Номер провадження: 22-ц/785/320/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Доценко Л.І.,

суддів Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Давидова Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до компанії URLEP d.o.o., треті особи: ОСОБА_3, Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою компанії URLEP d.o.o. на рішення Суворовського районного м. Одеси від 07 лютого 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

03.12.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до компанії URLEP d.o.o., треті особи: ОСОБА_3, Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що 27.03.2010 року ОСОБА_3, керуючи вантажним автомобілем Мерседес-Бенц, державний номерний знак МВКА 457, що належить компанії URLEP d.o.o., при здійсненні розвороту, не надав переваги транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним йому автомобілем Ауді А6, державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Ауді А6 завдані механічні пошкодження, а йому майнову та моральну шкоду.

Позивач просив суд стягнути з компанії URLEP d.o.o. 181207 грн 95 коп. на відшкодування майнової шкоди, 80 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та витрати зі сплати судового збору та проведення експертизи.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився .

Треті особи в судове засідання не зявились .

Рішенням Суворовськогорайонного суду м. Одеси від 7 лютого 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з компанії URLEP d.o.o., що знаходиться за адресою: Словенія, м. Рогоза, вул. Самова, буд.36, на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 181 207 гривень 95 копійок, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, а також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 2812 гривень 07 копійок.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржує компанія URLEP d.o.o.

В апеляційній скарзі компанія URLEP d.o.o. просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що винні дії ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв;язку з завданою позивачу майновою та моральною шкодою, тому відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки зобов;язаний відшкодувати шкоду.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом установлено, що 27 березня 2010 року ОСОБА_3, керуючи вантажним автомобілем Мерседес-Бенц, державний номерний знак МВК 457, що належить компанії URLEP d.o.o., при здійсненні розвороту, не надав переваги транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку внаслідок чого здійснив зіткнення з належним ОСОБА_2 автомобілем Ауді А6, державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2010року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до договору страхування цивільна відповідальність відповідача застрахована страховою компанією «Заваровальниця Марібор» (а.с. 94).

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров;ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз;яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов;язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов;язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов;язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов;язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров;ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв;язку із цим при пред;явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті ДТП безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред;явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до ст.40 Закону України « Про обов;язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди: на території країн- членів міжнародної системи автомобільного страхування « Зелена картка», заподіяної власниками та / або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та /або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат « Зелена картка», виданий від імені страховиків членів МТСБУ; на території України, заподіяної водіями- нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов;язкове страхування цивільно- правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн- членів міжнародної системи автомобільного страхування « Зелена картка», за інших обставин визначених чинним законодавством про цивільно- правову відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач компанія URLEP d.o.o. в особі представника заперечувала проти стягнення з неї шкоди, посилалася на те, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню страховою компанією, з якою ним було укладено договір обов;язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у зв;язку з чим зверталась до суду з клопотанням про залучення до участі у справі в якості співвідповідача страховика.

В порушення вищевказаних норм закону, судом першої інстанції не залучено до участі у справі ані страховика, ані МТСБУ, тому колегія суддів вважає, що справу вирішено щодо неналежного відповідача, що є порушенням норм процесуального права.

Залучення до участі у справі в якості співвідповідача страховика та МТСБУ на стадії апеляційного розгляду справи цивільно- процесуальним законом не передбачено.

З пояснень представника МТСБУ вбачається, що ОСОБА_2 не втратив можливість для звернення до МТСБУ для отримання відшкодування шкоди і звернувся до МТСБУ з заявою тільки 18.06.2015року в період розгляду справи в суді.

Згідно відповіді страхової компанії « Заваровалніка Марібор», наданої до суду апеляційної інстанції, представником відповідача, вбачається, що страхова компанія підтвердила покриття лімітів відповідно до страхового поліса 524-0087662, грін карта SLO -03/2466476 в сумі 750000 євро для покриття збитків, які виникли в результаті аварії, для сторін, які постраждали.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, то він відповідає за заподіяну ним шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що звернення до суду з позовом до відповідача є передчасним, оскільки ОСОБА_2 не звертався до страховика з заявою про відшкодування шкоди, а до МТСБУ звернувся тільки 18.06.2015року.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.2, 309 ч.1п.п.3,4, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу компанії URLEP d.o.o. задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного м. Одеси від 07 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до компанії URLEP d.o.o., треті особи : ОСОБА_3, Моторне ( транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Л.І. Доценко

Судді А.П. Заїкін

ОСОБА_5