Справа № 363/2653/14-ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л.Ф.
Провадження № 22-ц/780/1263/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова
Категорія 21 02.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Таргоній Д.О.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 24 червня 2014 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту ОСОБА_1, посилаючись на те, що у відділі ДВС на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-253/13, виданий 05 листопада 2013 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 840373 грн. 26 коп.

10 березня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання рішення до 17.03.2014 року.

Проте, станом 13.05.2014 року боржник в наданий строк рішення суду не виконав.

В поданні на ім»я суду від 13 травня 2014 року державний виконавець просив винести ухвалу про тимчасове обмеження виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина ОСОБА_1, посилаючись на те, що боржник добровільно борг не погасив, рішення суду не виконано.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24 червня 2014 року подання задоволено. Тимчасово обмежено виїзд за межі України громадянина України ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та матеріального права, просив ухвалу скасувати та постановити по справі нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах кожної держави. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 13 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в»їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв»язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов»язань, але лише до моменту виконання зобов»язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов»язання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, обов»язковою обставиною, яка підлягала з»ясуванню судом першої інстанції, є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов»язань та доведення цього факту заявником в порядку, встановленому ст. 60 ЦПК України.

В силу ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» держаний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

По справі встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-253/13 від 05.11.2013 року Деснянського районного суду м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу у розмірі 840373,26 грн.

10.03.2014 року Постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику ОСОБА_1 надано строк для добровільного виконання рішення до 17.03.2014 року.

13.05.2014 року відділ Державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ Київської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з посиланням на те, що боржник добровільно станом на 13 травня 2014 року рішення суду не виконано.

Задовольняючи подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ Київської області та обмежуючи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну у разі не виконання боржником своїх зобов'язань.

Вказаний нормативно-правовий акт передбачає, що подання державного виконавця повинно містити, зокрема підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Однак суд першої інстанції, в порушення вимог ЦПК України у повному обсязі фактичних обставин справи не з'ясував, та не встановив, чи дійсно має місце факт ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, які дії проведено ВДВС по виконанню рішення суду, зокрема щодо з»ясування матеріального стану боржника, наявних доходів та належного останньому нерухомого (рухомого майна), а також не пересвідчився, чи був повідомлений боржник про відкриття стосовно нього виконавчого провадження. Будь-які дані щодо цього в матеріалах справи відсутні, предметом дослідження суду матеріали виконавчого провадження не були.

Ухвала суду ґрунтується на припущеннях, висновки суду є голослівними.

На думку колегії, обмеження у праві виїзду за кордон було застосовано судом передчасно, без належного з'ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці.

Ухвала суду не відповідає вимогам закону, а тому не може бути залишена без змін та підлягає скасуванню з передачею справи згідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України до суду першої інстанції на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 24 червня 2014 року скасувати. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: