Справа № 361/2296/15 Головуючий у І інстанції Шмнкарь А.О.
Провадження № 22-ц/780/4160/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 18 01.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Говорун В.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, просила визнати недійсним п. 12.1 договору фінансового лізингу № 000907 від 20 лютого 2015 року, розірвати цей договір та стягнути з відповідача кошти в сумі 16829 грн.

25 березня 2015 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в сумі 16829 гривень, посилаючись на те, що майновий стан та платоспроможність відповідача викликає сумніви у зв'язку з відкриттям 18 виконавчих проваджень щодо відповідача, а тому незабезпечення позову може привести утруднення або неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти у межах заявлених вимог на загальну суму 16829 гривень, які належать товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс» (01601, м. Київ, вул. Шовковична, 42-44 офіс 9СД2, ), та знаходяться на рахунку 3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати ухвалу суду. Зазначає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали не взято до уваги, того, що відсутня будь - яка реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в зв'язку із чим необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на рошові кошти у межах заявлених вимог на загальну суму 16829 грн.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду із вимогами, що мають матеріальний характер, предметом яких є грошова сума в розмірі 16829 грн., тому незабезпечення їх збереження може в подальшому призвести до неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність накладення арешту на вказані поточні рахунки, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене суд першої інстанції, правомірно дійшов висновку, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про те, що суд не встановив усі обставини, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки доказам безпідставні та висновків суду не спростовують.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, ухвалена без порушення норм матеріального та процесуального права і повинно залишатися без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс»- відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: