Номер провадження: 22-ц/785/7212/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по аліментам задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2015 року та постановити нове, яким у позові відмовити.

До суду апеляційної інстанції сторони не зявилися, хоча повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74-77 ЦППК України.

Відповідно до ст. 305 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивач ОСОБА_3П являється батьком ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1- ЖД № 136433 від 07 липня 1998 року.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2008 року з позивача ОСОБА_3, стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, на користь відповідачки ОСОБА_2, на утримання дитини, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 24.10.2008 р. до 04.06.2016 року.

Як вбачається з довідки КЗ «Одеській обласний шпиталь інвалідів великої вітчизняної війни», з 28.02.2014 року по 17.03.2014 року позивач ОСОБА_3, перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділені в м. Одеса.

Згідно витягу від 22.09.2014 року Центральної військово-лікарської комісії МО України, комісією по встановленню причинного зв'язку захворювань у колишнього військовослужбовця рядового у відставці ОСОБА_3, внаслідок вогнепальних осколків поранення голови, правої ноги (контузія головного мозку - 1982 р.), поранення (контузія) та захворювання, так пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно довідки серії 10 ААВ №741561 від 17.11.2014 року ОСОБА_3П являється інвалідом 3-ї групи внаслідок поранення та захворювання повязаним з пораненням (а/с55), з того ж часу ОСОБА_3 отримує пенсію в розмірі 2135 грн. 25коп.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 1 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні приписи містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Наявність інших обставин не мають правового значення для перегляду розміру аліментів.

Згідно до ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст. 57-59 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За встановлених обставин та наданих доказів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що стан здоровя ОСОБА_3 значно погіршився, він став інвалідом 3-ї групи, на теперішній час продовжує хворіти та перебуває на лікуванні, тому суд прийшов до вірного висновку про можливість зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2008 року, на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, до 533 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що становить 1/4 частина його пенсії.

Відповідно ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно вказаних норм, з урахуванням того, що син 80 днів з 10.05 по 01.08 2014 року проживав з позивачем та перебував на його утриманні, що не заперечувалось сторонами, колегія суддів погоджується з висновком суду про зменшення розміру заборгованості по аліментам з 5000 грн. до 2334 грн.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги необґрунтовані та висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 305, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по аліментам залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_5