АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4636/15 Справа № 183/1524/15 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Пищиди М.М., Черненкової Л.А.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИЛА:

Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 17.03.2015 року було постановлено ухвалу, згідно якої суд відмовив ОСОБА_2 в задоволенні його заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що ця заява не відповідає вимогам ст.ст. 151,152 ЦПК України, оскільки позивачем зокрема не зазначено в заяві про які обмеження іде мова, як і не приведено жодних аргументів, обґрунтувань, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду / а. с. 7-8 /.

З цією ухвалою не погодився позивач ОСОБА_2 і, через свого представника ОСОБА_3, звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду від 17.03.2015 року, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права /а. с. 10-12/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду - залишити без змін, з наступних підстав.

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» про захист прав споживачів, в якому просив суд зобов'язати відповідача провести коригування договірної величини споживання електроенергії в нежитловому приміщенні та зробити перерахунок за спожиту електроенергію / а. с. 1-3 /.

В цей же день, тобто 13.03.2015 року, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в порядку ст. 153 ЦПК України, в якій позивач просить на період розгляду судом спірного питання заборонити відповідачу здійснювати обмеження та відключення електропостачання споживача / а. с. 4/.

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні його заяви про забезпечення позову у зв'язку з тим, що ця заява не відповідає вимогам ст.ст. 151,152 ЦПК України, оскільки позивачем зокрема не зазначено в заяві про які обмеження іде мова, як і не приведено жодних аргументів, обґрунтувань, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду / а. с. 7-8/.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частинами 2 та 4 ст.151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову та що повинно бути додано до неї.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Між тим, як вбачається з заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову / а. с. 4 /, ця заява не відповідає вимогам ЦПК України, зокрема ст. 151 ЦПК України, оскільки: в заяві не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; не наведено обґрунтування застосування виду забезпечення позову; не вказане які саме обмеження слід застосувати до відповідача і таке інше.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову від 17.03.2015 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги - не вбачає.

Керуючись ст.ст. 151-153,303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: