Провадження № 2/193/234/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 липня 2015 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Шумської О. В.
при секретарі Палій Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
02 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 липня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис № 386).
Від шлюбу дітей не мають.
Сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили з кінця серпня 2014 року. Їх сімя розпалася через те, що відповідач безвідповідально віднісся до створення сімї. Він намагався побудувати сімейні відносини на обмані та безвідповідальності до подружніх обовязків.
Основна причина розпаду сімї, це різниця характерів, безвідповідальне ставлення відповідача до сімї , відсутність між ними взаємопорозуміння та довіря. Після укладення шлюбу вони проживали у м. Дніпродзержинськ в орендовані квартирі з 04.08.2014 року по 29.08.2014 року. За весь час відповідач не працював, сімю матеріально не забезпечував, а навпаки, весь час забирав останні гроші із сімї. Практично був на утриманні позивача. Відповідач зловживає спиртними напоями, а позивач вимушена була витрачати на потреби відповідача всі зароблені нею кошти. ОСОБА_2 взяв у батьків позивача кошти для оплати свого посвідчення водія. Мати позивача купила автомобіль на укладення шлюбу. Часто відповідач керував ним у нетверезому стані. Після ДТП даний автомобіль вони продали . Постійно вимагав гроші, але коли відмовляли йому, влаштовував сварки, погрожував, та вживав нецензурну лексику та піднімав руку на позивача.
Позивач вказує, що відповідач живе з іншою жінкою, та вони очікують народження спільної дитини.
З кінця серпня 2014 року сторони стали проживати окремо.
Позивачка неодноразово пропонувала відповідачу розірвати шлюб в позасудовому порядку, але відповідач постійно ігнорує , та не приходить до органів РАЦС .
За цих обставин сумісне життя і збереження сімї стали не можливими, а тому позивач змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати.
Спору про поділ майна немає.
Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, про що надала відповідну заяву.
Відповідач, будучи у встановленому чинним законодавством порядку увідомленим про дату, час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я" № 53(1648) від 07 липня 2015 року в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив (а.с. 31).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.
ОСОБА_1 суду надала: копію свідоцтва про шлюб від 04 липня 2014 року, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис № 386) .
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.
Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе а шлюбні відносини припинені.
Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.
Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір зміни свого прізвище на попереднє, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність відновлення дошлюбного прізвище позивача «Гонченко».
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 04 липня 2014 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис № 386), між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Позивачу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «Гонченко».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.В. Шумська