Справа № 159/862/15-ц
Провадження № 2/159/413/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 26 березня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі : головуючого-судді Бондара В.М.

з участю: секретаря Рижко О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з вересня 2005 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 16.12.14 року шлюб між ними розірвано та з цього часу вони стали проживати окремо, при цьому син залишився проживати з батьком, а дочка - з матір'ю. Оскільки з бувшою дружиною існує спір про місце проживання сина, тому він просить визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання батька - ОСОБА_1, за адресою по АДРЕСА_1.

Позивач та його представник у судовому засіданні просять позов задовольнити повністю з викладених підстав, а судові витрати залишити за позивачем.

Відповідач у судовому засіданні визнала позов та не заперечує проти його задоволення.

Представник органу опіки і піклування у судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти задоволення позову.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд оцінює, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам цивільного законодавства та відповідає інтересам дитини.

Судом встановлено, що в період з 03.09.2005 до 16.12.2014 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час позивач і відповідач проживають окремо, при цьому дочка проживає з матір'ю, а син з батьком. Позивач проживає в селі, має у власності будинок АДРЕСА_1, в будинку є три кімнати, в тому числі одна кімната виділена для проживання сина - ОСОБА_5, 2009 року народження, в якій створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Поряд з цим, дитина відвідує дошкільний навчальний заклад в с. Дубове. Позивач позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, має постійне місце роботи та стабільний дохід.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ст. 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суд приймає до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, а саме те, що сторони належним чином виконують свої батьківські обов'язки, на наявність психологічного контакту між дитиною та батьком, особисту прихильність дитини до батька. Суд зважає на той факт, що відповідачка проживає з дочкою в гуртожитку, має обмежені умови для проживання, як себе, так і дітей.

Відповідно до положень ст. 3 Міжнародної Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що позивач готовий надати і надає дитині догляд та увагу, якої вона потребує, що вказує про його відповідальне ставлення до цього питання, адже він присвятив себе дитині з часу розірвання стосунків з дружиною, влаштував дитину до дошкільного закладу, проводить весь вільний час з дитиною, позитивно характеризується за місцем проживання, має у власності нерухоме майно, влаштував належні умови для проживання дитини, де вона отримує потрібну увагу та догляд.

Орган опіки і піклування Ковельської районної державної адміністрації вважає, що у вирішенні спору щодо місця проживання дитини з позивачем, необхідно задовольнити позов і визначити місце проживання малолітньої дитини разом з батьком, про що надав відповідний висновок.

Зазначеними вище, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що ОСОБА_1 та його неповнолітній син ОСОБА_5 проживають разом по АДРЕСА_1, де створені належні умови для проживання неповнолітньої дитини. Представники органу опіки та піклування Ковельської районної державної адміністрації перевірили умови проживання дитини та не заперечують проти того, щоб визначити місце проживання дитини разом з батьком, що відповідає інтересам дитини.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, С У Д, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити повністю позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: В. М. Бондар