Справа № 521/8654/14-ц
№пр.2/521/738/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Буран О.М.

при секретарі - Янкул Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та просить розділити спільно набуте у шлюбі майно квартиру АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 04 листопада 2005 року. Рішенням Котовського міськрайнного суд Одеської області по справі № 505/3481/13ц від 27 серпня 2013 року, шлюб між сторонами розірвано. За період шлюбу ними було придбане майно, а саме: квартира АДРЕСА_1. Посилаючись на ст.ст. 60,70,71 СК України, з урахуванням відсутності досягнення згоди з ОСОБА_2 про порядок поділу майна, просив визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Відповідач, ОСОБА_2 первісні позовні вимоги не визнала, звернулася до суду із зустрічним позовом та уточнивши свої вимоги, просить суд розділити спільне майно подружжя, а саме: - 38 % квартири № 196, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, 77, вартістю 273 568,00гривень; - Автомобіль марки Toyota Yaris, д/н НОМЕР_1, вартістю 177 353,00 гривень; - морозильну камеру, Gorenje FN6181OW, вартістю 5 700,00 гривень; - мотопомпу, Honda wt 40xk2, вартістю 2 000,00 гривень; - грошові кошти у сумі 63 646,92 гривень, виручені від продажу гаража, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а. Виділити ОСОБА_1 грошову компенсацію ? частки у спільному майні подружжя - 38 % квартири АДРЕСА_3; автомобіля НОМЕР_2; морозильної камери Gorenje FN6181OW; мотопомпи Honda wt 40xk2; ? частину грошових коштів, виручені від продажу гаража, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а. Виділити ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3. Припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ? частки у спільному майні подружжя - 38 % квартири АДРЕСА_1 з відрахуванням вартості ? частини майна, виділеного ОСОБА_1 у розмірі 12 434,46 гривень, внесені на депозитний рахунок Малиновського райсуду м.Одеси.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2005 року, ОСОБА_3 (у шлюбі ОСОБА_2) продала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою квартиру АДРЕСА_4. Розпискою від 15.07.2014 року ОСОБА_5 підтвердила, що дійсно 05.10.2005 року придбала у ОСОБА_3 квартиру за 18 000 доларів США. Вказану суму, отриману від продажу у м. Котовську, позивач за зустрічним позовом вклала в інвестування однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору № 144/6 від 29.09.2015 року.

До реєстрації шлюбу з позивачем за первісним позовом, ОСОБА_2 здійснювала платежі в інвестування вказаної квартири на загальну суму 88 000,00 грн., що складає 62 % від загальної вартості квартири 142 562,00 грн. за договором інвестування №144/6 від 29.09.2015 року. Відповідно до Звітів незалежного оцінювача ТОВ «Оціночна фірма «Абакус», яка діє на підставі сертифікату № 164/15 від 02.04.2015 року вартість квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд.№77, кв.№196, станом 12 червня 2015 року складає суму у розмірі 719 918,00 грн.

Враховуючи, що у спірній однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 46,9кв.м, частка ОСОБА_1 незначна та складає 19%, ОСОБА_2 просить припинити його право власності на спірну квартиру та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, при цьому виділити ОСОБА_1 різницю у розмірі часток у праві спільної сумісної, тобто грошову компенсацію ? частки у спільному майні подружжя, яке складається з: 38 % квартири АДРЕСА_3; автомобіля НОМЕР_3; морозильної камери Gorenje FN6181OW; мотопомпи Honda wt 40xk2; грошових коштів, виручених від продажу гаражу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а та дорівнює суму у розмірі 12 434,46 гривень, внесену на депозитний рахунок суду.

Представник позивача за зустрічним позовом уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував на підставі того, що ОСОБА_2 не представлено жодних доказів щодо оплати суми 88 000,00 грн. за договором інвестування №144/6 від 29.09.2015 року до реєстрації шлюбу. Також представник заперечував щодо звіту оцінки автомобіля НОМЕР_3, вважає його сфальсифікованим, а визначену суму такою, що не відповідає дійсної вартості автомобіля. З вказаних підстав у задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що первісні позовні вимоги ОСОБА_1 та Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 04 листопада 2005 року, який був зареєстрований Котовським міскрайонним управлінням юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 320 у книзі реєстрації шлюбів. Рішенням Котовського міськрайнного суд Одеської області від 27 серпня 2013 року (справа № 505/3481/13ц) шлюб між сторонами розірвано.

За період шлюбу сторонами було придбане майно, а саме: квартира АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2008 року за №19695399, право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності серії САВ №823486 від 12.06.2008 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі договору інвестування будівництва житла у м.Одесі від 29.09.2005 року за №144/6, акту прийому-передачі квартири від 27.02.2008 року б/н. Квартира складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 46,9 кв.м, житловою 19,8 кв.м, згідно технічного паспорту від 17.01.2008 року. Право власності зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» від 29.07.2008 року. Номер запису:3432, в книзі: 694пр-27.

Вказані відомості також підтверджені інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об*єкта нерухомого майна за №28513119 від 23.10.2014 року.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2005 року, ОСОБА_3 (у шлюбі ОСОБА_2) продала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою квартиру АДРЕСА_4.

З розписки від 15.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_5 дійсно 05.10.2005 року придбала у ОСОБА_3 квартиру за 18 000 доларів США.

29.09.2015 року ОСОБА_2 з ЗАО «ПСМО Одесстрой» було укладено Договір інвестування житла у м.Одесі №144/6 на забудову підрядником житлового будинку, за яким інвестор отримує у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_2 кошти, отримані з продажу квартири у місті Котовську вклала в інвестування однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору № 144/6 від 29.09.2015 року.

Згідно довідки за №183/13 від 31.10.2005 року, ОСОБА_3 станом на 31.10.2005 року проведено оплату згідно договору №144/6 на інвестування однокімнатної квартири АДРЕСА_1 у розмірі 88 000 грн., загальна вартість квартири складає 142 562,00 грн.

Відповідно до Звітів незалежного оцінювача ТОВ «Оціночна фірма «Абакус», яка діє на підставі сертифікату № 164/15 від 02.04.2015 року вартість квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд.№77, кв.№196, станом 12 червня 2015 року складає суму у розмірі 719 918,00 грн.

Відповідно до Конституції України, засади регулювання шлюбу і сім'ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (частина перша статті 51, пункт 6 частини першої статті 92). У статті 3 Кодексу встановлено, що сім'я створюється на підставі шлюбу та на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сім'єю. Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Кодексу та Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 60 СК України, майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1ст. 70 СК України, при розділі загального спільного майна, придбаного в шлюбі, частки майна подружжя є рівними.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до Звітів незалежного оцінювача ТОВ «Оціночна фірма «Абакус», яка діє на підставі сертифікату № 164/15 від 02.04.2015 року вартість квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, станом 12 червня 2015 року складає 719 918,00 грн.; вартість автомобіля НОМЕР_4 станом 17 червня 2015 року складає 177 353,00 грн.; вартість гаража № 361, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а, станом на 16 червня 2015 року складає 56 560,00 грн.

Допитаний судом у якості свідка, ОСОБА_7 повідомив, що 10.10.2014 року передав ОСОБА_1 3 000 доларів США в якості розрахунку за гараж № 361, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а, що підтверджується розпискою.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 здійснювала платежі на інвестування вказаної квартири на загальну суму 88 000 грн., що складає 62 % від загальної вартості квартири 142 562 грн. (загальна сума за договором інвестування), згідно довідки за №183/13 від 31.10.2005 року. Тобто вказані дії було вчинено позивачем за зустрічним позовом до укладання шлюбу, тому до складу сумісного майна входять останні 38% спірної квартири, що складає 273 568,84 грн.(згідно звіту, складеного на теперішній час) і частка ОСОБА_1, виходячи з принципу рівності часток, дорівнює 19%, що складає 136 784,42 грн.(згідно звіту, складеного на теперішній час).

Відповідно до ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно ст. 355 Цивільного Кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Стаття 57 СК України, визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі N 6-612цс15).

На підставі вище викладеного, спільне майно подружжя складається з наступного: - 38 % квартири № 196, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, 77; автомобіль НОМЕР_4, вартістю 177 353,00 грн. (звіт від 17.06.2015року); морозильна камера Gorenje FN6181OW, вартістю 5700,00 грн. (накладна 21.04.2013 року); мотопомпа Honda wt 40xk2 - вартістю 2 000 грн.; грошові кошти у сумі 63 646,92 грн., які були виручені від продажу гаража, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а.

Загальна вартість автомобіля, мотопомпи, гаражу, морозильної камери складає 248 699,92 грн., ? частка, що належить з вказаного майна ОСОБА_2 дорівнює 124 349,95 грн. Враховуючи, що у спірній однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 46,9кв.м, частка ОСОБА_1 незначна, складає 19% та дорівнює 136 784,42грн., різниця (136 784,42 - 124 349,95) у сумі 12 434,46 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено в ст. 69 СК. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо іншого не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1,2 ст. 71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2ст. 364 ЦК).

В п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення части 4,5ст. 71 Сімейного кодексу України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

При поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, пята статті 71 СК України).

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України.

Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи N 6-37цс13 від 15.05.2005.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Також, і під час розгляду іншої справи N 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною.

З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Судом було встановлено, що частка ОСОБА_1 у праві власності на квартиру № 196, що знаходиться у м. Одеса по вул. Паркова 77 складає 19%, яка є незначною, однокімнатна квартира є неподільною, спільне володіння та користування нею є неможливим, адже ОСОБА_2 проживає в квартирі разом з донькою, її чоловіком та онукою.

З вказаних підстав, ОСОБА_2 було внесено на депозит Малиновського районного суду м. Одеси грошові кошти в розмірі 12 434,46 грн. А отже вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України є додержаними, які в свою чергу є гарантією недопущення порушень прав співвласника, права якого припиняються в порядку ч. 1 цієї статті.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватись ним.

ОСОБА_1 може бути присуджена компенсація.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України за друге півріччя 2013 року від 1 лютого 2014 року).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заперечував проти вартості спірного нерухомого та рухомого майна, у зв*язку з чим ним було заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи задля визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_6. Проте, представлені представником ОСОБА_2 звіти оцінки вартості спірного майна, проведені з дотриманням норм чинного законодавства, сумнівів у суду не викликали, тому ухвалами суду від 05.10.2015року та від 17.12.2015 року в задоволенні вказаних клопотань було відмовлено.

На підставі ст. ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

При визначенні вартості квартири АДРЕСА_1, суд виходив із дійсної вартості нерухомого майна на час розгляду справи, яка зазначена у звіті ТОВ «Оціночна фірма «Абакус», яке діяло на підставі сертифікату № 164/15 від 02.04.2015 року.

Суд також враховує, що способи та порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються ст. 71 СК України. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі.

Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 були понесені витрати на проведення оцінки спірного майна подружжя, а саме: витрати по оцінці квартири АДРЕСА_1 у 2015 році року складають 800,00 гривень; витрати по оцінці гаража № 361 у 2015 році, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а 800,00 гривень; витрати по оцінці квартири АДРЕСА_1 у 2014 році року складають 800,00 гривень; витрати по оцінці гаража № 361 у 2014 році, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а складають 800,00 гривень;

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, крім іншого, відновлення становища, яке існувало до порушення.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст.15, 16, 319, 321, 355, 364, 365, 368 ЦК України, ст. ст. 66, 67, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, Постанови пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6) про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Розділити спільне майно подружжя, а саме:

-38 % квартири АДРЕСА_1, вартістю 273 568,00 (двісті сімдесят три тисячі пятсот шістдесят вісім) гривень;

-Автомобіль марки Toyota Yaris, д/н НОМЕР_1, вартістю 177 353,00 (сто сімдесят сім тисяч триста пятдесят три )гривень;

-морозильну камеру, Gorenje FN6181OW, вартістю 5 700,00 (пять тисяч сімсот) гривень;

-мотопомпу, Honda wt 40xk2, вартістю 2 000,00 (дві тисячі ) гривень;

- грошові кошти у сумі 63 646,92 (шістдесят три тисячі шістсот сорок шість) гривень 92 копійки, виручені від продажу гаража, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а.

Виділити ОСОБА_1 грошову компенсацію ? частки у спільному майні подружжя - 38 % квартири АДРЕСА_3 в розмірі 136 784 грн. 42 коп.; автомобіль НОМЕР_2; морозильну камера Gorenje FN6181OW ; мотопомпу Honda wt 40xk2; ? частину грошових коштів, виручені від продажу гаража, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а.

Виділити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6) квартиру АДРЕСА_3.

Припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ? частки у спільному майні подружжя - 38 % квартири АДРЕСА_1 з відрахуванням вартості ? частини майна, виділеного ОСОБА_1 у розмірі 12 434,46 (дванадцять тисяч чотириста тридцять чотири) гривень 46 копійок, внесені на депозитний рахунок Малиновського райсуду м.Одеси.

В процесі виконання рішення суду зарахувати ОСОБА_1 вартість виділеного майна, а саме: автомобіля, Toyota Yaris, д/н НОМЕР_1; морозильної камери, Gorenje FN6181OW; мотопомпи, Honda wt 40xk2; грошові кошти, які були виручені від продажу гаража, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а, а саме на суму у загальному розмірі 248 732, 92 (двісті сорок вісім тисяч сімсот тридцять дві) гривень 92 копійки з відрахуванням від вартості грошової компенсації ? частки у спільному майні подружжя - 38 % спірної квартири - вартості ? частини вище переліченого майна, виділеного ОСОБА_1 у сумі 12 434,46 (дванадцять тисяч чотириста тридцять чотири) гривень 46 копійок, внесені на депозитний рахунок Малиновського райсуду м.Одеси.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6) витрати за проведення оцінки спірного спільного сумісного майна подружжя у сумі 3 200,00 ( три тисячі двісті) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області на протязі десяти днів з дня його проголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя : Буран О.М.