Справа № 529/1274/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Новака Д. І.

при секретарі Бурлига Н. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка у своєму позові вказує, що вона народилася 31 грудня 1968 року в сім'ї батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3. На час її народження прізвище її матері було дівоче - ОСОБА_4, оскільки шлюб між батьками було укладено лише 09 лютого 1980 року. Враховуючи те, що на час народження позивачки її батьки проживали без реєстрації шлюбу, реєстрація її народження була проведена Тахтаулівською сільською радою Полтавського району Полтавської області за заявою матері в порядку, визначеному тоді діючим шлюбним законодавством. При цьому, прізвище її батька було зазначене зі слів матері як її дівоче прізвище.

Позивачка зазначає, що з часу її народження вона постійно проживала однією сім'єю з батьком ОСОБА_2 та матір'ю ОСОБА_3, які спільно вели господарство, спільно виховували та утримували її як свою дитину. 26 вересня 1973 року у її батьків народилася ще одна дочка. Спільно з батьками та сестрою вона проживала до часу створення власної сім'ї - 1986 року. Позивачка вказує, що і на даний час між нею та ОСОБА_2 існують відносини як між батьком та дочкою, вони спільно із сестрою здійснюють постійний догляд за ним.

У зв'язку зі смертю матері позивачки стало неможливим встановлення її походження від батьків, які не перебували між собою у шлюбі шляхом подачі спільної заяви батьків в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

Виходячи з цих обставин, позивачка просить визнати батьківство ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неї ОСОБА_1, дошлюбне прізвище ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задоволити виходячи з пояснень, даних в судовому засіданні та обставин, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у суді позов визнав у повному обсязі та пояснив, що він дійсно є батьком позивачки і завжди себе ним визнавав. Також вказав, що ним та його нині покійною дружиною вчасно не було подано спільної заяви у державні органи реєстрації актів громадянського стану для встановлення походження дочки саме від нього, а зараз це неможливо через смерть матері позивачки.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 вона не заперечує, вказавши, що відповідач дійсно є батьком позивачки, яка є її рідною сестрою.

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Рєєстраційної служби Диканського районного управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не зявився, а вказаним органом на адресу суду надіслана заява з проханням розглянути справу у відсутність представника.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи та свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що виконкомом Тахтаулівської сільради Полтавського району Полтавської області 10 лютого 1969 року дійсно було проведено реєстрацію народження позивачки та при цьому прізвище її батька було зазначено за вказівкою матері як її дівоче прізвище - ОСОБА_4, оскільки на той час батьки позивачки проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі. Факт проведення даної реєстрації підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 від 10.02.1969 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька може визначатися за заявою матері та батька або за рішенням суду.

Частина 1 ст. 128 СК України зазначає, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказано, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 Сімейного кодексу України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 Кодексу про шлюб і сім'ю України (який втратив чинність 01 січня 2004 року), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб і сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини, тощо.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб і сім'ю України, діючої на час народження позивачки по справі, вказано, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У судовому засіданні було встановлено, що на момент народження позивачки 31 грудня 1968 року, її батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3, до шлюбу ОСОБА_7, проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі. 09 лютого 1980 року між цими особами було укладено шлюб.

Як встановлено в судовому засіданні батьки позивачки стали спільно проживати з кінця 60-х років, тобто ще до народження позивачки та спільно проживали, вели спільне господарство, спільно виховували та утримували свою дитину, позивачку і протягом багатьох років після народження позивачки та підтримували з нею стосунки аж до 23 лютого 2004 року, коли померла мати позивачки ОСОБА_3 Як до, так і після смерті матері, між позивачкою та ОСОБА_2 існують відносини як між батьком та дочкою, вона спільно із сестрою здійснює постійний догляд за своїм батьком.

У судовому засіданні ці обставини повністю підтвердили і свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які пояснили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу на час народження позивачки. Свідки вказали, що як до укладення шлюбу у 1980 році, так і після цього зазначені вище особи разом проживали, вели спільне господарство, спільно виховували та утримували свою дитину, позивачку по справі. Зазначили, що увесь цей час знали ОСОБА_2 як батька позивачки, який завжди як їм, так і іншим особам заявляв, що позивачка є його рідною дочкою.

Крім того, сам відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та категорично стверджував, що саме він є батьком позивачки по справі, яку він разом з нині покійною дружиною виховував та утримував з дня народження до повноліття.

Вище викладені обставини також підтверджуються, дослідженими у судовому засіданні, письмовим доказами, а саме: свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.02.1980 року; свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 від 23.02.2004 року, довідкою від 11.11.2015 року, виданою Андріївською сільською радою Диканського району Полтавської області.

Приймаючи до уваги, що відповідач та треті особи по справі не заперечували щодо задоволення позову, пояснення свідків та наявні у матеріалах справи докази з достовірністю свідчать, що відповідач ОСОБА_2 є біологічним батьком позивачки по справі, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з визнанням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_7) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 125, 128, 135 Сімейного кодексу України, ст.ст. 53, 55 Кодексу про шлюб і сім'ю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 10, 15, 57, 60, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком ОСОБА_1, дошлюбне прізвище ОСОБА_7, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис про її народження № 11, виданий 10 лютого 1969 року виконавчим комітетом Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: