Справа № 443/1866/14-ц Провадження № 2/443/30/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Башта Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, заступника директора департаменту-начальника управління освіти і науки ЛОДА Бабія Романа Петровича, комунального закладу Львівської обласної ради "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ст." та директора цього комунального закладу Пітули Світлани Андріївни про визнання звільнення з посади вихователя незаконним, визнання незаконними дій відповідачів щодо винесення наказів про звільненння, визнання незаконними наказів відповідачів про звільнення з роботи та їх скасування, скасування наказів відповідачів про накладення дисциплінарних стягненнь, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

встановив:

17.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, заступника директора департаменту-начальника управління освіти і науки ЛОДА Бабія Р.П., комунального закладу Львівської обласної ради "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ст." та директора цього комунального закладу Пітули С.А., який неодноразово уточнювала, зокрема в останній позовній заяві від 22.01.2015 року просила суд:

1) визнати звільнення її з посади вихователя КЗ ЛОР "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ст." незаконним;

2) визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації №341-к від 18.11.2013 року "Про звільнення з роботи вихователя КЗ ЛОР "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ст." ОСОБА_1.", який виданий заступником директора департаменту-начальником управління Бабієм Р.П., як неповноважною особою;

3) визнати незаконними дії заступника директора департаменту-начальника управління Бабія Р.П. щодо винесення наказу Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації №341-к від 18.11.2013 року "Про звільнення з роботи вихователя КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." ОСОБА_1.";

4) визнати незаконним та скасувати наказ КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." №174-к від 22.11.2013р. "Про звільнення з роботи вихователя КЗ ЛОР "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ст." ОСОБА_1.", який винесений директором КЗ ЛОР "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ст." Пітулою С.А., як неповноважною особою;

5) скасувати наказ №151-к по КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." від 18.10.2013 року та наказ №45-к по КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." від від 25.03.2013 року про накладення дисциплінарних стягнень, які винесені директором КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." Пітула С.А., як неповноважною особою;

6) визнати незаконними дії директора КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." Пітули С.А. щодо винесення наказу КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." №174-к від 22.11.2013 року "Про звільнення з роботи вихователя КЗ ЛОР "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ст."ОСОБА_1."; наказів №151-к по КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." від 18.10.2013р. та №45-к по КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." від від 25.03.2013 року про накладення дисциплінарних стягнень ОСОБА_1, як такі, що винесенні із перевищенням службових повноважень(обов"язків) та щодо ненадання обгрунтованої та повної відповіді на заяву від 04.12.2013 року щодо видачі наказів та документальних матеріалів, що стали підставою звільнення з роботи;

7) поновити її на роботу на посаду вихователя КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст.";

8) стягнути із Департаменту освіти і науки Львівської обласної адміністрації на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 58543,8 грн., стягнути із відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що із 01.09.2005 року працювала на посаді вихователя КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст.". 22.11.2013р. в приміщенні школи під час самопідготовки директор школи Пітула С.А. надала для підпису невідомий їй документ, з яким не ознайомила та одночасно видала їй трудову книжку. Відповідно до запису у трудовій книжці від 22.11.2013 року за №16 зазначалось, що вона звільнена з посади вихователя КЗ ЛОР "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ст." на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Підставою для її звільнення став наказ Департаменту освіти і науки Львівської ОДА №341 від 18.11.2013 року. Із вказаними наказами її ніхто не ознайомлював та вона виходила на роботу у період часу із 18 по 22 листопада 2013 року, виконуючи свої професійні обов"язки.

Вважає, що її було звільнено незаконно, з порушенням норм чинного законодавства, а також її конституційних прав.

Зокрема, в день звільнення їй не було надано для ознайомлення ряд документів, що послужило підставою для того, що 04.12.2013 року нею директору КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." Пітулі С.А. була скерована поштовим відправленням заяву щодо видачі наказів та документальних матеріалів, що стали підставою звільнення з роботи, однак на момент звернення до суду вона таких документів від директора школи не отримала, що є пороушеням її прав на своєчасне отримання відповіді.

Також 04.12.2013 року нею на адресу прокуратури Жидачівського району Львівської області було скеровано скаргу, в якій вона просила перевірити законність наказів ДОСН ЛОДА №341 від 18.11.2013 року, а також наказу по КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." №147-к від 22.11.2013 року щодо звільнення її з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, однак відповіді на вказану скаргу із органів прокуратури на момент звернення до суду не отримала.

При її звільненні із роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, роботодавцем було порушено вимоги ст.ст.147-1, 149 КЗпП України, оскільки жодного пояснення роботодавець від неї не відбирав, що позбавило її можливості надати пояснення з приводу невиходів на роботу, а також при її звільненні не було взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, а також, що жодних порушень трудової дисципліни, які могли стати підставою для її звільнення вона не вчиняла. Окрім того, в порушення вимог ст.43 КЗпП України, її звільнення було проведено без попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої вона є.

Також із посиланням на вимоги ст.147-1 КЗпП України, вважає, що директором КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." Пітулою С.А. накази №45-к від 25.03.2013року та №151-к від 18.10.2013 року, якими на позивача було накладено дисциплінарні стягнення у виді догани та які до неї не були доведені, видані відповідачем, як неповноважною особою, із перевищенням посадових повноважень, оскільки правом застосування дисциплінарних стягнень наділений орган, якому надано право на прийняття на роботу працівника. Оскільки вона була прийнята на роботу Департаментом освіти і науки Львівської ОДА, тому у директора навчального закладу не було повноважень для накладення на неї дисциплінарних стягнень.У зв"язку із цим наказ Пітули С.А., як директора КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." №174 від 22.11.2013 року про її звільнення з роботи на підставі п.4 ст.40 КзпП України вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо наказу Департаменту освіти і науки Львівської ОДА №341-к від 18.11.2013 року, відповідно до якого її було звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, то він підписаний також неповноважною особою, а саме виконуючим обов"язки директора департаменту Бабієм Р.П., як заступником директора - начальником управління, який згідно своїх посадових обов"язків не мав жодних повноважень щодо звільнення її з роботи та його повноваження не підтверджено жодним документом.

Дійсною причиною звільнення вважає свої релігійні переконання, а саме належність до Церкви Адвентистів Сьомого Дня та небажання відповідачів, незважаючи на її неодноразові усні та письмові прохання, не ставити їй у графік виходу на роботу у суботній день.

Також в позовній заяві зазначила, що у провадженні судді Жидачівського районного суду Львівської області Салія В.В. із 16.12.2013 року знаходилась цивільна справа №443/2408/13-ц за її позовом до Департаменту з питань освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, комунального закладу Львівської обласної ради "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ст." та директора цього комунального закладу Пітули Світлани Андріївни, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-прокуратури Жидачівського району Львівської області, про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 07.07.2014 року вказана справа була залишена без розгляду. 16.10.2014 року апеляційним судом Львівської області за наслідками розгляду поданої нею апеляційної скарги на цю ухвалу, її апеляційна скарга була відхилена, а ухвала Жидачівського районного суду від 07.07.2014 року була залишена без зміни. За таких обставин, вважає, що нею не було пропущено строк для звернення до суду за захистом свого права.

Позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю - ОСОБА_4 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені у позовних заявах.

Представник відповідачів: департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації та заступника директора департаменту-начальника управління освіти і науки ЛОДА Бабія Романа Петровича за довіреностями - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, зазначив, що звільнення позивача з роботи відбулось із дотриманням вимог закону, додавши 26.02.2015 року заяву в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв"язку із пропуском строку звернення до суду.

Представник відповідачів - департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації та комунального закладу Львівської обласної ради "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школа інтернат І- ІІ ст." - директор школи Пітула С.А. та одночасно відповідач в судовому засіданні, також позовних вимог не визнала та вказала, що відповідач через прогули була звільнена із роботи із дотриманням вимог чинного законодавства, а також підтримала позицію іншого предтавника відповідача, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у зв"язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 01.09.2005р. призначена на посаду вихователя Лівчицької спеціальної загальноосвітньої школи інтернат на період відпустки основного працівника, а з 01.09.2009 року у порядку переведення призначена на посаду вихователя з педагогічним навантаженням, меншим тарифної ставки, відповідно до наказу ГУОН Львівської ОДА № 237-к від 31.08.2009 року.

Відповідно до наказу Департаменту освіти і науки Львівської ОДА №341-к від від 18.11.2013 року та наказу комунального закладу Львівської обласної ради "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." №174-4 від 22.11.2013 року її звільнено з посади вихователя вказаного навчального закладу на підставі п.4 ст.40 КЗпП України (прогул без поважних причин).

Сама ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала факт відсутності її на роботі у суботні дні, починаючи з кінця вересня 2013 року, і пояснила це тим, що вона через віросповідування не може працювати у суботу та з приводу вказаного питання зверталась із відповідними заявами, як до директора школи, так і до департаменту освіти і науки Львівської ОДА, однак будь-якої відповіді від них не отримувала. Трудову книжку із записом про звільнення у день звільнення 22.11.2013р. в приміщенні школи отримала від директора школи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано суду доказів поважності своєї відсутності на роботі у дні, які роботодавцем було визнано днями прогулу.

В той же час, із оглянутих в судовому засіданні актів, які були надані директором КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ст." Пітула С.А. вбачається, що позивач ОСОБА_1 допустила прогули 19 жовтня, а також 9 та 16 листопада 2013 року.

Отже, позивач ОСОБА_1 скоїла прогули без поважних причин 19 жовтня, а також 9 та 16 листопада 2013 року.

Відповідно до наказу Департаменту освіти і науки Львівської ОДА №341-к від від 18.11.2013 року "Про звільнення з роботи вихователя КЗ ЛОР Лівчицької СЗШІ І-ІІ ступенів" ОСОБА_1.", остання звільнена з посади вихователя вказаного навчального закладу з 22 листопада 2013 року за прогули без поважних причин, здійснені 19 жовтня, 9 та 16 листопада, відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України,.

Щодо доводів позивача ОСОБА_1 про те, що її звільнення було проведено із порушенням вимог ч.1 ст.149 КЗпП України, яка передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, тому суд, із огляду на досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження виконання відповідачем вимог ч.1 ст.149 КЗпП України, зокрема комісійні акти від 21 жовтня 2013 року, 11 та 19 листопада 2013 року, із змісту яких вбачається, що працівник була відсутня у ці дні на роботі та відмовилась надати письмові пояснення щодо відсутності її на робочому місці відповідно 19 жовтня 2013 року, 9 та 16 листопада 2013 року.

При цьому суд не бере до уваги, що метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є з'ясування обставин, за яких вчинено проступок для врахування цього порядку з іншими обставинами при обранні виду стягнення, а тому сам по собі факт неотримання власником таких пояснень за відсутності даних про поважність причин вчинення проступку не може бути підставою для визнання рішення про застосування дисциплінарного стягнення незаконним.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що в порушення вимог ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору її (звільнення) проведено без попередньої згоди профспілкового органу, є неспроможними оскільки відповідно відомостей, які містяться в довідці КЗ ЛОР "Лівчицька СЗШІ І-ІІ ступенів" за №157/1 від 05.11.2013 року, ОСОБА_1 не являється членом профспілки школи-інтернату з 01.01.2010 року згідно поданої нею заяви від 25.012.2009 року.

Щодо доводів позивача ОСОБА_1 про те, що наказ Департаменту освіти і науки Львівської ОДА №341-к від 18.11.2013 року за підписом в.о. директора Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації Бабій Р.П., виданий останнім із перевищенням наданих повноважень, то судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, встановлено наступне.

Відповідно до п.6.1 Положенння про департамент освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, департамент очолює директор, який призначається на посаду і звільняється з посади головою обласної державної адміністрації відповідно до законодавства про державну службу за погодженням з МОН в установленому законодавством порядку.

Із копії розпорядження голови Львівської ОДА Сала О.М. від 05.11.2013 року №840/0/8-13 "Про надання відпустки ОСОБА_7 і звільнення його з роботи", останньому було надано частину невикористаної щорічної основної відпустки з 06 до 15 листопада 2015 року та цей день слід вважати днем його звільнення з роботи за власним бажанням. Обов"язки директора департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації на цей період покладено на Бабія Р.П. - заступника директора департаменту-начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки.

Правомірність виконання Бабієм Р.П. обов"язків директора департаменту освіти і науки Львівської ОДА, якому відповідно до вимог ст.147-1 КЗпП України надано повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень на підлеглих працівників після 15 листопада 2013 року, випливає із п.3 Додатку до наказу ДОН ОДА від 16.09.3013 р. №131-к "Про розподіл фунціональних обов"язків між керівниками департаменту освіти і науки обласної державної адміністрації" згідно якого Бабій Р.П., як заступник директора Департаменту - начальник управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки на час відсутності директора департаменту виконує його функції.

В той же час, в судовому засіданні встановлено, що позивач дізналася про своє звільнення з роботи вчасно і вказаний факт не оспорюється сторонами.

Згідно ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягненння: 1) догана; 2) звільнення.

Статтею ч.1 ст.233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивач реалізувала вказане право, поскільки із дотриманям вказаного строку 16.12.2013 року звернулась з позовом до суду про визнання незаконним наказу про звільнення, який ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.07.2014 року, що залишена без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області 16.10.2014 року, було залишено без розгляду.

Відповідно до вимог ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а згідно із ч.1 ст.265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Стаття 267 ЦК України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Строк позовної давності пропущено позивачем без поважних причин, тому за наявності відповідної заяви відповідача, є підстави для відмови в позові у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

Позивач повторно звернулась до суду 17.10.2014 року, тобто майже через 11 місяців після звільнення.

Представник відповідачів під час розгляду справи подав заяву про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог позивача.

Враховуючи, що місячний та трьохмісчний строк позовної давності закінчились, а вказана позовна заява подана після його спливу 17.10.2014 року, та, приймаючи до уваги, що позивачем не доведено поважність причин пропущення вказаного строку, суд приходить до висновку про наявність підстав відмовити в задоволенні позову в частині позовних щодо: визнання звільнення незаконним, визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, про поновлення на роботі, а також про визнання дій відповідачів про видання наказів про притягненя до дисциплінарної відповідальності, із-за спливу позовної давності .

Оскільки ці позовні вимоги не задоволені судом, тому, відповідно, і не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про стягнення із відповідачів судових витрат та витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,15,57-60,64,208,209,212-215,218,294,296 ЦПК України, ст.ст.256,265,267 ЦК України, ст.233 ч.1 КЗпП України, суд,-

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, заступника директора департаменту- начальника управління освіти і науки ЛОДА Бабія Романа Петровича, комунального закладу Львівської обласної ради "Лівчицька спеціальна загальноосвітня школи-інтернат І-ІІ ст.", директора цього комунального закладу Пітули Світлани Андріївни про визнання звільнення з посади вихователя незаконним, визнання незаконними дій відповідачів щодо винесення наказів про звільненння, визнання незаконними наказів відповідачів про звільнення з роботи та їх скасування, скасування наказів відповідачів про накладення дисциплінарних стягненнь, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити із-за спливу позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2015 року.

Головуючий-суддя_____________________________________-

16.03.2015