Справа № 433/566/15-ц
Провадження № 22ц/782/334/15
30 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі
головуючого судді Романченка В.О.
суддів Назарової М.В., Лозко Ю.П.
при секретарі Козубській А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_1 селищної ради Луганської області та ОСОБА_2 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 20 травня 2015 року у цивільній справі за позовом прокурора Троїцького району Луганської області до ОСОБА_1 селищної ради Луганської області та ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоуправління, -
Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 20 травня 2015 року позов прокурора Троїцького району Луганської області до ОСОБА_1 селищної ради Луганської області та ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоуправління задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 16 липня 2015 року апеляційні скарги позивачів були відхилені, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У звязку з апеляційним розглядом справи колегією суддів встановлено, що ухвалене у справі суддею Троїцького районного суду Луганської області Ляшенко М.А. рішення суду не відповідає вимогам ст.215 ЦПК України щодо його змісту, а крім того, при ухваленні рішення суддею не були враховані керівні розяснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Верховний Суд України в п.2 вказаної Постанови звернув увагу судів на те, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і

всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не

підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 215 ЦПК України передбачено, що рішення суду складається з:

1) вступної частини із зазначенням:

часу та місця його ухвалення;

найменування суду, що ухвалив рішення;

прізвищ та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді);

прізвища та ініціалів секретаря судового засідання;

імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі;

предмета позовних вимог;

2) описової частини із зазначенням:

узагальненого викладу позиції відповідача;

пояснень осіб, які беруть участь у справі;

інших доказів, досліджених судом;

3) мотивувальної частини із зазначенням:

встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин;

мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти;

чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким;

назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався;

4) резолютивної частини із зазначенням:

висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково;

висновку суду по суті позовних вимог;

розподілу судових витрат;

строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Оскаржуване рішення не повністю відповідає вимогам ст.215 ЦПК України, оскільки в ньому не зазначені докази, які були досліджені судом; не зазначено, які факти та обставини були встановлені судом; не наведені мотиви, з яких суд прийняв до уваги доводи позивача та не прийняв доводи відповідачів з нормативним обґрунтуванням своїх висновків.

При вирішенні справи суддя в оскаржуваному рішенні лише вказав, що вислухавши сторони по справі (присутній був лише представник відповідача), дослідивши матеріали справи, вважав за можливе задовольнити позовні вимоги прокурора.

Вказані порушення норм процесуального права не стали підставою для скасування чи зміни рішення суду, оскільки справа судом вирішена правильно, але на них посилався апелянт в апеляційній скарзі, тому судова колегія вважає за необхідне довести до відома голови суду про допущені суддею порушення норм процесуального права для обговорення з суддями з метою запобігання аналогічних порушень в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 211, 320 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Про викладене довести до відома голови Троїцького районного суду Луганської області для обговорення та належного реагування.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, інтересів яких вона стосується в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: