АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/96/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1703/15Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Пікуля В.П.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ ДВС Гадяцького РУЮ про припинення права на аліменти,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 квітня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ ДВС Гадяцького РУЮ про припинення права на аліменти залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове про задоволення вимог. Вважає, що отримуючи пенсію по інвалідності в розмірі 1366 грн. 34 коп., яка є більшою за прожитковий мінімум, відповідач перестала потребувати матеріальної допомоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2008 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку, починаючи з 6 червня 2008 року на період її лікування.

Згідно виписки з історії хвороби №102, №61 ОСОБА_3 страждає на хронічну хворобу нирок з 2006 року і по даний час, у зв'язку з чим потребує пролонгованої програми гемодіалізу 3 рази в тиждень по 4,5 години, в умовах блоку гемодіалізу нефрологічного центру Полтавської обласної клінічної лікарні.

Як інвалід 1 групи по загальному захворюванню відповідач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1366 грн. 34 коп. на місяць.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про припинення права на аліменти внаслідок припинення подружніх відносин з ОСОБА_3 та у зв'язку з необхідністю утримувати своїх непрацездатних батьків.

Рішенням Гадяцького районного суду від 18 вересня 2014 року в задоволенні позову було відмовлено.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що позивачка фактично перестала потребувати матеріальної допомоги, що згідно до ч.3 ст.82 СК України є підставою для припинення права колишнього подружжя на аліменти.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, які в розумінні положень ч.3 ст. 82 СК України свідчили про відсутність потреби відповідача в матеріальній допомозі та про неспроможність позивача надавати таку матеріальну допомогу.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 82 СК України, право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Право одного з подружжя на утримання припиняється у випадках, передбачених статтями 83, 85, 87 і 89 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, які є підставою для припинення стягнення аліментів відсутні.

Згідно до положень ст. 179 ЦПК України предметом доказування в даному випадку є обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, а саме наявність підстав, які визначені ч.3 ст.82 СК України.

Між тим, позивачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність у відповідача потреби в наданні матеріальної допомоги.

Так, як на час постановлення судового рішення про стягнення аліментів, так і на час звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_3 страждала хронічним захворюванням та являлась інвалідом 1 групи. Саме з наявністю такого захворювання, яке потребувало та продовжує потребувати тривалого лікування, а відтак і матеріальних витрат, були пов'язані її вимоги про стягнення з колишнього чоловіка аліментів.

Обставини, які стали підставою для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на колишню дружину, з часу постановлення судового рішення і по даний час не змінились, зокрема потреба в лікуванні хронічного захворювання продовжує залишатись, а відтак вважати, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги підстав не має.

Одночасно позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо своєї неспроможності надавати матеріальну допомогу.

Крім того, матеріальний стан позивача з часу постановлення рішення про стягнення аліментів також не змінився, зокрема він є працевлаштованим, отримує регулярну заробітну плату, інших утриманців не має.

Твердження позивача про те, що він опікується батьками та надає їм матеріальну допомогу само по собі не свідчить про його неможливість продовжувати сплачувати аліменти, оскільки батьки позивача отримують власні пенсії та являлись пенсіонерами вже на час постановлення рішення про стягнення аліментів.

Посилання апелянта на отримання відповідачем пенсії, розмір якої є більшим за прожитковий мінімуму, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для отримання матеріальної допомоги одержувачем аліментів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як зазначалося вище, ОСОБА_3 є інвалідом І групи безтерміново та потребує лікування і саме ця обставина стала в свій час підставою для задоволення позову про стягнення аліментів на колишню дружину.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.