького району, так і за місцем знаходження нерухомого майна.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1, її мати фактично проживала і померла в с.Рудники Підгаєцького району. Вона позивач на день смерті матері проживала разом з нею, але є зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері позивач зразу ж змінила місце свого проживання та з того часу проживала за місцем її реєстрації в м. Бережани.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Верховний Суд України в постанові від 26 вересня 2011 року №6-85цс12 висловив свою правову позицію, а саме, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На основі аналізу цих правових норм, ВСУ під час розгляду цивільної справи № 6-85цс12 сформулював правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Ні в мотивах позову, ні в судовому засіданні сторона позивача не змогла довести ту обставину, що у неї були перешкоди для подання відповідної заяви. Оскільки остання постійно проживала у м. Бережани, на переконання суду, такі перешкоди були відсутніми. Доводи позивача проте що у неї на той час були неповнолітні діти, та у звязку з важким матеріальним становищем не є поважними причинами які б перешкоджали спадкоємцю позивачу вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини по заповіту, та відповідно до правової позиції ВСУ ці обставини судом не можуть бути визнані поважними.

Крім того, даючи оцінку мотивам позову та доказам, якими позивач його обґрунтовує, суд не вбачає поважними причини пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а відтак, не вбачає підстав для визначення додаткового строку.

Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс 12 прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийнята спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Згідно позиції пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Окрім цього, судом касаційної інстанції, з приводу даних правовідносин роз'яснено аналогічне (лист ВССУ від 16 травня 2015 року за № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

В п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під час вирішення питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а вона не скористалася правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, за відсутністю грошових коштів, та через те ,що вважала що спадщина перейшла їй автоматично то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються з цих підстав доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги.

Суд не вважає, необізнаність позивача ОСОБА_1 щодо порядку прийняття спадщини по заповіту , поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини. Останньою не надано належних та допустимих доказів наявності об'єктивних обставин, що перешкодили їй звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того суд звертає увагу, що незалежно від обізнаності щодо заповіту, про який, як стверджує позивачка їй було відомо, останньою як спадкоємцем , також будь-яких дій щодо вступу у спадщину до спливу встановленого для прийняття спадщини терміну вчинено не було.

По суті, сама така обставина не може вважатись поважною причиною пропуску цього строку. Сторона позивача в судовому засідання не змогла навести інші причини, які б вказували на поважність пропуску строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини за законом чи заповітом у встановлений законодавством шестимісячний строк не вчинила , а тому вважається такою, що спадщину не прийняла.

За таких обставин суд не може визнати, що у позивача були об'єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини.

В цілому, звернення до суду із згаданим позовом по спливу майже одинадцятирічного строку з часу відкриття спадщини є очевидною ознакою пропуску встановленого законом строку не з поважних причин.

Відтак, суд не знаходить правових підстав для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а відповідно для задоволення позову в цілому.

Витрати, понесені по справі, віднести на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 1233, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення Підгаєцького районного суду подається в апеляційний суд Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_5