АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-5381 Головуючий у 1-й інстанції - Коробенко С.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Поливач Л.Д.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Кучеру Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди суму в розмірі 33 096 грн. 48 коп. а також судовий збір у розмірі 330 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.89-93).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: відповідача та її представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2.

Згідно з актом про залиття від 18 квітня 2014 року, затвердженим директором КП «Залізничне», на момент обстеження в АДРЕСА_1 відбулося залиття, сліди від якого є в коридорі (шпалери на стелі та стінах), на кухні (шпалери на стелі та стінах, відшарування кахельної плитки на підлозі), в кімнаті (шпалери на стінах та стелі), в ванній кімнаті (пошкоджено підвісну стелю та ламінат на підлозі). При цьому в судовому засіданні усіма учасниками складання Акту від 18 квітня 2014 року уточнено, що пошкоджений ламінат насправді був у житловій кімнаті, а не у ванній, як помилково зазначено у акті, пояснюючи це технічною помилкою при складанні Акту.

Відповідно до кошторису вартості ремонту квартири АДРЕСА_1, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 на підставі договору №3520 від 12 листопада 2014 року, вартість ремонтних робіт, спрямованих на усунення пошкоджень, спричинених залиттям, зафіксованим вищезазначеним актом, становить 24 469 грн. 38 коп. (а.с.41-43). Зазначена калькуляція не включає в себе витрат на придбання додаткових будівельних матеріалів (багетів, ламінату, шпалер, клею для шпалер тощо). Їх придбання підтверджуються товарними чеками від 9 липня 2014 року (а.с. 13-14).

Згідно з Технічним висновком №94 від 14 квітня 2014 року Дослідно-випробувальної лабораторії Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в м. Києві щодо встановлення причини виникнення пожежі, яка сталася 11 квітня 2014 року в квартирі АДРЕСА_2, імовірною причиною пожежі у квартирі відповідача було виникнення аварійних режимів роботи в електромережі (великі перехідні опори) в електророзетці житлової кімнати квартири.

Зі змісту дослідницької частини висновку убачається, що великі перехідні опори утворюються за рахунок: погіршення електропровідності через утворення твердих оксидних плівок, підгоряння контактних поверхонь, їх забруднення маслянистими нашаруваннями і пилом; ослаблення, розхитування та порушення щільності болтових контактів через вібрацію, різницю коефіцієнтів; підвищення напруги в матеріалі контактів і їх пластичну деформацію через переохолодження болтових з'єднань.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Факт залиття квартири АДРЕСА_1 із вищерозташованої квартири № 106, належної ОСОБА_3, відповідачем не оспорюється.

Той факт, що причиною залиття квартири позивача стала пожежа, яка виникла у квартирі АДРЕСА_2 11 квітня 2014 року, відповідачем також не оспорюється.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності правових підстав для покладення на ОСОБА_3 обов'язку відшкодувати ОСОБА_4 шкоду, заподіяну в результаті залиття його квартири, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права у цій частині відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності обставинам справи висновків районного суду про наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

У сфері дії інституту відшкодування шкоди встановлена презумпція вини особи, яка завдала шкоди. Цій особі надається право спростувати цю презумпцію.

Спростовуючи презумпцію своєї вини у виникненні пожежі, унаслідок якої відбулося залиття квартири позивача, відповідач стверджує, що у акті про пожежу не зазначено будь-яких протиправних дії з її боку, а встановлена причина пожежі (виникнення перехідних опорів) є ймовірною.

Ці посилання, з урахуванням змісту технічного висновку №94 щодо встановлення причини виникнення пожежі, яка сталася 11 квітня 2014 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, жодним чином не спростовують презумпцію вини ОСОБА_3

По-перше, указаним висновком не встановлено, що причиною пожежі є дії/бездіяльність третіх осіб.

По-друге, встановлена висновком ймовірна причина пожежі - виникнення аварійних режимів роботи в електромережі (великі перехідні опори) в електророзетці житлової кімнати, ураховуючи викладені у дослідницькій та мотивувальній частині причини утворення великих перехідних опорів, не виключає вини відповідача у виникненні пожежі, адже саме ОСОБА_3, як власник квартири, несе відповідальність за роботу інженерно-технічного обладнання у квартирі, у тому числі, повинна слідкувати за станом електророзеток у своїй квартирі.

При цьому доводи апеляційної скарги відповідача в частині невідповідності обставинам справи висновків районного суду щодо визначення розміру збитків, заподіяних унаслідок залиття, можуть бути частково прийняті апеляційним судом з огляду на наступне.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги на те, що наданий позивачем на підтвердження обсягу пошкоджень належної йому квартири акт про залиття від 18 квітня 2014 року (а.с.4) не є належним доказом, оскільки відповідачем не подані докази, що спростовують значення відомостей указаного акту. Під час апеляційного розгляду в порядку, визначеному ч.2 ст.303 ЦПК України, апеляційним судом досліджений указаний акт із внесеними до нього виправленнями в частині обсягу пошкоджень ванної кімнати (а.с.143).

Водночас, доводи апеляційної скарги відповідача щодо недостовірності наданих позивачем на підтвердження розміру заподіяної йому матеріальної шкоди кошторисів на ремонт його квартири приймаються апеляційним судом з огляду на наступне.

При співставленні указаних доказів (а.с.7-9; 41-43) із технічним паспортом квартири №98 (а.с.10-11) та актом про залиття (а.с.4, 143) убачається, що при визначенні змісту та вартості робіт зазначена у кошторисах площа пошкоджених приміщень не відповідає їх площі (є завищеною), зазначеній у акті про залиття та технічному паспорті квартири. Так площа кімнати збільшена на 0,6 кв. метра, площа кухні збільшена на 0,8 кв. метра, коридору - на 1,4 кв. метри. Крім того, до кошторисів включені, зокрема, роботи по облаштуванні підлоги з ламінату у коридорі та кімнаті, пошкодження якої не зафіксоване у акті про залиття.

Прийняті районним судом пояснення осіб-учасників складання акту від 18 квітня 2014 року про те, що пошкоджений ламінат насправді був у житловій кімнаті, а не у ванній, як помилково зазначено у акті, що є технічною помилкою при складанні акту, відхиляються апеляційним судом.

Під час апеляційного розгляду суд надав позивачу можливість у встановленому порядку виправити технічні помилки, що були допущені при складанні акту. Після виправлення цих помилок акт про залиття не містить відомостей про пошкодження підлоги з ламінату у коридорі та кімнаті (а.с.143). Водночас, за загальним правилом доказування обставина, що підтверджена письмовим доказом, не може бути спростована іншим засобом доказування, зокрема, показаннями свідків.

На спростування наданих позивачем кошторисів відповідачем наданий розрахунок вартості ремонтних робіт та матеріалів, необхідних для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 згідно акту залиття від 18.04.2014, відповідно до якого загальна вартість ремонтних робіт (ремонт приміщень, пошкодженої електромережі, підсобних робіт, матеріалів) складає 12 743 грн. 49 коп. (а.с.113-135).

Позивачем достовірність цього розрахунку не спростована. Після роз'яснення апеляційним судом ОСОБА_4 наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій позивач заявив, що він не буде заявляти перед судом клопотання про призначення у праві експертизи для визначення розміру збитків, оскільки ним вже проведені ремонтні роботи у квартирі власними силами, та просив суд вирішити справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зміни оскаржуваного рішення шляхом зменшення розміру стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди з 33 096 грн. 48 коп. до 12 743 грн. 49 коп. (відповідно до розрахунку вартості ремонтних робіт).

У зв'язку з чим відповідно до вимог ст. 88 ЦПК суму, що підлягає стягненню з відповідача на відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору, слід зменшити з 330 грн. до 243 грн. 60 коп. (мінімальна ставка).

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року змінити.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4: на відшкодування матеріальної шкоди - з 33 096 грн. 48 коп. до 12 743 грн. 49 коп. (Дванадцять тисяч сімсот сорок три грн. 49 коп.); на відшкодування судового збору - з 330 грн. до 243 грн. 60 коп. (Двісті сорок три грн. 60 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Л.Д. Поливач

Т.І. Побірченко