Рішення

Іменем України

06 серпня 2015 року Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого судді Бойко і.І.

при секретарі Кавалко В.С.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товаритсва "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_3 "Страхова компанія"УНІКА" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 в користь ПрАТ«Страхова компанія "УНІКА" 12000 грн страхового відшкодування в порядку регресу за договором добровільного страхування транспортного засобу, посилаючись на мотиви викладені ним у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_3«Страхова компанія "УНІКА" позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час слухання справи у суді і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши подані докази, встановив наступне :

09 березня 2013 року ОСОБА_2, о 20 год. 30 хв. по а/д Доманово Ковель Чернівці (349 км + 78 м), керуючи транспортним засобом марки, КІА, д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимоги п. 2.3. (б), 11.2 ПДР України, а саме: рухаючись неякнайближче до правого краю проїздної частини допустив зіткнення із автомобілем марки, ВАЗ, д.н.з. О9676ТІ, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Таким чином, допустив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

09 березня 2013 року ОСОБА_2, о 20 год. 30 хв. по а/д Доманово Ковель Чернівці (349 км + 78 м), керуючи транспортним засобом марки, КІА, д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України, а саме: залишив місце дорожньо транспортної пригоди до якої він був причетний. Таким чином, допустив правопорушення передбачене ст. 122 - 4 КУпАП.

Постановою № 606/595/13-п від 13 травня 2013 року Теребовлянського районного суду Тернопільської області у справі про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. ст.122 4, 124 КУпАП.

09.112012 р. ПрАТ СК «УНІКА» та гр. ОСОБА_4 уклали Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АЕ/0541313, щодо Кіа реєстр, номер НОМЕР_2.

17.04.2013р. до ПрАТ СК «Уніка» звернувся власник Ваз реєстр, номер 09676ТІ із заявою про виплату страхового відшкодування.

17.05.2013р. на підставі Договору ПрАТ СК «УНІКА» виплатило належне страхове відшкодування в розмірі 12000,00 грн

Цивільно правова відповідальність гр. ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ СК «Уніка».Згідно договору гр.ОСОБА_2 зобовязаний повідомити ПрАТ СК «Уніка» про зазначене ДТП в 3-х денний стро, проте авін не виконав цієї вимоги договору.

Згідно страхового акту №00112053 від 15.05.2013 року вартість матерального збитку із врахуванням зносу становить 12 000 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1 та 2 ст.1187 ЦК України, встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин та утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В свою чергу, згідно з частинами 3 та 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній* господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно ст. 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток з моменту виплати страхового відшкодування, оскільки вказаними нормами передбачено, що страховик має право зворотної вимоги тільки після виплати відшкодування.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Про вищевказане ДТП ОСОБА_2 не повідомив ПрАТ Страхову компанію «УНІКА»

Відповідно до підп. 38.1.1. «г» п. 38.1 ст. 38 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Таким чином, «Страхова компанія «УНІКА» після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до ОСОБА_2 забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, оскільки він не повідомив страховика про ДТП.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 12000грн за договором №АЕ/0541313про страхування обовязкової цивільної правової відповідальності водіїв транспортного засобу.

Також слід стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору в користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» за звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 179, 226 ЦПК України, ст. 22, 1166, ст. 1187, 1192, ЦК України, ст.ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 22, 38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Страхова компанія УНІКА" 12000 грнза договором №АЕ/0541313 про страхування обовязкової цивільної правової відповідальності водіїв транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія УНІКА» 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ