МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-4055/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2010 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді - Жуган Л.В.

при секретарі - Тетеря С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 10.02.2010 року звернулась ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про виселення з будинку № 37 по вул. Щорса. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що 03.07.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_2 передає ОСОБА_4 у власність 1/2 частину житлового будинку № 37 по вул. Щорса, а ОСОБА_4 зобовязалась довічно повністю утримувати ОСОБА_5, забезпечувати її їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в її безкоштовному довічному користуванні, зазначену частину житлового будинку. Однак у звязку зі смертю ОСОБА_4 договір довічного утримання є припиненим, однак в зазначеному будинку залишається проживати чоловік померлої ОСОБА_3, який не має право на зайняття житлової площі будинку та відмовляється виселятися з належної позивачці частини домоволодіння у добровільному порядку.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила виселити ОСОБА_6 з належної їй частини будинку.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як вбачається з договору довічного утримання від 03.07.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, за реєстром № 3-2980, ОСОБА_2 передала ОСОБА_4 у власність 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами № 37, що знаходиться в м. Одесі, по вул. Щорса, а ОСОБА_4 зобовязалась довічно утримувати ОСОБА_2 та забезпечувати її їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в її безкоштовному довічному користуванні, зазначену в цьому договорі частину житлового будинку. Договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» за № 9004 в книзі 177доп 70, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона передає другій стороні у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно.

Судом встановлено, що набувач по зазначеному договору ОСОБА_4 померла 08.05.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим третім відділом РАЦС Приморського РУЮ м. Одеси, актовий запис №23.

Як вбачається з відповіді Сьомої одеської державної нотаріальної контори від 14.04.2010 року № 1528/01-14 спадкова справа до майна ОСОБА_4 не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Таким чином, відповідач не є власником зазначеного майна, оскільки не оформив спадкові права на спірний будинок.

За ствердженням позивача, відповідач систематично вживає алкогольні напої, порушує громадський порядку, на зауваження не реагував.

Оскільки зазначені обставини були визнані відповідачем, суд вважає, що зазначені обставини є доведеними.

Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 11 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209,212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 116,157 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 із будинку № 37, по вулиці Щорса, в м. Одесі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Л.В. Жуган