АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/3904/15
Провадження № 22-ц-/790/5709/15 Головуючий І інстанції: Бабкова Т.В.
Категорія: інші Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Кокоші В.В.,

при секретарі - Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 липня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Комар Ганни Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_3,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на незаконні дії головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Комар Ганни Володимирівни.

В обґрунтування доводів скарги посилався на те, що в провадженні державного виконавця Комар Г.В. знаходиться виконавче провадження №2033/5384/12 на підставі виконавчого листа за №2033/5384/12.

24 квітня 2014 року головним державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Комар Г.В. було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа 1/645/101/13, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 14.04.2014р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 11915,55 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Він у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» повідомив державного виконавця про оскарження в касаційному порядку вироку суду, на підставі якого присуджене відповідне стягнення, в зв'язку з чим просив зупинити виконавче провадження.

Однак, державним виконавцем йому було відмовлено у зупинені виконавчого провадження, що він вважає незаконним.

Крім того, вважає, що державним виконавцем невірно зазначено номер виконавчого документу № 1/645/101/13, а тому всю процедуру примусового стягнення він вважає незаконною. Просив скасувати накладений у рамках виконавчого провадження арешт на частину квартири, що йому належить.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 липня 2015 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та ухвалення нової, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин справи, без належного дослідження та оцінки наявних у справі доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог викладених ОСОБА_1 у скарзі в порядку ст. 383 ЦПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного:

Розглядаючи справу за скаргою ОСОБА_1, суд першої інстанції у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства повно з'ясував та встановив дійсні обставини справи, правильно визначився з правовою оцінкою відносин, що виникли між учасниками виконавчого провадження, і законом, що ці правовідносини регулює, справу вирішив згідно із законом.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, суд виходив із того, що при проведенні виконавчих дій в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа 1/645/101/13, виданого Фрунзенським районним судом міста Харкова 14 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 11915 грн. 55 коп. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн., державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно виконавчого листа №1/645/101/13 24 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження №ЄДРВПУЗ112239, копії постанови державним виконавцем направлені сторонам виконавчого провадження (а.с.7,8).

14 та 29 квітня 2014 року на ім'я начальника Фрунзенського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_1 було подано заяви з проханням зупинити виконавче провадження до прийняття рішення касаційним Судом України оскільки ним оскаржено вирок суду, на підставі якого видано виконавчий лист.

Вимогами ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обставини, що зумовлюють обов'язковість зупинення виконавчого провадження.

Статтею 38 цього Закону передбачено право державного виконавця зупинити виконавче провадження.

Обставини, на які посилався ОСОБА_1 у своїй заяві про зупинення виконавчого провадження, під дію жодної із підстав не підпадають.

За ст. 1 Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах , у спосіб та в межах повноважень , визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

З урахуванням усіх дійсних обставин справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що державний виконавець при проведенні виконавчих дій зобов'язаний діяти у відповідності з вимогами рішення, що підлягає примусовому виконанню, дотримуватись Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 387 ЦПК України постановив ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -