У х в а л а

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі - ПрАТ «ФФ «Дарниця») задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з кожного окремо на користь товариства по 59 тис. 985 грн 43 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу квартири від 6 лютого 1997 року, яка складається з 55 тис. 590 грн 3 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу, 4 тис. 395 грн 40 коп. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 6 лютого 2012 року по 25 вересня 2014 року, а також по 599 грн 87 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд зазначеного судового рішення залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилено, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року залишено без змін.

9 листопада 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень, статей 526, 169 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, зокрема частини третьої статті 61, статті 158 ЦПК України щодо звільнення від доказування обставин, встановлених судовим рішенням в іншій справі, а також щодо обов'язкового повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про розгляд судом цивільної справи.

На обґрунтування підстав перегляду зазначених судових рішень, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявники посилаються на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня і 5 вересня 2012 року, 16 січня і 27 березня 2013 року, 18 лютого і 21 травня 2015 року, в яких, на їх думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказані норми матеріального і процесуального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 29 липня 2015 року, про перегляд якої порушують питання заявники, касаційний суд, залишаючи без змін судові рішення, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів відповідно до їх часток у квартирі заборгованості за договором купівлі-продажу, оскільки вони не виконали взяті на себе зобов'язання щодо оплати повної вартості квартири.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 28 березня 2012 року касаційний суд, направляючи справу на новий апеляційний розгляд, зазначив про порушення судом при розгляді справи пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень, частини 2 статті 533 ЦК України, статей 161, 165 Цивільного кодексу Української РСР, що призвело до неправильного вирішення спору у зв'язку з неповним установленням фактичних обставин справи щодо стягнення суми позики;

- в ухвалі від 5 вересня 2012 року касаційний суд, направляючи справу на новий апеляційний розгляд, указав на порушення судом норм процесуального права щодо з'ясування підстави пред'явленого позову, правовідносин, які склалися між сторонами, визначення норми матеріального права, яка їх регулює, та необхідності установлення усіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору;

- в ухвалі від 16 січня 2013 року касаційний суд, передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, дійшов висновку про те, що судами не з'ясовано усіх фактичних обставин справи, що свідчить про недотримання принципу оцінки доказів, яка має значення для правильного вирішення справи; крім того, справу розглянуто за відсутності відповідача, без належного його повідомлення, що позбавило його права взяти участь у судовому процесі;

- в ухвалі від 27 березня 2013 року касаційний суд, направляючи справу на новий судовий розгляд, звернув увагу на те, що судом не наведено розрахунків суми боргу за договором позики, яка підлягає стягненню з боржника; крім того, стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання може застосовуватися тільки за умови, якщо валютою виконання зобов'язання є гривня;

- в ухвалі від 18 лютого 2015 року касаційний суд, передаючи справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення норм процесуального права щодо належного повідомлення заявника про час та місце розгляду справи;

- в ухвалі від 21 травня 2015 року касаційний суд, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за договором купівлі-продажу квартири, оскільки на рахунок позивача передбачену договором купівлі-продажу суму було внесено відповідачами достроково.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вищевказаної справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

У поданій заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 порушують також питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з підстави неоднакового застосування касаційним судом норм процесуального права, а саме частини третьої статті 61, статті 158 ЦПК України.

На підтвердження підстави перегляду судових рішень, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на вищезазначені судові рішення суду касаційної інстанції.

Подана заява в цій частині підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 29 липня 2015 року судові рішення залишено без змін, указана ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому й не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, отже, подана заява в частині перегляду судового рішення із зазначеної підстави підлягає поверненню заявникам.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України, відмовити.

Подану заяву в частині перегляду Верховним Судом України рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України повернути ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко