Справа № 462/8919/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ковальчук Х.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Якимів Надія Богданівна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до Львівської міської ради, який в подальшому уточнив і просить встановити факт, що ОСОБА_5 є його бабусею, якій належало свідоцтво про право власності на будову від 16.08.1955 року НОМЕР_4, де вона зазначена як ОСОБА_6, що ОСОБА_17 є його дідусем, якому належало свідоцтво про право власності на будову від 16.08.1955 року НОМЕР_3, де він зазначений як ОСОБА_8, що ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є його матір'ю, а також визнати за ним право власності на будинок площею 74,6 кв.м, гараж під літерою Г та сарай під літерою Б за адресою: АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що його бабі і дідові - ОСОБА_5 та ОСОБА_17 на праві спільної сумісної власності належало будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке після їх смерті перейшло до його матері - ОСОБА_9, яка постійно проживала зі своїми батьками, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. При цьому зазначив, що після смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_1, він звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, однак не зміг отримати таке, оскільки в документах були знайдені розбіжності у написанні прізвища, імені і по батькові діда, прізвища баби та його по батькові.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на те, що Львівською міською радою не порушувались права позивача.

Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, а подала заяву, в якій у вирішенні справи покладається на розсуд суду, просить розглянути справу за її відсутності (а.с. 55), що суд вважає за можливе.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши інвентаризаційну справу №1193 на спірний будинок, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право власності на будову НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 16.08.1955 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належало будинковолодіння по АДРЕСА_1 (а.с.5, 6).

З даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.03.1964 року ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками значаться ОСОБА_17 та ОСОБА_5 (а.с.7).

02.10.1938 року ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_11 і при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_9», що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 12.03.1964 року (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8) та його батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.8). Між тим, в паспорті позивача його по батькові вказано «ОСОБА_3» (а.с. 4).

Крім цього, у свідоцтві про смерть ОСОБА_14 її по батькові записано як «ОСОБА_14» (а.с.10).

Разом з тим, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 13.10.2013 року встановлено факт, що особа ОСОБА_9 згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_9 згідно свідоцтва про одруження та ОСОБА_14 згідно свідоцтва про смерть є однією і тією ж особою, с саме ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.04.2014 року встановлено факт, що ОСОБА_13, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_14, згідно свідоцтва про смерть, є однією і тією ж особою, а саме: ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, аналіз наведених доказів дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_8, згідно свідоцтва про право власності на будову від 16.08.1955 року НОМЕР_3, та ОСОБА_17, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9, є однією і тією ж особою - дідом позивача ОСОБА_17, якому належало вказане свідоцтво, а також, що ОСОБА_6, згідно свідоцтва про право власності на будову від 16.08.1955 року НОМЕР_4, та ОСОБА_5, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9, є однією і тією ж особою - бабою позивача ОСОБА_5, які належало зазначене свідоцтво.

Відтак, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, яка, як встановлено наведеними судовими рішеннями, у свідоцтві про смерть помилково значиться як «ОСОБА_9», є матір'ю ОСОБА_3.

Зі свідоцтв про право власності на будову від 16.08.1955 року НОМЕР_3 та НОМЕР_4 вбачається, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належало бабі та дідові позивача, після смерті яких єдиним спадкоємцем була їхня донька - ОСОБА_9, яка постійно проживала у спірному будинку.

Після смерті матері,ОСОБА_3, як єдиний спадкоємець за законом, оскільки його батько помер ще ІНФОРМАЦІЯ_4, звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, при оформленні спадщини на належне померлій будинковолодіння було виявлено численні помилки у документах, а саме у свідоцтвах про право власності на будову від 16.08.1955 року НОМЕР_3 та НОМЕР_4, свідоцтві про народження позивача, що унеможливило оформлення спадкових прав позивача в нотаріуса.

Згідно даних технічного паспорту, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 06.03.2015 року (а.с.59-62) вбачається, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку загальною площею 74,6 кв.м., гаража під літ. Г та сарая під літ.Б.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим законом.

З огляду на те, що в даному випадку цивільні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року, то до врегулювання таких застосовується ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У відповідності до ст.549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 як син ОСОБА_9 та як член її сім'ї проживав без реєстрації в спірному будинку з народження, на час смерті матері і на час розгляду справи, що стверджується актом ЛКП «Левандівка» №304 від 08.10.2014 року (а.с.63), оплачував за комунальні послуги, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведеного та враховуючи, щопозивач ОСОБА_3 як син померлої - ОСОБА_9, та як спадкоємець першої черги за законом після її смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на будинковолодіння по АДРЕСА_1, в якому він проживав з 1941 року та продовжує користуватися таким і після смерті матері, тобто фактично прийняв спадщину, а тому суд приходить до переконання, що за ОСОБА_16 слід визнати право власності на будинок площею 74,6 кв.м, гараж під літерою Г та сарай під літерою Б за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України,ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5 є бабою ОСОБА_3, якій належало свідоцтво про право власності на будову від 16.08.1955 року НОМЕР_4, де вона зазначена як ОСОБА_6.

Встановити факт, що ОСОБА_17 є дідом ОСОБА_3, якому належало свідоцтво про право власності на будову від 16.08.1955 року НОМЕР_3, де він зазначений як ОСОБА_8.

Встановити факт, що ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_16 право власності в порядку спадкування на будинок площею 74,6 кв.м, гараж під літерою Г та сарай під літерою Б за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.