Справа №442/692/15-ц
Провадження №2/442/506/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Харів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 22 червня 1984 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, у Приморському відділі РАЦС м.Одеса, актовий запис № 536, свідоцтво серії НОМЕР_1. Діти від даного шлюбу: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вже повнолітні і проживають окремо від них.

Оскільки подружнє життя з відповідачем у них не склалося, вони не проживаємо як подружжя, не ведуть спільного господарства і не мають жодних спільних справ, то відповідно нею подано до Дрогобицького міськрайонного суду позовну заяву про розірвання шлюбу.

За час шлюбу нею спільно з відповідачем було придбано наступне майно: побудований спільно житловий будинок на АДРЕСА_4, загальною площею 235,3 кв.м., житловою - 89,9 кв.м, який складається з п'яти житлових кімнат, однієї кухні та цокольного поверху, що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_2 від 28.01.2006 року, виданого Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради та оформленого на відповідача; нежитлова будівля на АДРЕСА_1, яка придбана ними на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі від 15.04.2004 року, укладеного між нею та ОСОБА_5, а саме - 5/100 частин цегляної будівлі торгового павільйону «А-1», загальною площею 322,0 кв.м, а саме - приміщення «23» площею 13,1 кв.м, 1/8 приміщення «20» площею 4,2 кв.м.- загальною площею 17,3 кв.м.; нежиле приміщення на АДРЕСА_5, а саме - торгове приміщення НОМЕР_4 торгової будівлі XVII блоку «В» загальною площею 24,8кв.м., згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 09.10.2008 року, укладеного між нею та ОСОБА_6; нежиле приміщення на АДРЕСА_5 загальною площею 15,9 кв.м., а саме - торгове приміщення НОМЕР_5 торгової будівлі № 24, 24-1, де рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 21.10.2004 року за № 288 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на неї; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, який в цілому складається з одного житлового будинку з черепашнику, зазначеного на плані літ. «А-2,а,а1,а2», загальною площею 233,5 кв.м., житлова площа - 71,2 кв.м. та споруд № «1-6», розташований на земельній ділянці, площею 0,0252 га, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 01.09.2009 року, укладеного між нею та ОСОБА_7; земельна ділянка, площею 0,0252 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_3, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.09.2009 року, укладеного між нею та ОСОБА_7, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий 30 вересня 2009 року відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03 від 06.10.2009 року. Відповідач у добровільному порядку не погоджується поділити спільно нажите ними майно, тому вона вимушена звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував, щодо їх задоволення.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 22 червня 1984 року уклала шлюб, який зареєстрували у Приморському відділі РАЦС м.Одеса, актовий запис № 536.

За час шлюбу сторонами спільно було придбано наступне майно: побудований спільно житловий будинок на АДРЕСА_4, загальною площею 235,3 кв.м., житловою - 89,9 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_2 від 28.01.2006 року. Нежитлова будівля на АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу частини нежитлової будівлі від 15.04.2004 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_5, а саме - 5/100 частин цегляної будівлі торгового павільйону «А-1», загальною площею 322,0 кв.м, а саме - приміщення «23» площею 13,1 кв.м, 1/8 приміщення «20» площею 4,2 кв.м.- загальною площею 17,3 кв.м. Нежиле приміщення на АДРЕСА_5, а саме - торгове приміщення НОМЕР_4 торгової будівлі XVII блоку «В» загальною площею 24,8 кв.м., згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 09.10.2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_6. Нежиле приміщення на АДРЕСА_5 загальною площею 15,9 кв.м., а саме - торгове приміщення НОМЕР_5 торгової будівлі № 24, 24-1, рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 21.10.2004 року за № 288 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на неї. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, який в цілому складається з одного житлового будинку з черепашнику, зазначеного на плані літ. «А-2,а,а1,а2», загальною площею 233,5 кв.м., житлова площа - 71,2 кв.м. та споруд № «1-6», розташований на земельній ділянці, площею 0,0252 га, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 01.09.2009 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_7. Земельна ділянка, площею 0,0252 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_3, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.09.2009 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_7, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий 30 вересня 2009 року відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03 від 06.10.2009 року.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу України «Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя» майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу), при цьому вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя;

згідно частин 3 та 4 статті 368 Цивільного кодексу України «Право спільної сумісної власності» майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі;

згідно частини 1 статті 61 СК України «Об'єкти права спільної сумісної власності» об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту;

згідно статті 63 СК України «Здійснення подружжям права спільної сумісної власності» дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; а згідно із ч.1 ст.69 СК України «Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя» дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», надано роз'яснення щодо розподілу спільно нажитого майна подружжя. Так, в п. 19 вказаної Постанови зазначено наступне: «Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє». В той же час, згідно п. 23 цієї Постанови, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом; а згідно частин 1, 2 та 3 статті 372 Цивільного кодексу України «Поділ майна, що є у спільній сумісній власності» майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, а у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється; а згідно частини 2 статті 364 ЦК України «Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності» якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України) співвласник , який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Також, згідно статті 70 Сімейного кодексу України «Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності» зазначено про те, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення; крім цього, за рішенням суду частка майна дружини або чоловіка може бути збільшена, якщо з нею або з ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів (коштів на утримання дитини), які вони одержують, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей тощо; згідно положень частин 1 та 2 статті 71 СК України «Способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя» майно, що є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між чоловіком та дружиною в натурі, при цьому якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом; у даному випадку суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.372 ЦК України за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Виходячи з наведених норм права та враховуючи, що сторони добровільно визначили свої частки у спільній сумісній власності подружжя, ці частки сторонами не оспорюються, а навпаки визнаються, що відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, звідси позов підставний та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст..ст.368-370, 372 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 про розподіл спільного сумісного майна подружжя задоволити.

Виділити ОСОБА_1:

1)
Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, який в цілому складається з одного житлового будинку з черепашнику, зазначеного на плані літ. «А-2,а,а1,а2», загальною площею 233,5 кв.м., житлова площа - 71,2 кв.м. та споруд № «1-6», розташований на земельній ділянці, площею 0,0252 га .

2) Земельну ділянку, площею 0,0252 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_3, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий 30 вересня 2009 року відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03 від 06.10.2009 року.

3) Нежитлову будівлю на АДРЕСА_1, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі від 15.04.2004 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а саме - 5/100 частин цегляної будівлі торгового павільйону «А-1», загальною площею 322,0 кв.м, а саме: приміщення «23» площею 13,1 кв.м, 1/8 приміщення «20» площею 4,2 кв.м.- загальною площею 17,3 кв.м.

4) Нежиле приміщення на АДРЕСА_5, а саме - торгове приміщення НОМЕР_4 торгової будівлі XVII блоку «В» загальною площею 24,8 кв.м., яке придбане на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 09.10.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

5) Нежиле приміщення на АДРЕСА_5, загальною площею 15,9 кв.м., а саме - торгове приміщення НОМЕР_5 торгової будівлі № 24, 24-1 на яке рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 21.10.2004 року за № 288 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ОСОБА_1.

Виділити ОСОБА_2 :

1)
Житловий будинок на АДРЕСА_4, загальною площею 235,3 кв.м, житловою - 89,9 кв.м, який складається з п'яти житлових кімнат, однієї кухні та цокольного поверху, що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_2 від 28.01.2006 року, виданого Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради на ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.