Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Кравченко Лілії Геннадіївни, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсним договору іпотеки,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», поданою представником Буртник Христиною Василівною, на рішення апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Кравченко Л.Г. про визнання недійсним договору іпотеки.

Посилалась на те, що 20 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу передав свої права вимоги за кредитними договорами ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 2626/0607/88-013, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 56 000 доларів США зі сплатою 13,8 % річних строком до 19 червня 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу передав свої права вимоги за кредитними договорами ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладений іпотечний договір, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Позивачка вважає, що зазначений іпотечний договір є недійсним, оскільки на момент його укладання у квартирі проживала та була зареєстрована її неповнолітня дитина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2014 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним іпотечний договір № 2626/0607/88-013-Z-1 від 20 червня 2007 року, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Кравченко Л.Г., предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - Буртник Х.В. просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня дитина позивачки не мала майнових прав на спірну квартиру, а тому дозвіл органу опіки та піклування на укладення спірного договору законом не вимагається.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що передача квартири в іпотеку позбавляє дитину прав на користування житлом.

Судом встановлено, що 20 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу передав свої права вимоги за кредитними договорами ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 2626/0607/88-013, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 56 000 доларів США зі сплатою 13,8 % річних строком до 19 червня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань 20 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу передав свої права вимоги за кредитними договорами ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладений іпотечний договір, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 має неповнолітнього сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який, відповідно до довідки житлово-комунальної контори № 1 від 20 квітня 2007 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 з моменту народження.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права за умови встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них, місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, презюмується за місцем їх проживання, а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на свободу вибору місця проживання.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа № 6-396цс15).

Крім того, в п. 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що згідно зі статтею 32 <nau://ukr/435-15|st32/> ЦК <nau://ukr/435-15/>, статтею 177 <nau://ukr/2947-14|st177/> СК <nau://ukr/2947-14/>та статтею 17 <nau://ukr/2402-14|st17/> Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства <nau://ukr/2402-14/>» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Положення статті 12 <nau://ukr/2623-15|st12/> Закону України від 2 червня 2005 року № 2623-IV «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей <nau://ukr/2623-15/>», яка вимагає попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування якими мають безпритульні діти, діють з 1 січня 2006 року і на договори, укладені до цієї дати, не поширюються (стаття 58 <nau://ukr/254к/96-ВР|st58/> Конституції України <nau://ukr/254к/96-ВР/>).

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 <nau://ukr/1618-15|st332> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», подану представником Буртник Христиною Василівною, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Кравченко Лілії Геннадіївни, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсним договору іпотеки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Н.А. Горелкіна

Ю.Г. Іваненко