Справа № 368/1011/15-ц
Провадження № 2-о/368/41/15
Рішення

іменем України

"05" листопада 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Закаблука О.В.

При секретарі судового засідання Широкоступ К.М.

Народних засідателів - Король Ю.П.

ОСОБА_1

Заявника - ОСОБА_2

Представника заявника - ОСОБА_3

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа, - орган опіки та піклування Кагарлицької міської ради Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опіки, суд, -

В С Т А Н О В И В :

27.05.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2, заінтересована особа, - орган опіки та піклування Кагарлицької міської ради Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опіки, в якій заявник просить суд винести рішення, яким:

- визнати недієздатним ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не одруженого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03.02.2011 року;

- встановити над ОСОБА_4 опіку;

- призначити її, ОСОБА_2, опікуном ОСОБА_4.

Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

02.06.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, та призначено справу до слухання.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 вимоги, викладені в заяві, підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 вимоги, викладені в заяві, підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви.

В судовому засіданні лікар психіатр Кагарлицької ЦРЛ ОСОБА_5 вимоги, викладені в заяві підтримав, та додатково пояснив, що ОСОБА_4 хворіє на психічні захворювання з раннього дитинства, в зв»язку з чим має інвалідність 2 ої групи.

На його думку, як спеціаліста, ОСОБА_4 не може усвідомлювати значення своїх дій, лікувався за весь час стаціонарно неодноразово, проте, позитивних наслідків це не має.

Щодо стану, то ОСОБА_4 швидко підпадає під вплив сторонніх осіб, проте, не агресивний, не є соціально небезпечним, тому, на його думку, його мати зможе здійснювати над ним піклування.

Представник органу опіки та піклування, - Кагарлицької міської ради в судове засідання не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Суд, вислухавши заявника ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, лікаря психіатра Кагарлицької ЦРЛ ОСОБА_5, які вимоги, викладені в заяві, підтримали, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в заяві, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 326 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу.

Так як особа, відносно якої вирішується питання щодо визнання її недієздатною, а саме, -ОСОБА_4, на даний час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, то дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду, як суду загальної юрисдикції першої інстанції.

Фактичні обставини справи.

Заявником по даній справі є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, паспорт громадянина України серії СК 026779, виданий 23 лютого 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Вона є рідною матір»ю особи, відносно якої вирішується питання про визнання недієздатним, - ОСОБА_4.

Факт споріднення заявника ОСОБА_2 з особою, відносно якої вирішується питання про визнання недієздатною, - ОСОБА_4, підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ БК № 362199, яке видане 15 січня 1977 року Кагарлицьким р/в ЗАГС, в якому зазначено, що ОСОБА_4 народився 29.10.1976 року в м. Кагарлик Київської області, Україна, про що в книзі реєстрації актів про народження 15 січня 1977 року зроблено запис за № 8.

В графі «мати» зазначена заявник по даній справі, - ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подана членами її сім»ї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом.

Слід зазначити, що до членів сім»ї фізичної особи відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України належать особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Це, зокрема, чоловік (жінка), діти, батьки, непрацездатні особи, які перебувають на утриманні, інші родичі, які проживають з даною особою і ведуть спільне господарство, як зазначено в ст. 64 ЖК України.

Що стосується особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, то такою особою є громадянин України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт громадянина України серії СТ 120030, виданий 02 квітня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Суд, в дотримання ч. 1 ст. 239 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров»я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово психіатричну експертизу, на підставі ухвали, ( а.с., 34 36), призначив по справі 12.06.2015 року судово психіатричну експертизу, по результатах якої отримав висновок судово психіатричного експерта № 201ц від 12.08.2015 року, ( а.с., 39 - 40), в якій зазначено наступне:

Відомості, отримані при дослідженні поданих на експертизу об'єктів, що стосуються психічного стану особи:

Згідно медичної карти амбулаторного хворого з КЗ КОР «ОПНМО», підекспертний в 1999, 2000 та 2004 роках перебував на стаціонарному лікуванні в даному лікувальному закладі із приводу олігофренії у ступеню вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю, соціальною та трудовою дезадаптацією.

Згідно виписки з історії хвороби № 3015, підекспертний з 14 липня до 14 серпня 2008 року перебував на лікуванні в КЗ КОР «ОПНМО» в останній раз. На той час проживав ще із дружиною.

Виявлялися ознаки інтелектуально - мнестичного недорозвинення. У відділенні режиму не порушував, проявляв пасивність, примітивність установок. Виписаний у супроводі дружини із діагнозом: «Легка розумова відсталість (в ступеню вираженої дебільності) із трудовою дезадаптацією».

Згідно ксерокопії витягу з акту огляду МСЕК № 168704, підекспертному психіатричною МСЕК з 5 липня 2005 року була надана друга група інвалідності з дитинства по загальному захворюванню, довічно, із діагнозом легкої розумової відсталості, вважалася можливою надомна праця, рекомендувалося лікування у психіатра.

Згідно довідки та виписки з медичної кати амбулаторного хворого, підекспертний перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ з 1993 року із діагнозом: «Легка розумова відсталість (в стадії вираженої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю, трудовою дезадаптацією».

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 398ц, підекспертний 24 грудня 2014 року пройшов у ВАСПЕ КЗ КОР «ОПНМО» амбулаторну судово-психіатричну експертизу.

Комісія тоді прийшла до висновку, що підекспертний «з раннього дитинства страждає на хронічні і стійкі психічні розлади - легку розумову відсталість в формі олігофренії у ступеню вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю та соціально-трудовою дезадаптацією (МКХ - 10. Р70.І). тому він за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними».

анамнез життя та хвороби:

спадкової обтяженості психічним захворюваннями не виявлено, народився в асфіксії, зі слів матері, у сідничному передлежанні, пологи були складні. З дитинства відставав у психічному розвитку, в школу пішов у 7 років, після закінчення 9 класів ЗОШ отримав довідку. Намагався вчитися в ПТУ, але був відрахований за нездатність засвоювати учбову програму. В 1993 році пройшов обстеження в КОПНЛ № 2 за направленням РВК, тоді був виставлений діагноз: «Олігофренія в ступеню глибокої дебільності, із емоційно-вольовою нестійкістю, соціальною дезадаптацією на резидуальному органічному фоні», в тому ж році була встановлена друга група інвалідності.

Якийсь час працював кіномеханіком. Був одружений, зі слів підекспертного, проживав у батьків дружини, але вони «знущалися» над ним, «самі розлучили», тепер проживає із своїми батьками та молодшим братом.

Брат в психіатричних лікарнях не лікувався, працює на бензоколонці.

Дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення експертизи:

скарги: на те, що праві нога та рука дещо слабші, ніж ліві погана пам'ять, бувають головні болі, швидко втомлюється.

Психічний стан: свідомість ясна, знає свої ім'я, прізвище, вік, день народження.

Доступний формальному контакту. У бесіді пасивний, до експертної ситуації байдужий, емоції малодиференційовані, коли починає хвилюватися, то швидко розгублюється, виснажується.

На прості запитання відповідає по суті, у відповідь на більш складні розгублено мовчить.

Скаржиться в основному на головні болі, погану пам'ять, швидку втомлюваність. Психічні реакції уповільнені, ригідні. Маячення, обманів сприйняття не виявлено. Погано рахує, читає і пише. Переносного смислу прислівя, приказок, які пропонуються, не розуміє, про резонансні події у світі та на Україні фактично майже нічого не знає. У життєво-побутових ситуаціях орієнтується на вельми поверхневому рівні. Інтелект, пам'ять, критичні здібності суттєво недорозвинені, явно недостатні для адекватного та повноцінного усвідомлення власної особистості, оточуючого, для самостійної соціально-трудової адаптації.

Розповів, що приблизно у 2008 році брав кредит «на техніку, плейєр..., він вже зламався».

Приблизно в 2010 році один чоловік йому пообіцяв надати роботу, гарну зарплатню, «в банк возили, надав документи, копії...». В той же час стверджує, що нічого тоді не підписував, «він за мене підписував». Підекспертний не може по суті розповісти про деталі вищевказаних подій, плутається, каже суперечливі речі, примітивно та незграбно захищається.

Неврологічний стан: зіниці однакові, фотореакції дещо ригідні. Асиметрія іннервації м'язів лиця. Сухожильні рефлекси без суттєвої різниці з правого та лівого боку.

Соматичний стан: без ознак виражених патологічних станів з боку внутрішніх органів на період огляду. В памперсі, відправлення фізіологічних потреб підекспертним майже не контролюється.

Обгрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені та виявлені при дослідженні обєктів експертизи:

Підекспертний був народжений від пологів із сідничним передлежанням, в асфіксії, з раннього дитинства відставав у розвитку від однолітків, діагноз легкої розумової відсталості (олігофренії в ступеню вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю та соціально-трудовою дезадаптацією) виставлявся йому чотири рази в психіатричних стаціонарах, із цим же діагнозом він перебуває на обліку у психіатра до теперішнього часу. З 1993 року психіатричною МСЕК йому надавалась друга група інвалідності з дитинства, яка з 2005 року була надана довічно.

При теперішньому огляді у ОСОБА_4 виявлені значне недорозвинення інтелекту, пам'яті, емоційно- вольова незрілість, вузьке коло інтересів, відсутність достатніх для соціальної адаптації критичних здібностей, що відповідає легкій розумовій відсталості на рівні вираженої дебільності. Ступінь виразності психічного недорозвинення та незрілості емоційно-вольової сфери у ОСОБА_4 такий, що фактично позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на протязі усього його життя.

ОСОБА_4 з раннього дитинства і до теперішнього часу страждав та страждає на хронічні стійкі психічні розлади - легку розумову відсталість в формі олігофренії у ступеню вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю та соціально-трудовою дезадаптацією (МКХ-10, Р70.1), тому він за своїм психічним станом не міг на протязі усього свого життя (в тому числі з 01.01.2010 року) і не може в теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Вищевказаний висновок є належною та допустимою, обґрунтованою підставою для суду для визнання ОСОБА_6 недієздатною з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Отже, одним із факторів, що впливають на дієздатність фізичної особи, є стан її психіки.

У відповідності до ч. 1 ст. 39 ЦК розширено перелік підстав, внаслідок яких фізична особа, не здатна розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути визнана недієздатною і зазначено, що для визнання фізичної особи недієздатною необхідний хронічний, стійкий психічний розлад.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною визначається ЦПК України.

Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, згідно законодавства, зокрема ЦПК України, належать до компетенції відповідних медичних закладів, тому ст. 258 ЦПК передбачає, що суддя в порядку підготовки справи до розгляду за наявності достатніх даних про психічну хворобу або недоумство особи призначає для визначення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним від 28 березня 1972 р. (зі змінами від 29 листопада 1974 р., від 24 квітня 1981 р., від 30 березня 1984 р., від 25 грудня 1992 р. і від 25 травня 1998 р.) зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров'я, виписки з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними установами.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК висновок експерта для суду не є обов'язковим. Суд оцінює висновок експерта поряд з іншими доказами за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом. Незгода суду з висновком експерта повинна бути ним вмотивована в рішенні або ухвалі (ч. 5 ст. 60 ЦПК).

Проте, зглядаючись на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, тобто, на обсяг та якість доказів, зокрема, - пояснення заявника, пояснення лікаря психіатра, суд позитивно сприймає висновок експерта, який міститься в матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 39 ЦК України порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 40 Цивільного кодексу України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сули рішенням суду про це.

Згідно ч. 2 ст. 40 ЦК України якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною.

Відповідно, в зв»язку з тим, що позивачка просить визнати недієздатним ОСОБА_4 з 03.02.2011 року, а у висновку експерта вказано, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом не міг на протязі усього свого життя (в тому числі з 01.01.2010 року) і не може в теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, то суд, керуючись положенням ст.. 11 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку щодо визнання ОСОБА_4 недієздатним з 03.02.2011 року, так як від даної дати залежить в подальшому визнання недійсними договорів кредиту, які були укладені ОСОБА_4 з різними банківськими установами.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Отже, що стосується встановлення опіки та призначення опіки ОСОБА_6, то дане рішення суд обґрунтовує наступним.

Враховуючи вищезазначені норми Цивільного та Цивільного процесуального кодексів ОСОБА_4 за заявою його матері, тобто Заявника, - ОСОБА_2 може бути визнаний судом недієздатним, в зв'язку з наявністю у нього легкої розумової відсталості в формі олігофренії у ступеню виражної дебільності із емоційно вольовою нестійкістю та соціально трудовою дезадаптацією (МКХ 10, F70.1).

Як встановлено судом, заявник опікується ОСОБА_4, займається її лікуванням, возить на обстеження та лікування, надає матеріальну та фінансову допомогу.

Згідно ч, 1 ст. 41 Цивільного кодексу України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно ч. 1 ст. 241 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Згідно ч. 2 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 2 ст. 63 Цивільного кодексу України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Виходячи з вищезазначених норм Цивільного та Цивільного процесуального кодексів в зв»язку з прийняттям судом рішення про визнання ОСОБА_4 недієздатним йому необхідно призначити опікуна.

Оскільки заявник відповідає вимогам, які ставляться законом для опікуна, а саме повна дієздатність та родинність відносин з підопічним, суд може призначити Заявника ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_4.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним від 28 березня 1972 р. (зі змінами від 29 листопада 1974 р., від 24 квітня 1981 р., від 30 березня 1984 р., від 25 грудня 1992 р. і від 25 травня 1998 р.), ст.ст. 39, 40, 41, 63 Цивільного кодексу України ст.ст. 215, 218, 236, 237, 241 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа, - орган опіки та піклування Кагарлицької міської ради Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опіки, - задовольнити.

Визнати недієздатним ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії СТ 120030, виданий 02 квітня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, з 03.02.2011 року.

Встановити опіку над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії СТ 120030, виданий 02 квітня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце реєстрації: Київська область, м. Кагарлик, вул.. Леніна, буд. № 32, та призначити його опікуном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії СК 026779, виданий 22 лютого 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України.

Суддя: Закаблук О.В.

Народні засідателі: Король Ю.П.

ОСОБА_1