28.09.2015 Справа № 363/2296/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої Скарлат О.І.

при секретарі Хом»як А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в травні 2015 року звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що ОСОБА_3 звернувся з позовом до Вишгородського районного суду Київської області про те, що ОСОБА_1 демонтував розетку, яка знаходиться на стінці його сараю зі сторони ділянки ОСОБА_1 Судом будо встановлено, що дана розетка є власністю ОСОБА_1 і встановлена попереднім власником земельної ділянки, ще до придбання її відповідачем. Відповідно до заяви електрика СТ «Межиріччя» розетка встановлена з усіма технічними нормами і ніякої небезпеки не несе. Рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Київської області, апеляційну каргу ОСОБА_3 відхилено, на підставі того, що розетка розташована на стіні сараю, якою (стіною) ОСОБА_3 не може користуватись без дозволу ОСОБА_1, тобто проводити будь-які дії з ремонту через відсутність доступу до неї, оскільки для цього потрібно зайти на територію ОСОБА_1 Позивач зазначає, що 28 травня 2014 року о 17:00 годині, він приїхав на свою дачну ділянку і побачив, що зірвана розетка і розламана. Позивач викликав міліцію, ОСОБА_3 надав заяву, яку власноруч написав ОСОБА_2, в якій йдеться про те, що відповідно до усних домовленостей між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 проник на територію ділянки ОСОБА_1 і демонтував, а фактично зірвав і поламав розетку, до якого кріпився провід та гофрований шланг. Зателефонувавши ОСОБА_2, він пообіцяв позивачу відновити розетку на своєму місці, але досі цього не зробив.

На підставі викладеного позивач просить зобовязати ОСОБА_2 відновити розетку на своє місце, відповідно до рішення судів або виплатити позивачу суму в розмірі 500,00 грн. на відновлення розетки та дроту, повернути позивачу суму сплаченого ним судового збору в розмірі 243,60 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі з викладених в ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про порушення права власності та відшкодування моральної шкоди, згідно якої ОСОБА_1 порушує право власності ОСОБА_3, шляхом самовільного становлення на стіні господарчого блоку ОСОБА_3 електричної точки живлення напругою 220 Вт.

Відповідно до рішення Вишгородського районного суду від 28 березня 2014 року, встановлено, що ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки , що розташована в СТ «Межиріччя» масиву «Дніпро» Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області. На вказаній земельній ділянці знаходиться садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами. ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки, що розташована в СТ «Межиріччя» масиву «Дніпро» Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Вказані земельні ділянки межують між собою.

Рішенням суду встановлено, що зазначена розетка є власністю ОСОБА_1 і встановлена була попереднім власником земельної ділянки до придбання її відповідачем (тобто до 30 травня 2000 року).

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2014 року встановлено, що розетка розташована на стіні господарської споруди якою (стіною) ОСОБА_3 не може користуватися без дозволу ОСОБА_1, в розумінні вчиняти якісь дії щодо її ремонту (штукатурити, білити, красити та інше) в силу відсутності доступу до неї, оскільки між сторонами склались неприязні стосунки і ОСОБА_3 не має можливості заходити на земельну ділянку ОСОБА_1 Таким чином, стіна дійсно фактично виконує роль огорожі між земельними ділянками сторін і кожен використовує її на свій розсуд з боку своєї земельної ділянки.(а.с.8-10).

Згідно заяви Голови правління с/т «Меиріччя» ОСОБА_4 від 29 травня 2014 року, вбачається що 28 травня 2014 року о 17:00 годині було зроблено усну заяву члена С/Т ОСОБА_1Б, про те, що після рішення Апеляційного суду Київської області про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 в демонтажі розетки. ОСОБА_3 зірвав розетку, проник на ділянку ОСОБА_1, зламав її та повісив на дерев»яні двері туалета, що могло призвести до пожежі.(а.с.18).

Відповідно до довідки електрика та голови правління СТ «Межиріччя» від 28 червня 2014 року, наданої ОСОБА_1 про те, що зірвана розетка зі стіни забору на його ділянці з його слів, сусідом ОСОБА_3, відновленню не підлягає. Робота по встановленню розетки та загальна вартість матеріалів складає 500,00 грн.(а.с.19).

На підтвердження факту того, що дії по демонтажу розетки з ділянки ОСОБА_1 та пошкодження її були зроблені не ОСОБА_3 (власником суміжної земельної ділянки) , а ОСОБА_2, позивачем подано заяву ОСОБА_2, в якій вказано, що відповідно до усної угоди з ОСОБА_3, він 25 травня 2014 року здійснив демонтаж електричної розетки, що була встановлена на його господарчому блоці на дачній земельній ділянці у Вишгородському районі в СТ «Межиріччя» по вул. Садова, 12, ділянки, 9.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Крім того, судом зазначається, що позивачем в позові не зазначено підставу своїх вимог , якими він доводить обставини на які посилається.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди»№ 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ст.16, 22 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; при цьому збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.ст. 10,11, 60 ЦПК суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на викладене, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що шкода майну заподіяна саме винними діями відповідача, не здобуто таких доказів і судом. Крім того, заявлений позов до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 212-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя О.І.Скарлат