Номер провадження: 22-ц/785/1381/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюк А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок поширення недостовірної інформації,

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку 20 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок поширення недостовірної інформації, посилаючись на те, що між сторонами стався конфлікт та відповідачі навмисно поширили недостовірну інформацію стосовно позивача, а саме: повідомили наряду ДПС про неадекватну поведінку та керування ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, в зв'язку з чим позивач був штучно втягнутий в конфлікт з працівниками ДАІ та зазнав ушкодження здоров'я.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

На рішення подана апеляційна скарга, в якій ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів наявності причинного зв'язку між поширенням щодо нього відповідачами недостовірної інформації, і останні скористалися правом на звернення до органів державної влади та на отримання відповіді у встановлений строк.

Із висновком суду про відмову у задоволенні позову слід погодитися, виходячи з наступного.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2014 року було визначено, що 26 жовтня 2013 року о 13.00 годин ОСОБА_2 керував автомобілем "Акура", держномер НОМЕР_1, у м. Іллічівськ по вул. 1-го Травня 2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (неадекватна поведінка, тремтіння рук), від проходження медичного огляду на встановлення факту вживання психотропних речовин та стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох понятих - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаною постановою суд визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та піддав адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 2 550 грн.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2014 року постанова Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2014 року була залишена без змін.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Хоча у вищезазначених постановах суду зауважено, що сам факт відмови від проходження перевірки на стан сп'яніння є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, проте таке не встановлює стан особи, яка відмовилася від проходження відповідного медичного огляду.

Оскільки саме повідомлення про перебування позивача у стані сп'яніння вважається позивачем недостовірною та негативною інформацією, і формально про такий стан могло бути повідомлено відповідні органи, що відповідає праву, передбаченому ст.40 Конституції України, то саме від встановлення стану ОСОБА_2 на час звернення залежить обґрунтованість пред'явлених ним вимог.

Наявність постанови суду, якою встановлено факт відмови від проходження медичного огляду, без надання належних та допустимих доказів на підтвердження його перебування у тверезому стані, не дає підстав вважати позовні вимоги доведеними.

Дійсно, у карті виїзду швидкої медичної допомоги, якою зафіксований факт надання ОСОБА_2 медичної допомоги під час зупинки його працівниками ДАІ, видно, що йому встановлений діагноз гіпертонічний криз, а в п.23 зазначено, що алкоголь він не вживав (а.с.146), проте відомості про невживання алкоголю вказані з його слів, що вбачається з самого тексту. Окремого медичного висновку про його стан з цього приводу не надано.

Зважаючі на викладене, доводи апеляційної скарги в зазначеній частині правильність висновків суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що дії відповідачів про свідоме неправдиве повідомлення органів ДАІ про перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння були здійснені з метою вилучення у нього автомобіля, який був на той час предметом спору про розподіл майна, хоча і можна вважати частково обґрунтованими, оскільки автомобіль дійсно було вилучено працівниками ДАІ і передано ОСОБА_5 - його колишній дружині (а.с.152,169,172), в подальшому його реалізовано (а.с.178-181), з письмових пояснень відповідачів вбачається, що вони супроводжували ОСОБА_2 з місця первісного конфлікту, яке не збігається із місцем затримки автомобіля працівниками ДАІ, тобто не були випадковими та безсторонніми свідками подій (а.с.9,10), проте за відсутності доказів про його стан на час звернення, самі по собі підставою для задоволення позову бути не можуть.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову, і доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: