Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3667/15-ц Провадження №2/711/1680/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі:

- головуючого - КЛОЧКО О.В.

- при секретарі - ЛИТОВЧЕНКО О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення коштів за договором банківського вкладу -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про повернення коштів, вказуючи , що 13 жовтня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір №2043452 строкового банківського вкладу / депозиту / без поповнення у відповідності з яким вона передала грошові кошти на депозитний банківський вклад в розмірі 74000 доларів США. Відповідно до п.2.3 договору датою повернення вкладу є 14 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Банк відмовляється повернути її вклад, дії відповідача порушують її права споживача фінансових послуг, а тому , змушена звертатися з даним позовом до суду.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь 74000 доларів США.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Хомік С.Г. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ПАТ «Комерційний банк «Надра» до суду не з'явився, надавши письмові заперечення на позов та документальні підтвердження до них, справу просили розглядати у відсутність їхнього представника, позов не визнають.

Суд , заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Хоміка С.Г., дослідивши письмові матеріали справи , вважає , що позовні вимоги не підлягають до задоволення , виходячи з наступних підстав.

За обставинами справи , 13 жовтня 2014 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем укладено договір №2043452 строкового банківського вкладу / депозиту / без поповнення у відповідності з яким позивачка передала грошові кошти на депозитний банківський вклад в розмірі 74000 доларів США.

Відповідно до п.2.3 договору датою повернення вкладу є 14 жовтня 2015 року.

При зверненні ОСОБА_1 до відповідача з наміром забрати вклад відповідач їй відмовив у видачі вкладу.

Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків, обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов'язання .

Відповідно до вказаної норми зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язань / неналежне виконання / .

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом , зокрема :

1/ припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання , якщо це встановлено договором або законом , або розірвання договору

2/ зміна зобов'язання

3/ сплата неустойки

4/ відшкодування збитків та моральної шкоди .

У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання , якщо це встановлено договором або законом ./ ст. 615 ЦК України / .

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін , якщо інше не встановлено договором або законом .

При цьому, відповідно до рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 4 березня 2015 року у справі №22ц/793/419/2015встановлено , що Постановою Правління Національного Банку України від 20.11.2014 року №733 віднесено публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних.

На виконання постанови Правління Національного Банку України від 05.02.2015 року №83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»до категорії неплатоспроможних керуючись п.2 ч.5 ст.12 та ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» від 5.02.2015 року №26 в ПАТ «КБ «Надра» з 6.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці , а згодом продовжено до 5 червня 2015 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Частиною 1,5 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних .

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно - правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з пунктом 1 ч.5 ст.36 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а саме, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки / штрафів, пені / інших фінансових / економічних / санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів / обов'язкових платежів / , а також зобов'язань перед кредиторами , у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження , встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті , не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами , строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників / пункт 1 частина 6 вказаної статті / .

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»вкладником є фізична особа / крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності /, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу / депозиту / , банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таке ж визначення міститься у пункті 2.1 статі 2 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Відтак, на позивачку ОСОБА_1 розповсюджуються обмеження , встановлені п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 2 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено , що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення, складає реєстр вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно - правовими актами Фонду.

Частиною 6 вказаної статті уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог та правочинами , що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у процесі ліквідаційної процедури визначається задоволення вимог кредиторів:

1/ зобов'язання , що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян

2/ грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникла із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку

3/ вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17частини п'ятої статті 12 цього Закону

4/ вимоги вкладників -фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом

5/ вимоги Національного Банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування

6/ вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано / крім фізичних суб'єктів підприємницької діяльності /

7/ інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом

8/ вимоги за субординованим боргом.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином , задоволення вимог кредиторів здійснюється у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» .

Порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором під час ліквідації банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Таким чином , позивачка має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах , передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

Враховуючи вищевикладене , в позовних вимогах ОСОБА_1 має бути відмовлено.

На підставі ст.ст. 11, 60 , 213-215, 88 ЦПК України та керуючись ст.ст. 16,525,629 ЦК України , ч.5 ст. 36 , ст. ст.49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи , які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання рішення.

Головуючий: О. В. Клочко