Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4043/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Спас О.В.,

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі: Евальд Д.Д..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя до ОСОБА_3, про стягнення суми боргу безпідставно виплаченої пенсії,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2014 року УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя звернулось до суду з позовом ОСОБА_3, про стягнення суми боргу безпідставно виплаченої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.09.2011 року ОСОБА_3 звернулась до УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року, надавши направлення для оформлення дострокового виходу на пенсію від 26.09.2011 року Південного районного центру зайнятості в м. Запоріжжя.

При заповненні документів, необхідних для призначення пенсії, а саме - заяви про призначення/перерахунок пенсії, відповідач зазначила, що на момент звернення за пенсією вона не перебувала в трудових відносинах.

Внаслідок відпрацювання списків працюючих пенсіонерів та відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виявилось, що ОСОБА_3 перебуває на обліку як приватний підприємець з 30.04.2002 року, тобто відповідач не могла мати статусу безробітної або особи, що шукає роботу.

За наведених обставин ОСОБА_3 не мала права на оформлення дострокової пенсії. Внаслідок приховання відповідачем інформації про свій статус суб'єкта підприємницької діяльності, по пенсійній справі ОСОБА_3 виникла переплата за період з 26.09.2009 року по 31.01.2014 року в сумі 52525,26 року.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 суму переплати пенсії за період з 26.09.2009 року по 31.01.2014 року у сумі 52525,26 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя суму переплати пенсії в розмірі 52525,26 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3В на користь держави судовий збір в розмірі 525,25 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи у грудні 2014 року УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя звернулось до суду з позовом ОСОБА_3, про стягнення суми боргу безпідставно виплаченої пенсії.

Суд першої інстанції розглянувши справу не вірно визначив правовідносини, які виникли між сторонами як на час дострокового призначення пенсії так і на час звернення позивача до суду, у зв'язку із чим не вірно застосував до них норми матеріального права; при відкритті провадження у справі та її розгляді порушив норми процесуального права.

При вирішенні питання про притягнення до відповідальності за порушення законодавства про пенсійне забезпечення має бути визначено вид відповідальності, яку мають нести винні особи, із зазначенням конкретної норми права, якою вона встановлена. Позивач та суд, у порушення вимог ст.ст. 119, 214, 215 ЦПК України, не визначили норму Цивільного законодавства, яка передбачає відповідальність за протиправні, на думку позивача, дії відповідача.

Фактично при вирішенні справи по суті суд дійшов висновку про те, що вимога позивача є вимогою про відшкодування шкоди. Але як вбачається із позову заявлено вимогу про стягнення «суми боргу», при тому, що між сторонами не було та немає договірних зобов'язань.

Згідно до вимог статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» йдеться про відповідальність пенсіонера за виплачену надміру пенсію, а не за безпідставне її призначення, про що зазначає у позові управління ПФУ.

Позивач не зазначив, яке конкретно його цивільне право було порушено відповідачем і за захистом чи відновленням якого він звернувся до суду у порядку цивільного судочинства та на підставі якої норми Цивільного кодексу України необхідно стягнути з відповідача відповідні суми коштів.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 частини 1 статті З КАС України унормовано, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином судова колегія приходе до висновку , що в даному випадку, орган Пенсійного фонду звернувся до суду із позовом до пенсіонера саме у зв'язку із здійсненням першим владних управлінських функцій. Правовідносини між сторонами при призначенні пенсії та на час звернення позивача до суду не є цивільно-правовими.

Отже, зазначений спір є публічно-правовим.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

На підставі наведеного, судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст.307,310,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року скасувати, провадження по справі - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: