Справа № 405/2518/15-ц
Провадження №2/405/586/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Л.А.

при секретарі - Волошиній І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.05.2005 року належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. За цією ж адресою зареєстрований, але не проживає з жовтня 2013 року її онук ОСОБА_2 Позивач також зазначила, що реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує її права, як власника квартири, оскільки він (відповідач) не несе витрат по утриманню квартири.

З огляду на зазначене та з посиланням на ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 75 за адресою: м. Кіровоград, пров. Фортечний, 19.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, судом повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи шляхом направлення судової повістки про виклик на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, причини неявки суду не відомі, клопотання відсутні.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2005 року, виданого Кіровоградською міською радою на підставі розпорядження від 19 липня 2005 року №39901, квартира АДРЕСА_2.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права приватної власності на квартиру АДРЕСА_3, прийнято 29.07.2005 року.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки, виданої КП «ЖЕО № 2» Кіровоградської міської ради від 03.04.2015 року № 447 склад сім'ї ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, складає: онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 14.04.2015 року місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12.07.2006 року.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який є онуком позивача ОСОБА_1, з жовтня, 2013 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, яку він залишив добровільно, при відсутності перешкоджання йому у цьому з боку позивача, крім того, в квартирі відсутні його особисті речі, матеріальної допомоги на утримання квартири не надає, також не несе витрати на оплату комунальних послуг.

Викладені обставини підтверджені в судовому засіданні поясненнями позивача ОСОБА_1, крім цього, матеріалами справи: свідоцтвом про право власності на житло від 19.07.2005 року №39901, яким підтверджено право власності позивача на квартиру АДРЕСА_4, відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 14.04.2015 року, згідно з якими ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною вище адресою, актом від 02.04.2015 року, за підписами ОСОБА_3, ОСОБА_4, підписи яких посвідчено начальником дільниці № 3 КП «ЖЕО № 2» КМР ОСОБА_5, якими підтверджено, що ОСОБА_2 зареєстрований, але фактично не проживає з жовтня 2013 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1, а тому вважаються судом встановленими.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю.

Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут).

Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України.

При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЖК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач без поважних на те причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 з жовтня 2013 року, тобто понад один рік, і даний факт не спростовано відповідачем в порядку ст.ст.10,60 ЦПК України, приймаючи до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, більш того, відповідач добровільно залишив дану квартиру, забрав свої особисті речі, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою № 75 в будинку №19 по пров. Фортечному у м. Кіровограді, при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Відповідно до ст.ст.16, 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 75 в будинку № 19 по пров. Фортечному у м.Кіровограді.

Судові витрати по справі, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. залишити по фактично понесеним позивачем ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова