1Справа № 335/3479/15-ц 2/335/1145/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі Смоляк А.К.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 про передачу до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2011 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення суми боргу.

Ухвалою від 7 грудня 2011 р. провадження у справі було відкрито.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2011 р. позовні вимоги ОСОБА_6 були задоволені, внаслідок чого з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 стягнуто солідарно грошовий борг за договором позики від 12 квітня 2007 р. в сумі 239 691,00 гривень, грошовий борг за договором позики від 12 грудня 2007 р. в сумі 559 279,00 гривень, а також судовий збір в розмірі 2 955,00 гривень, а всього 801 925,00 гривень.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 р. заочне рішення суду першої інстанції скасовано в частині солідарного стягнення грошових сум з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 та ухвалено в цій частині рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині заочне рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 р. заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2011 р. та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 р. в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення боргу з ОСОБА_3 за договором позики від 12 квітня 2007 р. скасовані, а справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

20 травня 2015 р. до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з ОСОБА_3 суму боргу за договорами позики від 12 квітня 2007 р. та від 12 грудня 2007 р. з урахуванням індексу інфляції в загальному розмірі 5 142 501,84 гривень, 3% річних від простроченої суми у розмірі 437 423 гривень та плати за користування позикою в розмірі 1 454 769 гривень.

У судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про передачу справи до Коммунарського районного суду м. Запоріжжя за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення даного клопотання з тих підстав, що підсудність по даній справі визначена за місцем виконання договорів позики. Зазначила, що справа була повернута після розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ саме до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Заслухавши клопотання, думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Питання підсудності цивільних справ врегульовані главою 1 розділу ІІІ Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Статтею 115 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою судді від 7 грудня 2011 року. В частині визначення підсудності даної позовної заяви ухвала сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.

Підставами для передачі справи з одного суду до іншого відповідно до частини першої статті 116 ЦПК України є: 1) до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування); 2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності; 3) після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 4) ліквідовано суд, який розглядав справу.

В даному випадку відсутні наведені вище підстави для передачі справи до іншого суду. Суд також звертає увагу на те, що дана справа вже була розглянута судом в заочному порядку судом першої інстанції, після чого рішення переглядалось судом апеляційної та касаційної інстанцій. Отже, судовий розгляд даної справи після відкриття провадження вже був розпочатий та здійснений. Більш того, справа була повернута на новий розгляд до суду першої інстанції за ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 р.

Частиною четвертою статті 116 ЦПК України забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про передачу справи на розгляд Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 115, 116, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 про передачу до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї може бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за наслідками розгляду справи.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 24 червня 2015 року.

Повний текст ухвали виготовлено 25 червня 2015 року.

Суддя А.В. Шалагінова