Справа № 755/3380/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого-судді Марцинкевича В.А.,

при секретарі Бовкун О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третьої особи ПАТ «Райфайзен банку Аваль» про визнання договору дійсним, стягнення шкоди та повернення майна,

встановив:

В лютому 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору оренди №28/09 від 28 вересня 2012 року автомобіля дійсним та стягнення заборгованості за вказаним договором в сумі 122978 грн. 56 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28 вересня 2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір оренди автомобіля №28/09. На виконання умов вказаного договору позивачем передано в оренду відповідачу автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, а ОСОБА_2 зобов'язався оплачувати позивачу орендну плату в сумі 1820 грн. на місяць. В цей же день між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки на підставі якого поручитель взяла на себе обов'язок нести солідарну відповідальність з ОСОБА_2 за договором оренди автомобіля №28/09.

В судовому засіданні позивач уточнив вимоги позову та просив визнати договір оренди №28/09 від 28 вересня 2012 року автомобіля дійсним, стягнути заборгованості за вказаним договором в сумі 659862 грн., з яких 52780 грн. - заборгованість за щотижневу орендну плату, 20600 грн. - штрафні санкції за 206 днів прострочення, 586482 - пеня за невиконання зобов'язань за договором та зобов'язати відповідачів повернути йому легковий автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 у зв'язку з невиконанням відповідачами договору.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти вимог позову та просив в задоволенні вимог позову відмовити повністю.

Представники відповідача ОСОБА_3 та третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом об'єктивно встановлено, що 28 вересня 2012 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди автомобіля №28/09. На виконання умов вказаного договору позивачем передано в оренду відповідачу автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, а ОСОБА_2 зобов'язався оплачувати позивачу орендну плату в сумі 1820 грн. на місяць. В цей же день між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки на підставі якого поручитель взяла на себе обов'язок нести солідарну відповідальність з ОСОБА_2 за договором оренди автомобіля №28/09.

На виконання вимог даного договору ОСОБА_2 станом на 06.07.2015 року повинно було виплатити позивачу орендну плату на загальну суму 262080 грн.

За весь період оренди ОСОБА_2 виплатив позивачу суму оренди 221794 грн. 92 коп.

У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

В силу ст. 598 ч. 1, 2 цього ж Кодексу зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 610 ч. 1 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В ст. 611 цього ж Кодексу зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей.

Правила статті 625 Цивільного кодексу України розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі. Частина 1 коментованої статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 Цивільного кодексу України). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний буде відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені коментованою статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначає спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов'язань. Так, боржник зобов'язаний сплатити суму заборгованості з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр" та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua). Індекси інфляції також публікуються в довіднику систем інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має ураховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується.

Крім того, стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов'язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею.

В силу ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ч. 1, 2 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи те, що позивачами не повністю оплачено позивачу орендну плату з них слід стягнути заборгованість по орендній платі, що утворилась станом на 06 липня 2015 року в сумі 40285 грн. 08 коп. (262080 грн. - 221794 грн. 92 коп.).

Як вбачається з матеріалів справи, розмір нарахованої відповідачу пені та штрафу за порушення ним умов договору становить 586482 грн. та 20600 грн.

Розмір заборгованості із зазначеною позивачем сумою штрафу та пені не відповідає засадам розумності та добросовісності.

Згідно вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, врахувавши, майновий стан відповідача, вважає доцільним зменшити розмір неустойки за порушення умов договору оренди автомобіля привівши її розмір до розміру 50000 грн.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що позивачем правомірно заявлено позовні вимоги про витребування у відповідачів автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, оскільки відповідно до п 7.1.3 та 7.3 договору позивач має право вилучити автомобіль в разі затримання орендарем орендної плати більш ніж на один день.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі по 1948,80 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 22, 41, 64 Конституції України, ст.ст. 23, 526, 551, 553, 554, 598, 607, 610, 611, 629, 631, 638, 1058, 1060 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третьої особи ПАТ «Райфайзен банку Аваль» про визнання договору дійсним, стягнення шкоди та повернення майна,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в солідарному порядку грошові кошти в сумі 90285 грн. 08 коп., з яких 40285,08 грн. - заборгованість по орендній платі за користування автомобілем та 50000 грн. неустойка за порушення виконання умов договору.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі по 1948 грн. 80 коп. з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: