Справа №349/1867/14-ц
Провадження № 2/349/41/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2015 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рогатині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 75 810 грн.

У позовній заяві зазначено, що позивачка з 17 листопада 2000 року по 21 грудня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного проживання у щлюбі в подружжя народилося двоє дітей ОСОБА_3, 2001 року народження і ОСОБА_4, 2007 року народження.

На підставі рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28.12.2011 року відповідач по справі ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідач ухиляється від участі в утриманні дітей, сплачує аліменти несвоєчасно та в неповному обсязі. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.07.2014 року становить 15 995,68 грн. Згідно розрахунку позивачки за період з січня 2012 року по 25 листопада 2014 року сума неустойки становить 75810 грн. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. Стягнути з відповідача на її користь 75 810 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів та понесені нею судові витрати.

У судове засідання, призначене на 12.03.2015 року позивачка не прибула, направила на адресу суду клопотання про слухання справи у її відсутності.

Відповідач, представник відповідача у судове засідання, призначене на 12.03.2015 року не прибули. Направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у їхній відсутності.

Відповідно до ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі.

Суд, дослідивши і перевіривши усі докази у їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданими 20.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с.9,10).

Заочним рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28.12.2011 року вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.Рогатина Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі по 500 (п'ятсот) грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 09.11.2011 рок удо досягнення дітьми повноліття (а.с.65-66).

16.05.2012 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції 16.05.2012 року винесено постанову серія ВП №32621613 про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа №2-2245/11, виданого 28.12.2011 року Новозаводським райсудом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09.11.2011 року до досягнення дітьми повноліття. Заява про примусове виконання подана 15.05.2012 року.

Як вбачається з довідки №4819/0323, виданої 24.05.2012 року відділом державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції у період з 09.11.2011 року до 01.05.2012 року позивачка не отримувала аліментів згідно виконавчого листа №2-2245/11, який видано 28.12.2011 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, 2001 року народження та дочки ОСОБА_4, 2007 року народження в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.14).

За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ст.196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно роз'яснень, даних у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Отже, стягнення неустойки можливе лише у випадку виникнення заборгованості з вини особи, зобов'язаної сплачувати аліменти, якщо особа ухилялась від сплати аліментів, знаходилась у розшуку та інше. Під ухиленням від сплати аліментів слід розуміти, як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів, визначених судовим рішенням: зміна роботи або місця свого проживання з метою уникнення сплати аліментів; приховування свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі N 6-149цс14, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК Українипені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого, обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Із заочного рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова вбачається, що ОСОБА_2 не був присутнім при розгляді справи. Рекомендовані листи поверталися на адресу суду без вручення відповідачу (а.с.65-67).

Відповідно до записів у трудовій книжці у період з 05.07.2011 року по 06.04.2012 року відповідач по справі не працював, не отримував доходів (а.с.47-50). Про необхідність сплачувати аліменти був повідомлений в травні 2012 року, коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2012 року (а.с.59). Таким чином примусове виконання рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова суду про стягнення аліментів державною виконавчою службою Рогатинського районного управління юстиції розпочалась у травні 2012 року. З цього часу ОСОБА_2 почав сплачувати аліменти, що підтверджується поштовими квитанціями про оплату аліментів, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с.53-58).

Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Слов'яни», доданих до довідки постанови виконавця відділу ДВС Макарівського районного управління юстиції, копії поштового конверта, постанова про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів надійшла у ТОВ «Слов'яни» 15.08.2014 року (а.с.82-84).

З вересня 2014 року із заробітної плати ОСОБА_2 вираховуються аліменти та заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується довідкою про заробітну плату (а.с.52).

Відповідачем було допущено заборгованість за вересень 2012 року і за жовтень 2012 року. Заборгованість за вересень 2012 року оплачено 28.02.2013 року (допущено заборгованість на 151 день, що становить 1510 грн.), за жовтень 2012 року - оплачено 17.09.2013 року (допущено заборгованість на 321 день, що становить 3210 грн.).

У 2013 році відповідач допустив заборгованість по оплаті аліментів за квітень, які оплатив 28 листопада 2013 року (допустив заборгованість на 212 днів, що становить 2120 грн.) та за травень 2013 року, які оплатив 05.02.2014 року (допустив заборгованість на 250 днів, що становить 2500 грн) та за грудень 2013 року, яку стягнуто у вересні 2014 року із заробітної плати (допустив заборгованість на 270 днів, що становить 2700 грн.). В 2014 році відповідач допустив заборгованість за січень 2014 року, яку стягнуто у жовтні 2014 року із заробітної плати (заборгованість 242 дні, що становить 2420 грн.), за липень 2014 року заборгованість стягнуто у листопаді 2014 року із заробітної плати (120 днів , що становить 1200 грн.), за серпень 2014 року, яку стягнуто із заробітної плати у листопаді 2014 року (66 днів, що становить 660 грн.) . Всього сума нарахованої пені становить 16 320 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачкою витрачено на правову допомогу 1000 грн. (а.с.22-24). Ці витрати документально підтверджені, а тому підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, місце роботи - ТОВ «Слов'яни» (08023, Київська обл., Марківський район, с.Садки-Строївка, вул.Садова,34) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_2 - 16 320 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів, 1000 грн. судових витрат, всього на загальну суму 17 320 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, місце роботи - ТОВ «Слов'яни» (08023, Київська обл., Марківський район, с.Садки-Строївка, вул.Садова, 34) 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення. особами. які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення рішення - в цей же строк з часу отримання копії рішення.

Головуючий: Лошак О.О.