Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Кадимовій А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та просила стягнути на її користь з ВАТ НАСК «Оранта» суму страхового відшкодування в розмірі 8 100,20 грн., суму пені - 3 582,63 грн. та стягнути з ОСОБА_2 суму франшизи в розмірі 510,00 грн. і моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., а також витрати на сплату судового збору з обох відповідачів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 липня 2012р. о 05 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Renau Trafic», державний номер НОМЕР_1 по пров. Садовому в Іллічіському районі м. Маріуполя у порушення вимог п.п. 2.3.б., 16.12 Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення із автомобілем ДЕУ Ланос, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби були пошкоджені. Вина ОСОБА_4 була підтверджена постановою суду по справі про адміністративне правопорушення. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу страхування. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав механічні ушкодження та був оглянутий аварійним комісаром страховика і складений протокол огляду. 16 липня 2012р. водій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у письмовій формі звернулися до ВАТ НАСК «Оранта», після чого була заведена страхова справа № 11577 та присвоєно реєстраційний номер повідомлення - 224. Представникам страховика було надані необхідні документи для зняття копій. 16.10.2012 року позивачка звернулася із письмовою заявою до ВАТ НАСК «Оранта» про виплату страхового відшкодування. Після неодноразових звернень і обіцянок позивачці так і не було виплачено страхове відшкодування. Жодних листів від ВАТ НАСК «Оранта» щодо виплати страхового відшкодування вона не отримувала. 18.11.2014 р позивачка знову звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування, але до цього часу кошти не виплачені. Посилаючись на положення ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом - Закон) позивачка нараховує пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування, розмір якої починаючи з 14.01.2013р. по 15.04.2015р. складає суму 3 582,63 грн. Також вказує, що внаслідок ДТП і пошкодження автомобіля, якій вона не могла використовувати для своїх потреб та потреб родини, вимушена була користуватися послугами таксі, тому їй як власнику було завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в 5000,00 грн. та просить стягнути з ОСОБА_2

Пізніше позивачка зменшила позовні вимоги, в частині стягнення суми франшизи просила залишити без розгляду у зв'язку з їх фактичним відшкодуванням.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» у судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких позовні вимоги визнав частково у розмірі страхового відшкодування - 8 140,38 грн. Вказував, що положення п. 37.2 ст. 37 Закону регулюють відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також заявляв про пропуск річного строку позовної давності для стягнення пені за позовом. Розгляд справи просив проводити без участі представника ВАТ НАСК «Оранта». На вимогу суду ВАТ НАСК «Оранта» були надані копії матеріалів страхової справи по зазначеній ДТП.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення на позов, за якими позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пославшись на незаконність та необґрунтованість позовних вимог у частині стягнення заявленої суми моральної шкоди. Просив у задоволенні позову відмови повністю та розгляд справи проводити за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 липня 2012 року в місті Маріуполі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_1, піл керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля ДЕУ Ланос, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Внаслідок зіткнення був пошкоджений автомобіль позивача ОСОБА_1, який належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.07.2012р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративний штраф.

Згідно вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже вина ОСОБА_2 у вчиненій ним дружньо-транспортній пригоді встановлена в повному обсязі в справі про адміністративне правопорушення та доведена належними доказами. Постанова суду про встановлення вини ОСОБА_2 має преюдиціальне значення та цей факт не підлягає повторному доведенню.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7360799 від 04.09.2011р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як водія забезпеченого транспортного засобу, у період з 04.09.2011р. до 05.09.2012р. була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта».

Згідно дослідження № НОМЕР_2-30.07/2 від 30.07.2012р., яке було проведено на замовлення відповідача ВАТ «НАСК «Оранта», вартість матеріальних збитків, завданих власнику ДЕУ ЛАНОС, державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження, складає 8 650,38 грн. За вирахуванням суми франшизи (510 грн.) розмір страхового відшкодування становить 8140,38 грн.

Вказана сума визнається відповідачем по справі ВАТ «НАСК «Оранта».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

16 жовтня 2012 року позивач у встановленому законом порядку звернувся до ВАТ «НАСК «Оранта» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується відповідною письмовою заявою від 16.10.2012р., копія якої представлена з матеріалів страхової справи.

Проте ВАТ «НАСК «Оранта» письмової відповіді на вказані звернення не представило, так само, як і доказів про надсилання такої відповіді позивачу. Страхове відшкодування не виплатило. Про прийняте рішення або причини невиплати позивача належним чином не повідомило.

При наданні правової оцінки діям сторін та правовідносинам, що склалися між сторонами суд керується положеннями Закону, які діяли на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку). Так ДТП відбулось 15.07.2012р., на той час діяла редакція Закону від 09.01.2012р.

Згідно ст. 6 Закону (в редакції від 09.01.2012р.) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 34.1 Закону (в редакції від 09.01.2012р.) страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 35.1. Закону (в редакції від 09.01.2012р.) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.1. Закону (в редакції від 09.01.2012р.) страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку.

Пунктом 36.2. Закону встановлено , що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Отже за вказаним вище положеннями Закону, які діяли на час настання страхового випадку, передбачався обов'язок ВАТ «НАСК «Оранта», як страховика, здійснити виплату протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування, але в будь-якому випадку не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про виплату та виплати його, або прийняти негативне рішення для заявника. При цьому законом покладається безумовний обов'язок страховика письмово повідомити заявника про будь-яке із прийнятих рішень щодо виплати.

Натомість ВАТ «НАСК «Оранта» не надало суду належних доказів виконання та дотримання наведених положень закону, зокрема: про прийняття ними вмотивованого рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування; про узгодження розміру страхового відшкодування і виплату позивачу погодженої суми страхового відшкодування протягом 90 днів.

Як вже зазначалося з досліджених матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до відповідача із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування 16 жовтня 2012 року, про свідчить письмова заява та вхідний штамп відповідача від 16.10.2012р.

Протягом 90 денного строку відповідач - страхова компанія виплату страхового відшкодування не здійснила, письмово про прийняте рішення не повідомила, тому заявлена сума страхового відшкодування в розмірі 8 100,00 грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

90 денний строк для виплати страхового відшкодування сплинув 13.01.2013 року та з 14 січня 2013 року почалося прострочення виконання грошового обов'язку.

Відповідно до пункту 36.5. Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Одночасно з цим, період прострочення виплати страхового відшкодування, а відповідно і період нарахування пені, становить з 14 січня 2013 року по день вказаний в позові 15.04.2015р.

Відповідачем було заявлено вимогу про застосування строку позовної давності, який згідно пункту 1 ч.2 статті 258 ЦК України становить один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких положень закону, суд приходить до висновку про пропуск строків позовної давності позивачем за вимогам про стягнення пені, за період з 14.01.2013р. по 16.04.2014р., тобто за період який є більшим ніж один рік, що передував дню звернення до суду. Натомість вимоги про стягання пені за останній рік, що передував дню звернення позивача до суду, тобто за період з 16.04.2014р. по 15.04.2015р. заявлені в межах річного строку позовної давності та підстав для відмови в їх задоволені у суду не має.

За період прострочення з 15.04.2014р. по 16.07.2014р. відповідно до Постанови НБУ № 212 від 14.04.2014р. подвійна облікова ставка дорівнювала 19% річних, кількість днів прострочення за цей період - 92 дні, сума заборгованості - 8 100,00 грн., сума пені - 387,91 грн. (8100,00 грн. х 92дні х 19% /100 /365);

за період прострочення з 17.07.2014р. по 12.11.2014р. відповідно до Постанови НБУ № 417 від 15.07.2014р. подвійна облікова ставка дорівнювала 25% річних, кількість днів прострочення за цей період - 119 днів, сума заборгованості - 8 100,00 грн., сума пені - 660,20 грн. (8100,00 грн. х 119дні х 25% /100 /365);

за період прострочення з 13.11.2014р. по 05.02.2015р. відповідно до Постанови НБУ № 719 від 12.11.2014р. подвійна облікова ставка дорівнювала 28% річних, кількість днів прострочення за цей період - 85 днів, сума заборгованості - 8 100,00 грн., сума пені - 528,16 грн. (8100,00 грн. х 85днів х 28% /100 /365);

за період прострочення з 06.02.2015р. по 03.03.2015р. відповідно до Постанови НБУ № 81 від 04.02.2015р. подвійна облікова ставка дорівнювала 39% річних, кількість днів прострочення за цей період - 26 днів, сума заборгованості - 8 100,00 грн., сума пені - 225,02 грн. (8100,00 грн. х 26дні х 39% /100 /365);

за період прострочення з 04.03.2015р. по 15.04.2015р. відповідно до Постанови НБУ № 154 від 02.03.2015р. подвійна облікова ставка дорівнювала 60% річних, кількість днів прострочення за цей період - 43 днів, сума заборгованості - 8 100,00 грн., сума пені - 572,54 грн. (8100,00 грн. х 43дні х 60% /100 /365).

Всього за весь період з 16.04.2014р. по 15.04.2015р. сума пені складає 2 373,83 грн. та підлягає стягненню з відповідача ВАТ «НАСК «Оранта».

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 22.3 Закону (в редакції від 09.01.2012р.) потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Заявлена позивачем моральна шкода обґрунтовується душевними стражданнями, які вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна (автомобіля), тобто передбачену пунктами 3 частини другої статті 23 ЦК України, виплата якої в разі її призначення покладається на вину особу - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна.

Враховуючи, що пошкоджений транспортний засіб, який слугував для позивача та її сім'ї необхідним засобом для пересування та влаштування особистого життя, після пошкодження за своїми технічними характеристиками був непридатний до використання та для його ремонту необхідно було витрачати додаткові кошти і докладати додаткові зусилля для проведення ремонтних робіт і відновлення звичайного способу життя позивача, тому суд вважає, що достатньою, справедливою та розумною компенсацією за завдану моральну шкоду його власнику буде грошова сума в розмірі 1000,00 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Розмір судового збору, сплаченого позивачем дорівнює 243,60 грн. за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру.

Позивачем заявлені майнові вимоги, які були задоволені частково - в загальному розмірі 10 473,83 грн., що у відсоткову відношенні від заявленої суми становить 89,65 %. Тому до стягнення з ВАТ НАСК «Оранта» підлягає судовий збір в сумі 218,38 грн. А з вимог немайнового характеру підлягає стягненню з ОСОБА_2 пропорційно до розміру задоволених вимог судовий збір в сумі 48,72 грн.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 34, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 09.01.2012р., ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, - задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (ідентифікаційний код за , юридична адреса: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, будинок 7-д) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4 страхове відшкодування у сумі 8 100,00 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 2 373,83 грн., судовий збір - 218,38 грн., а всього 10 692,21 грн. (десять тисяч шістсот дев'яносто дві гривні 21 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_5, який мешкає у АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4 моральну шкоду у сумі 1000,00 грн., судовий збір - 48,72 грн., а всього 1 048,72 грн. (одна тисяча сорок вісім гривень 72 коп.).

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов