УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Мукачево Справа №303/5645/15-ц

6/303/313/15

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Прокоп Г.М.,

За участю:

ст. державного виконавця - Гаринець О.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево подання старшого державного виконавця РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла, а саме домоволодіння №90 по вул. Корятовича в смт. Кольчино Мукачівського району (надалі - Домоволодіння), з метою примусового виселення з нього боржника ОСОБА_2.

Необхідність задоволення подання обґрунтовується тим, що в РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області на виконанні перебуває провадження ВП №47916230 щодо виконання виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду від 16.06.2015 року по справі №303/5963/14-ц. У звязку з безпідставним невиконанням боржником судового рішення, виникла необхідність в отриманні дозволу суду на примусове проникнення в приміщення вищевказаного будинку.

Дослідивши матеріали подання, суд констатує наступне.

З метою виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління державної міграційної служби в Закарпатській області в особі Мукачівського районного сектору Державної міграційної служби про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 24.12.2014 було видано виконавчий лист №303/5963/14-ц (2/303/3196/14) (а.с. 3).

19.06.2015 державним виконавцем РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої ОСОБА_2 надано строк для добровільного виконання рішення суду до 03.07.2015 року (а.с. 4), копія якої боржником отримана, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з особистим підписом боржника (а.с. 5).

Даний виконавчий лист залишився невиконаним (ОСОБА_2 з домоволодіння не виселений), що підтверджується актами державного виконавця від 20, 27 липня 2015 року (а.с. 6, 7), а також постановами державного виконавця від 20.07.2015 року про накладання відносно боржника штрафу у розмірі 170 грн. за невиконання рішення суду та від 13.08.2015 року про призначення примусового виконання рішення суду в строк до 20.08.2015 року (а.с.8, 9).

Також, матеріали справи містять акт державного виконавця від 20.08.2015 року, згідно з даними якого боржник не допустив державного виконавця до вищевказаного домоволодіння (а.с. 11).

Згідно з частиною пятою ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Законом України «Про виконавче провадження» (ст.ст. 2 та 17) обовязок по виконанню судових рішень покладено на органи державної виконавчої служби.

У відповідності з приписами частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини другої ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Пунктом десятим частини другої ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення подання, оскільки останнє містить належні та достатні доказові матеріали, які достовірно та безпосередньо підтверджують вказані в ньому обставини щодо перешкоджання державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій про примусовому виконанню судового рішення, яке набрало законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 209-210, 376 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Подання старшого державного виконавця РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла - задоволити повністю.

2. Надати дозвіл старшому державному виконавцю РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 на примусове проникнення до домоволодіння №90, яке знаходиться на вул. Корятовича в смт. Кольчино Мукачівського району для можливості проведення виконавчих дій у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження» по примусовому виконанню судового рішення по справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління державної міграційної служби в Закарпатській області в особі Мукачівського районного сектору Державної міграційної служби про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення.

3. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость