Справа № 192/2702/14
Провадження № 2/192/67/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

при секретарі - Савчуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на одноквартирний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, зазначивши на обґрунтування позову, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2, після смерті якого відкрився спадок на належне йому на праві власності майно у вигляді одноквартирного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, який розташований на приватизованій померлим земельній ділянці та який за життя згідно нотаріально посвідченого заповіту від 16 квітня 2009 року батько в разі своєї смерті заповідав йому, як і інше майно, яке належало йому на день смерті та на яке він мав право, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось.

Рішенням виконавчого комітету Солонянської районної ради народних депутатів у Дніпропетровській області №143/3 від 20 липня 1989 року "Про визнання права власності на житлові будинки" визнане право власності на житловий будинок із надвірними спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, але за життя ним не було оформлено правовстановлюючих документів на житловий будинок та не проводилася його технічна інвентаризація. В той же час, відповідно до записів в по господарських книгах Сурсько-Михайлівської сільської ради за 1981-1982; 1983-1985; 2001-2005; 2011-2014 роки саме на померлого ОСОБА_2 було зареєстровано особові рахунки, відповідно до яких саме він був зазначений головою господарства та власником зазначеного житлового будинку, право власності на який на період виникнення спірних правовідносин відповідно до діючого законодавства не залежало від державної реєстрації цього права, оскільки розташовані в сільській місцевості будинки та домоволодіння не підлягали державній реєстрації, а право власності на житлові будинку виникало відповідно до записів в по господарських книгах відповідної сільської ради.

Після смерті ОСОБА_2 він як спадкоємець за заповітом звернувся до Солонянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка складалась із зазначеного житлового будинку АДРЕСА_1, приватизованих земельних ділянок та іншого майна. Нотаріусом було оформлено його спадкові права після смерті батька на все належне йому на праві власності на день смерті майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок померлого постановою державного нотаріуса Солонянської державної нотаріальної контори від 18 вересня 2014 року йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами на ім'я померлого спадкодавця, тому змушений звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх спадкових прав.

Вважає, що в порядку спадкування за заповітом має право на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який належав спадкодавцеві, оскільки він в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в зв'язку з відсутністю у померлого батька правовстановлюючого документа на житловий будинок позбавлений можливості оформити свої спадкові права, оскільки нотаріус не визнає права померлого на спірний житловий будинок, внаслідок чого змушений звернутися із позовом до суду.

Позивач та його представник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.77,78,80), у судове засідання не з'явилися. Згідно поданої до суду письмової заяви представник позивача в межах повноважень за довіреністю (а.с.8,9) прохав проводити розгляд справи у їх відсутність за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримали в повному обсязі та прохали задовольнити.

Представник відповідача - територіальної громади в особі Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.79), у судове засідання не з'явився. Згідно поданої до суду письмової заяви прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позов визнали (а.с.83).

У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_2 (а.с.13,56), який є батько позивача ОСОБА_1 (а.с.36,60), в зв'язку з чим відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, до складу якого входив і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, який розташований на приватизованій померлим земельній ділянці площею 0.21 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку.

За життя померлим спадкодавцем ОСОБА_2 було складено 16 квітня 2009 року посвідчений секретарем Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області за реєстровим №8 заповіт, за яким він на випадок своєї смерті заповідав все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось ОСОБА_1 повністю (а.с.62).

19 жовтня 2012 року ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом відповідно до вимог ст.ст.1268-1270 ЦК України звернувся до Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини (а.с.54,66), на підставі якої державним нотаріусом було відкрито спадкову справу №460/2012 (а.с.54-72). Інший спадкоємець майна померлого ОСОБА_2 - його дружина ОСОБА_3 в установлений законом строк відмовилась від оформлення як свідоцтва про право власності на ? частину спільного сумісного майна подружжя, так і спадкових прав (а.с.55).

27 серпня 2014 року ОСОБА_1 успадкував після смерті свого батька - ОСОБА_2, приватизовану земельну ділянку площею 0.21 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та приватизовану земельну ділянку площею 0.4285 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом зареєстрованих в реєстрі відповідно: № 1-2414 та № 1-2415, згідно яких за ним було проведено державну реєстрацію речових прав на зазначене нерухоме майно( а.с.37,40,69-70), а також грошові внески в банківській установі №1-2414 (а.с.71).

В той же час, згідно постанови від 18 вересня 2014 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок на ім'я померлого ОСОБА_2, який він також заповідав позивачу ОСОБА_1 та в якому був зареєстрований та проживав на день своєї смерті, що підтверджується як витягами з по господарських книг Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області за 1981-1982; 1983-1985; 2001-2005; 2011-2014 роки (а.с.14-26), а також довідки Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №997 від 09 жовтня 2012 року (а.с.63).

Судом встановлено, що зазначений житловий будинок був збудований в 1959-1963 роках та розташований на приватизованій померлим ОСОБА_2 земельній ділянці площею 0.21 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що вбачається як з виданого Сурсько-Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області державного акту на право приватної власності на землю від 11 березня 1997 року (а.с.67), так і з виданого ФОП ОСОБА_4. Солонянського району Дніпропетровської області технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок (а.с.31-35).

Згідно рішення виконавчого комітету Солонянської районної ради народних депутатів у Дніпропетровській області №143/3 від 20 липня 1989 року "Про визнання права власності на житлові будинки" за ОСОБА_2 було визнано право власності на розташований на території Сурсько-Михайлівської сільської ради по АДРЕСА_1 житловий будинок з надвірними будівлями (а.с.96-97), але на день смерті ним не було отримано правовстановлюючих документів та не проведено державної реєстрації права власності на нерухоме майно відповідно до вимог діючого на день смерті спадкодавця законодавства (а.с.64).

В той же час, спірний житловий будинок було збудовано відповідно до діючого на час такого будівництва законодавства, при цьому відсутність факту державної реєстрації права власності на нерухоме майно за померлим не свідчить про те, що у нього не виникло право власності на спірний житловий будинок відповідно до приписів діючих станом на 1962-1977 роки нормативних актів, оскільки в 1989 році, тобто на час виникнення права власності на нерухоме майно за померлим, момент виникнення права власності на житловий будинок не залежав від державної реєстрації цього права, так як зазначені норми законодавства почали діяти лише з 01 січня 2004 року відповідно до ЦК України 2003 року, а право власності у померлого на спірний житловий будинок виникало на підставі записів в по господарській книзі відповідної сільської ради, оскільки відповідно до ЦК України 1963 року, абзацу 2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, чинним на момент виникнення у померлого спадкодавця права власності на житловий будинок, не підлягали державній реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднанні, а право власності на такі житлові будинку підтверджувалось записами у по господарських книгах сільських рад, що підтверджується і зазначеним вище рішенням виконавчого комітету Солонянської районної ради народних депутатів у Дніпропетровській області №143/3 від 20 липня 1989 року та відсутності в технічному паспорті на будинок відмітки про самочинне будівництво.

За життя спадкодавця за результатами проведення інвентаризації житлового фонду та впорядкування нумерації об'єктів житлового фонду рішенням виконкому Сурсько-Михайлівської сільської ради №6 від 24 січня 2007 року житловому будинку, який належав ОСОБА_2, було присвоєно адреса: АДРЕСА_1 (а.с.29,65), а рішенням цього ж органу місцевого самоврядування №3д від 08 серпня 2012 року ця ж адреса була присвоєна і приватизованій померлим земельній ділянці, на якій розташоване зазначене домоволодіння (а.с.30), що підтверджується також і витягами з по господарських книг Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області(а.с.14-26), а також довідкою Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №997 від 09 жовтня 2012 року (а.с.63).

За місцем відкриття спадщини за заявою позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за заповітом, Солонянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області відкрито спадкову справу, з якої убачається, що позивачем в установлений законом строк було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом, та вже успадковану приватизовану земельну ділянку площею 0.21 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та приватизовану земельну ділянку площею 0.4285 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом зареєстрованих в реєстрі відповідно: № 1-2414 та № 1-2415, але державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок на ім'я померлого - ОСОБА_2, що свідчить про те, що позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину на житловий будинок за заповітом в позасудовому порядку. Інші спадкоємці як за повітом, так і за законом в установлений законом строк з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звертались.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а за позивачем необхідно визнати право власності на належний померлому спадкодавцю ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100-104 ЦК України 1963 року, ст.ст. 328, 346, 392, 1233-1234, 1247-1251, 1254-1255, 1258-1267,1268-1270,1273-1275,1296-1299 ЦК України, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 17 січня 2015 року.

Головуючий: суддя