УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Граніт-Інвест» до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу квартири за касаційною скаргою ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ПАТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Граніт-Інвест» звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив суд розірвати договір купівлі-продажу квартири.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що між сторонами 17 березня 2010 року був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Згідно умов договору право власності у відповідача на придбану квартиру виникає з настання двох обставин - 1 квітня 2020 року та сплати повної вартості квартири. За вказаним договором відповідач мав право звернутися до Реєстраційної служби для проведення державної реєстрації свого права власності на вказану квартиру також лише після 1 квітня 2020 року та сплати вартості квартири. Однак, 27 червня 2014 року була проведена державна реєстрація права власності на ім'я відповідача, а 6 серпня 2014 року квартира відчужена на підставі договору купівлі-продажу на користь ОСОБА_5, яка у свою чергу 14 серпня 2014 року відчужила квартиру на користь ОСОБА_6

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2015 року, позов задоволено. Розірвано договір нотаріально посвідчений купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ПАТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Граніт-Інвест» та ОСОБА_3 17 березня 2010 року. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідач здійснивши реєстрацію права власності квартири раніше встановленого строку в договорі, в односторонньому порядку порушив п.п. 9, 14 договору, що є підставою для розірвання вказаного договору.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами установлено, що 17 березня 2010 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною 240 341 грн 89 коп. Суму грошових коштів у загальному розмірі 240 341 грн 89 коп. покупець зобов'язався сплатити до 1 квітня 2010 року (включно) щляхом перерахування на поточний рахунок продавця.

Відповідно до п. 9 договору право власності на придбану квартиру згідно з ч. 1 ст.697 ЦК України виникає у відповідача 1 квітня 2020 року та за умови сплати в повному обсязі ціни майна, що встановлена цим договором, та згідно ст. 334 ЦК України з моменту державної реєстрації відповідач вправі подати документи для реєстрації права власності на квартиру лише після повного розрахунку з позивачем і після 1 квітня 2020 року.

Моментом належного виконання відповідачем платіжних зобов'язань за цим договором є факт надходження коштів у повному обсязі на рахунок позивача, та позивач не пізніше наступного робочого дня після проведення відповідачем повного розрахунку згідно з п. 3 цього договору після 1 квітня 2020 року зобов'язується надати відповідачу довідку про виконання відповідачем платіжних зобов'язань за цим договором у повному обсязі.

У силу п. 14 договору право власності на квартиру відповідач набуває з дня державної реєстрації цього договору з урахуванням викладеного у п. 9 договору.

Згідно копії виписки з особового рахунку 1 липня 2014 року уповноваженою особою відповідача на рахунок позивача було внесено 240 341 грн 89 коп з призначенням платежу - оплата згідно договору купівлі-продажу квартири від 17 березня 2010 року (а.с. 95). Позивач не заперечував факт сплати відповідачем повної вартості вищевказаної квартири.

27 червня 2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про набуття ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 24-26).

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Згідно зі ст. 651 ЦК України однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Тобто, йдеться про таке порушення однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені указаною нормою.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди мають встановити не лише наявність істотного порушення договору, але і наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що вправі розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року № 6-46цс12.

Однак, позивач в позові не зазначив обставин, якими підтверджується істотність порушення покупцем умов договору купівлі-продажу. Крім того, посилання позивача на порушення покупцем квартири істотних умов договору, щодо виконання останнім обов'язків, передбачених договором купівлі-продажу, що є підставою для розірвання цього договору, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки договором купівлі-продажу не визначено заборону на реєстрацію права власності за умови сплати в повному обсязі ціни майна.

Крім того, позивач не довів, що сплатою позивачем повної вартості квартири в строк до 1 квітня 2020 року, відповідно, й реєстрацією права власності на придбане нерухоме майно завдано шкоду позивачу. Таким чином, розірвання договору купівлі-продажу з підстав не передбачених умовами договору не є можливим.

Разом із тим, суди установивши, що ОСОБА_3 повністю погашена існуюча в нього заборгованість з платежів за спірну квартиру та зареєстровано права власності на зазначений об'єкт нерухомості, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України не з'ясували чи не припинилися в силу ст. 599 ЦК України визначені цим договором зобов'язання. У разі припинення дії договору у сторін відсутні підстави для розірвання договору.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки суди на вищевикладені обставини уваги не звернули, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не врахували норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановили обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, згідно ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені по справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Г.В. Юровська