Справа № 523/9472/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" грудня 2015 р.

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за мировою угодою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за мировою угодою. Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Малиновського районного суду від 28 листопада 2014 року було визнано і затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за якою Відповідач ОСОБА_2 у якості компенсації повинен був сплатити Позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в еквіваленті 20 000 доларів США, що за курсом НБУ на день сплати) під час підписання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, але не пізніше 31.12.2014.

Станом на 18 червня 2015р.. Відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобовязання за мировою угодою в повному обсязі щодо сплати грошових коштів хоча в умовах мирової угоди прописана дата, не пізніше якої Відповідач ОСОБА_2 повинен був сплатити грошові кошти, - 31 грудня 2014 р.

Відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання за умовами мирової угоди, тому у Позивача ОСОБА_3 виникло право на стягнення боргу з Відповідача за умовами мирової угоди, у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, що на момент сплати за курсом НБУ- 23,36 - становить суму 467 200 (чотириста шістдесят сім тисяч двісті) гривень, у зв`язку з порушенням її прав та неналежним виконанням цивільно-правових зобов`язань Відповідачем.

Позивач ОСОБА_3 стверджує, що жодної виплати відповідачем ОСОБА_2 здійснено не було. За весь час з моменту укладення мирової угоди жодної виплати сплачено не було.

На підставі викладеного, Позивач ОСОБА_1 просить стягнути на її користь з ОСОБА_2, за мировою угодою, укладеною 28 листопада 2014 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та затвердженою Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року в цивільній справі №1519/2-2546/11, борг у розмірі 20 000 ( двадцять тисяч) доларів США, що станом на 11 грудня 2015 року (за курсом НБУ 23,36 за 1 дол. США) становить суму 467 200.

В судове засіданні представник позивача не зявився, згідно поданого клопотання просив справу розглянути у його відсутність, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся за місцем реєстрації, проте за вищевказаною адресою кореспонденцію не отримує, у звязку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеса розглядалась цивільна справа № 1519/2-2546/2011 ( № справи у 2010 р. - 2-8579/2010 ) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними заповітів, договору купівлі - продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом. 28 листопада 2014 року сторонами по справі № 1519/2-2546/2011 ОСОБА_1 до ОСОБА_2, було зроблено спільну заяву і надано до суду укладену та підписану мирову угоду від 28 листопада 2014 року про визнання мирової угоди із доданим текстом мирової угоди про визнання недійсними заповітів, договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом

Ухвалою Малиновського районного суду від 28 листопада 2014 року було визнано і затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за якою:

- Позивач ОСОБА_1 відмовилась від своїх позивних вимог про визнання недійсними заповітів та визнання права власності в порядку спадкування за законом 5/8 частини квартири АДРЕСА_2.

- В свою чергу, Відповідач ОСОБА_2 у якості компенсації повинен був сплатити Позивачу ОСОБА_1М, грошові кошти в еквіваленті 20 000 доларів США, що за курсом НБУ на день сплати) під час підписання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, але не пізніше 31.12.2014.

- Після отримання грошових коштів в еквіваленті 20 000 доларів США ( за курсом НБУ на день сплати ) не пізніше 31.12.2014 року, Позивач ОСОБА_1 відмовляється від усіх вимог до Відповідача ОСОБА_2 з приводу квартири АДРЕСА_2.

Станом на 18 червня 2015 р. Відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобовязання за мировою угодою в повному обсязі щодо сплати грошових коштів хоча в умовах мирової угоди прописана дата, не пізніше якої Відповідач ОСОБА_2 повинен був сплатити грошові кошти, - 31 грудня 2014 р.

Відповідач ОСОБА_2 неналежно виконує свої зобов`язання за умовами мирової угоди, тому у Позивача ОСОБА_3 виникло право на стягнення боргу з Відповідача за умовами мирової угоди , у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, що на момент сплати за курсом НБУ- 23,36 - становить суму 467 200 (чотириста шістдесят сім тисяч двісті) гривень, у зв`язку з порушенням її прав та неналежним виконанням цивільно-правових зобов`язань Відповідачем.

В судовому засіданні встановлено, що Відповідач ОСОБА_2 не сплатив встановлену мировою угодою від 28.11.2014 р. грошову суму на користь Позивача ОСОБА_1, оскільки доказів протилежного суду не надано.

Позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор та згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України)

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. ( ч.1,2 ст. 612 ЦК України ).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, яка стосується відповідальності за порушення грошового зобов`язання: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тоді як в даному випадку, мирова угода за своєю правовою природою відповідно до норм Цивільного кодексу України є правочином, що згідно з ст. 629 цього Кодексу підлягає обов'язковому виконанню. Заінтересована сторона (стягувач) не позбавлений права звернутися до суду з позовною заявою про спонукання до мирової угоди, оскільки згідно з вимогами ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів сторони є примусове виконання обов'язку в натурі.

При цьому, суд зазначив, що відповідно до ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у формі ухвал та рішень.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема ухвали, постанови судів у відповідних господарських, адміністративних та кримінальних справах.

Якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначене, ухвала про визнання мирової угоди може бути виконавчим документом та підлягає виконанню у випадку, якщо її резолютивна частина відповідає вимогам цього Закону.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Чинна редакція ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає вимоги до виконавчого документу. Так, У виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Однак ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року по справі № 1519/2-2546/11 не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», так, в ухвалі відсутні відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб громадян України, їх місцезнаходження.

В зв'язку з чим, вона не може бути прийняти до виконання органами виконавчої служби.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу, встановленому за мировою угодою.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст.11,16,509,525,611,610,625 ,629 ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за мировою угодою задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з ОСОБА_2 (який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт КМ № 236806, виданий 13.04.2004 року Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_1 ( яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. ЛазареваАДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_2, паспорт КК № 400103, виданий 15.12.1999 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) суму коштів у розмірі у 467 200 (чотириста шістдесят сім тисяч двісті) гривень, а також судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні, а всього стягнути суму у розмірі 470854 (чотириста сімдесят тисяч вісімсот пятдесят чотири) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: