Справа № 370/761/14 Головуючий у І інстанції Оберемко В. Г.
Провадження № 22-ц/780/841/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Категорія 1 10.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: Макарівська селищна рада Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивачів, ОСОБА_6, яка до дня смерті проживала в АДРЕСА_1. Після смерті матері відкрилася спадщина за законом, до якої увійшло нерухоме майно, а саме 7/13 частин домоволодіння, що розташоване за вищевказаною адресою. Для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6, як спадкоємці першої черги, звернулися п'ять осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а тому виходячи з принципу рівності часток спадкоємців за законом розмір частки кожного із спадкоємців становить 7/65. В той же час позивачам було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно. В ході судового розгляду позивачі подали заяву про зміну предмету позову. Обґрунтовували її тим, що під час попереднього судового засідання відповідач ОСОБА_7 надала суду договір дарування від 30.01.1997 року, з якого вбачається, що остання набула права власності на все спірне домоволодіння, яке було їй відчужено ОСОБА_8 Однак, ОСОБА_8 не мав права відчужувати усе домоволодіння, оскільки згідно рішення народного суду Макарівського району Київської області від 07.03.1972 року йому належала лише 6/13 частина спірного домоволодіння. Разом з тим, не зрозуміло на якій законній підставі рішенням виконавчого комітету ОСОБА_8 було вирішено видати свідоцтво на право власності, згідно рішення суду на ? частину спірного домоволодіння. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 незаконно набула право власності на все домоволодіння, оформивши свідоцтво про право власності на підставі договору дарування та з урахуванням уточнених позовних вимог, просили суд визнати за позивачами право власності в рівних долях по 7/65 частин за кожним на вищевказане нерухоме майно та витребувати з володіння ОСОБА_5 на користь позивачів в рівних долях по 7/65 частин кожному належне їм домоволодіння за цією ж адресою.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, через неповне встановлення обставин справи та порушення норм матеріального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин норми ст.ст. 392, 388 ЦК України, що підлягали застосуванню, не було досліджено та не надано належну правову оцінку доказам, які надані позивачами в обґрунтування своїх позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, яка до дня смерті проживала в АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за законом, до якої увійшло нерухоме майно, а саме: 7/13 частин домоволодіння, що розташовується в АДРЕСА_1, право власності на яке належало померлій згідно рішення народного суду Макарівського району Київської області від 07.03.1972 року.

Так, за рішенням народного суду Макарівського району Київської області від 07.03.1972 р., яким було розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, було також визнано за ОСОБА_6 право власності на 7/13 частин домоволодіння, що розташовується в АДРЕСА_1, та за ОСОБА_8 право власності на 6/13 частин домоволодіння, що розташовується за цією ж адресою, однак будинок вказаний під номером 26.

Спадкоємцями майна померлої першої черги за законом є діти спадкодавця, а саме: позивачі по справі - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3 та відповідачі - ОСОБА_9 та ОСОБА_5, які звернулись у встановленому законодавством порядку до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6

Разом з тим, державним нотаріусом було відмовлено позивачам в оформленні права власності на спадкове майно, у зв'язку з тим, що право власності у ОСОБА_6 на 7/13 частин домоволодіння не було зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства.

Крім цього, судом було встановлено, що право власності на вищевказане спірне домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, де проживала ОСОБА_6 належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 30.01.1997 року та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень зареєстровано за останньою. В договорі дарування зазначено, що цей будинок належить дарителю ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення Макарівської селищної ради № 1 /2 від 21.01.1981 року.

Відповідно до протоколу № 1 від 21.01.1981 року засідання виконавчого комітету Макарівської селищної ради народних депутатів вирішили: просити бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво на право власності на будинок по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_8, згідно рішення суду на 1/2 частину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Разом з тим, позивачі заявляючи про свої права на 7/65 частини спірного домоволодіння для кожного, стверджуючи про незаконність оформлення права власності на весь будинок на ім'я ОСОБА_8 не оспорюють договір дарування від 30.01.1997 року та свідоцтво на право власності на будинок по АДРЕСА_1 видане на ім'я ОСОБА_8.

Заявляючи вимоги про витребування у відповідача ОСОБА_5 частини спірного будинку та посилаючись при цьому на вимоги ст. 388 ЦК України, позивачі не звернули уваги, що за змістом цієї норми закону з такими вимогами має право звернутись до суду виключно власник майна, а позивачі ніколи не були власниками зазначеного будинку.

Таким чином висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.