Справа № 487/5857/14-ц
Провадження № 2/487/93/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення,

В С Т А Н О В И В:

11.06.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі за текстом ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_1, які діють в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про виселення, мотивуючи тим, що 17.01.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №NKN0GК04040006. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 17.01.2007 року. Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_6 не виконав, в наслідок чого рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.07.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_6, застосувавши процедуру продажу шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки. Оскільки після прийняття судом рішення відповідачі добровільно не бажають виселився із вказаної квартири, тому позивач звернувся до суду з позовом про їх виселення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив і остаточно просив виселити відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_1 та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_1, які діють в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не з'явилися, про день і час слухання справи були повідомлені належним чином. У день розгляду справи прибули до суду, але до залу судового засідання заходити відмовилися та покинули приміщення суду без пояснення причин,у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 17.01.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №NKN0GК04040006. Відповідно до вказаного договору Банк зобов'язався надати ОСОБА_6 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 50000 дол.США строком до 16.01.2027 року, а ОСОБА_6 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання кредитного договору 17.01.2007 року між Банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, згідно з умовами вказаного договору відповідач в забезпечення виконання умов кредитного договору передав позивачу у іпотеку належу йому квартиру АДРЕСА_3.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.07.2013 року у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 умов кредитного договору в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17.08.2007 року було звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_6, застосувавши процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки. Рішення суду набрало законної сили.

Судом також встановлено, що на даний час відповідач ОСОБА_1, ОСОБА_5 є зареєстрованими, та проживають в квартирі, а також проживають без реєстрації ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_5 в квартирі, яка є предметом іпотеки, що підтверджується довідкою ТОВ "Николаевдомсервис-1" від 30.04.2013 року.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону "Про іпотеку", при зверненні стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення, виселення мешканців проводиться в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Порядок та підстави виселення у такому випадку передбачені ст. 109 ЖК України.

Зокрема, частиною 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Така ж правова позиція викладена у пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, в якому роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житлове приміщення, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_1 були обізнані щодо рішення банку про звернення стягнення на предмет іпотеки. 12.02.2014 року (№30.1.0.0/2-939) ОСОБА_6 була надіслана вимога Банку, про добровільне виселення з квартири АДРЕСА_4. 27.03.2014 року (№30.1.0.0/2-939) ОСОБА_1 була надіслана вимога Банку, про добровільне виселення з квартири АДРЕСА_4, також відповідачі ознайомлені з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.07.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак відповідачі продовжують проживати в спірній квартирі.

За таких обставин, відповідачі та їх неповнолітні діти підлягають виселенню з квартири АДРЕСА_5.

Згідно п. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. сплаченої суми судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,13,212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судовий збір у розмірі 121,80 грн. з кожного.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд в порядку ст. 294 ЦПК України.

СУДДЯ: Л.І.Агєєва