Справа №645/1823/15
Провадження № 2/645/1146/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Гудзенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом і за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3, якому на підставі рішення Виконкому Комінтернівської Райради від 12.07.1957 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 07.12.1957 року, Акту встановлення меж земельної ділянки від 06.08.1957 року належав житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_4, який був зареєстрований 09.11.1955 р. Спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 - його дружина ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але не оформили її прийняття. ОСОБА_2 після смерті батька спадщину не приймав. За життя 20.09.2008 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті належну їй частку у розмірі 1/2 частин спірного будинку вона заповіла своєму сину - відповідачу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті сторони прийняли спадщину, яка відкрилась: позивач шляхом фактичного прийняття, відповідач - шляхом подання заяви до нотконтори. Отримати свідоцтво про право власності у без судовому порядку він не може, оскільки спірне домоволодіння не зареєстровано в КП ХМБТІ, що не вимагалось законодавством, чинним на час його будівництва.

З врахуванням уточнень, просить суд визнати факт належності його померлим батькам житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на 1/4 частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3; визнати право власності на 1/8 частин будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом в якому, посилаючись на ті ж обставини щодо смерті їх з позивачем батьків та прийняття спадщини, просив суд визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на 1/2 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4; визнати за ним право власності на 1/8 частин вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 первісний позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Пояснив суду, що будівництво будинку було закінчене у 1958 р., будівництво велось за спільні кошти подружжя, з того часу батьки сторін були зареєстровані та мешкали за вказаною адресою.

Представник відповідача - ОСОБА_6 первісний позов ОСОБА_1 визнав, зустрічний позов підтримав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_3, який був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1, перебував у шлюбі з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.11.1955 року.

Сторони є рідними дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 10.10.1961 року, та свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 31.07.1956 року.

Згідно даних технічного паспорту, виготовленому КП «ХМБТІ» станом на 27.05.2014 р., на земельній ділянці площею 469 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташовані житловий будинок літ. А-1 з прибудовами літ. а, літ. а2, літ. а3, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., ганком літ. а1, та надвірні будівлі: льох літ. В, сарай літ. Д, вбиральня літ. Е, гаражі літ. З,К, навіс літ. И, огорожа №1, 6,7, хвіртка №4, ворота №5, вигрібна яма №8.

Вказана земельна ділянка була виділена ОСОБА_3 на підставі рішення Виконкому Комінтернівської районної ради №228-13 від 12.07.1957 року, відповідно до якого між ОСОБА_3 та Виконкомом Комінтернівської районної Ради 07.12.1957 року було укладено нотаріально посвідчений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Зазначений договір зареєстровано в Комінтернівському РВК 10.12.1957 року за №522.

Згідно преамбули вказаного договору, земельна ділянка надавалася ОСОБА_3 саме для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, тобто здійснене ним будівництво після його завершення мало стати особистою власністю Забудовника і додаткового підтвердження цьому не передбачалося ні чинним на той час законодавством, ні умовами договору.

06.08.1957 року межі земельної ділянки, що була надана у користування ОСОБА_3 , були встановлені на місцевості, що підтверджується Актом визначення меж.

Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 на території зазначеного домоволодіння відсутні самовільні будівлі, будівництво всіх будівель є завершеним, власниками майна у технічному паспорті значаться: ОСОБА_1, ОСОБА_2.

За повідомленням КП ХМБТІ від 27.06.2014 року за №1501146, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року не зареєстровано, обтяження майна відсутні. На день обстеження загальна площа будинку складає 79,2 кв.м., житлова площа складає 33,6 кв.м.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, враховуючи, що будівництво було завершено у 1958 р., і з того часу подружжя ОСОБА_2 користувалось будинком для проживання своєї сім'ї, про що зокрема, свідчить наявність первісного запису про їх реєстрацію за вказаною адресою у 1958 році, суд вважає, що, незважаючи на відсутність державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, ОСОБА_3 , який перебував у шлюбі з ОСОБА_7, набули право спільної власності на нього, у рівних частках кожний, тобто кожний на ? його частину.

Аналогічних висновків щодо набуття права власності на житловий будинок в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва, дійшов Верховний суд України у своїй постанові від 18.12.2013 року у справі №6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Так, Верховний суд зазначив, що у 1957 р. питання набуття права власності регулювались указом Президії Верховної ради СРСР «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» від 26.08.1948 і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради міністрів СРСР «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» від 26.08.1948, які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. А тому за цими указом та постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був сам факт спорудження ним цього будинку з додержанням вимог указаних актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності ОСОБА_2 та ОСОБА_7 житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, як спільного майна подружжя, в рівних - по ? частині кожному.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 15.12.2007 року.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 16.12.2013 року.

Згідно відмітки про реєстрацію місця проживання, що міститься в паспорті громадянина України ОСОБА_1 , вбачається, що позивач має постійну реєстрацію за вищевказаною адресою з 21.04.1978 року.

Факт спільного проживання позивача у спірному домоволодінні разом з батьками підтверджується також відомостями, які містяться в будинковій книзі житлового будинку АДРЕСА_1

Згідно відмітки про реєстрацію місця проживання, що міститься в паспорті громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_6, вбачається, що відповідач з 25.07.1987 року має постійну реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2

За життя, 20.09.2008 року, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом ХДНК №121 Товстолужською О.В., згідно якому належну їй частку у розмірі 1/2 частин спірного будинку вона заповіла своєму сину - відповідачу ОСОБА_2

За повідомленням Дванадцятої ХДНК №895/01-16 від 24.03.2015 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину нотаріальною конторою не видавалося. Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 заведена спадкова справа №220/2014, яка містить заяву ОСОБА_2 від 15.03.2014 року. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Таким чином, спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, прийняли його спадкоємці першої черги за законом - дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_1, вступивши у володіння спадковим майном згідно ч.3 ст.1268 ЦК України.

Спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7, прийняли її спадкоємці першої черги за законом : син ОСОБА_1 - з підстав, передбачених ч.3 ст.1268 ЦК України, а син ОСОБА_2, який не проживав разом з матір'ю, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори, згідно ч.1 ст.1269 ЦК України.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті батька, ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, - не прийняв, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_4, вже маючи право власності на 1/2 частину будинку як частки у спільному майні подружжя, прийняла спадщину, яка відкрилась, тобто набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 на 1/4 частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями, як спадкоємець першої черги.

Позивач ОСОБА_1, прийнявши спадщину після смерті батька ОСОБА_3, також набув право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, як спадкоємець першої черги.

Оскільки після смерті ОСОБА_7 спадщину, яка відкрилась, у вигляді 3/4 частин будинку (1/2 + 1/4) прийняли обидва її сини, у встановлені законом строки та порядку, при цьому ОСОБА_2 успадкував 1/2 частину будинку за заповітом, а 1/4 частину будинку сторони успадкували за законом, в рівних частинах кожний, тобто по 1/8 частині будинку кожний (1/4 : 2).

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 57-60, 209, 215, 256-258 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 - задовільнити.

Встановити, що на момент смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, йому та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., належав на праві спільної часткової власності житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, у рівних частках кожному.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. а, літ. а2, літ. а3, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з надвірними будівлями, що складаються з ганку літ. а1, льоху літ. В, сараю літ. Д, вбиральні літ. Е, гаражу літ. З, навісу літ. И, гаражу літ. К, огорожі №1, хвіртки №4, воріт №5, огорожі №6, огорожі №7, вигрібної ями №8, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. а, літ. а2, літ. а3, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з надвірними будівлями, що складаються з ганку літ. а1, льоху літ. В, сараю літ. Д, вбиральні літ. Е, гаражу літ. З, навісу літ. И, гаражу літ. К, огорожі №1, хвіртки №4, воріт №5, огорожі №6, огорожі №7, вигрібної ями №8, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. а, літ. а2, літ. а3, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з надвірними будівлями, що складаються з ганку літ. а1, льоху літ. В, сараю літ. Д, вбиральні літ. Е, гаражу літ. З, навісу літ. И, гаражу літ. К, огорожі №1, хвіртки №4, воріт №5, огорожі №6, огорожі №7, вигрібної ями №8, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. а, літ. а2, літ. а3, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з надвірними будівлями, що складаються з ганку літ. а1, льоху літ. В, сараю літ. Д, вбиральні літ. Е, гаражу літ. З, навісу літ. И, гаражу літ. К, огорожі №1, хвіртки №4, воріт №5, огорожі №6, огорожі №7, вигрібної ями №8, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя -