Номер провадження: 22-ц/785/4998/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Бабія А.П.

ОСОБА_2

при секретарі Стадніченко А.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за зобов'язанням, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року,-

встановила:

15 грудня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Кілійського районного суду Одеської області із позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за зобов'язанням від 27.12.2013 року в розмірі 1700 доларів США в гривневому еквіваленті за ставкою НБУ на день стягнення , та всіх судових витрат.

Позивачка ОСОБА_3, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначала в позовній заяві, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року, ухваленим в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, за нею визнано право власності на 1/2 частку автомобіля ВАЗ 21043, 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1 та 1/2 частку автомобільного НОМЕР_2, 2010 року випуску. Зазначене майно знаходиться у володінні та управлінні відповідача.

Оскільки спільне майно є неподільним, 27 грудня 2013 року вона та відповідач уклали письмову угоду про оплату відповідачем в термін до 01.08.2014 року вартості належної їй частки у спільному майні в розмірі 1700 доларів США.

Угода була оформлена розпискою відповідача, згідно якої він зобов'язався сплатити їй компенсацію вартості частки у спільному майні в сумі 1700 доларів США в тому числі: 200 доларів США - компенсацію 1/2 частки вартості автомобільного причепу, та 1500 доларів США - компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля. Посилаючись на положення ст. 509, 524, 533-535, 625 ЦК України в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивачка просила задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, надав заперечення проти позову, в якому зазначав, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року було визнано за ним та за позивачем право власності по 1/2 частки автомобіля марки ВАЗ 21043, 2006 року випуску, та по 1/2 частки автомобільного причепу марки «ПФ 01 Фермер» 2010 року випуску.

Зазначене майно є неподільним. Не заперечуючи факт написання розписки, згідно якої він взяв на себе зобов'язання сплатити ОСОБА_3 компенсацію вартості належної їй 1/2 частки автомобіля та автомобільного причепа, зазначав, що стягнення суми за зазначеною розпискою не припиняє право власності позивача на 1/2 частку спільного майна.

Крім того, відповідач заперечував проти розміру вартості 1/2 частки спільного майна, яку просила стягнути позивачка, оскільки ця сума не відповідає ринковій вартості спільного майна, що підтверджується звітами про оцінку майна.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за зобов'язанням від 27.12.2013 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони проживали у шлюбі зареєстрованому 07.06.1997 року.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року по справі № за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину автомобіля марки ВА-21043 2006 року випуску та на 1/2 частину автомобільного причепу ПФ-01 позов задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки ВАЗ 031043, 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1, та на 1/2 частину автомобільного причепу ПФ-01 Фермер з/н ВН2577ХО, 2010 року випуску , зареєстрованих на ім'я ОСОБА_4.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.11.2013 року рішення Кілійського районного суду залишено без змін.

Згідно розписки від 27.12.2013 року ОСОБА_4 зобов'язався до 01.08.2014 року сплатити ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 1700 доларів США, з яких: 1) 200 доларів США за вартість 1/2 частки автомобільного причепу марки «Фермер д/н НОМЕР_3, 2010 року випуску, 2) 1500 доларів США за вартість 1/2 частки автомобіля НОМЕР_4, 2006 року випуску згідно рішення Кілійського районного суду від 28 серпня 2013 року.

Суд першої інстанції правильно вказав, що надана позивачем розписка не є договором про поділ спільного часткового майна, оскільки не має вказівки на те, що сторонами досягнута домовленість саме щодо поділу спільного майна, сторонами договору не визначена вартість спільного майна, не визначені наслідки укладення договору - припинення права власності на частку майна одного із співвласників та виникнення права власності на цю частку у іншого співвласника.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст. 183 цього Кодексу) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише зі його згодою.

Статтею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності , може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином судом першої інстанції правильно зазначено, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, витікають із здійснення ними права спільної часткової власності, виділу частки одного із власника, а не із зобов'язання, в зв'язку з чим право власності позивача на частку у спільній власності підлягає захисту в порядку, визначеному положеннями ст. 364-365 ЦК України і до спірних правовідносин не можуть застосовуватися норми зобов'язального права.

Будь-яких доказів відносно заявлених позовних вимог суду не надано.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При таких даних суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що на підставі наведеного позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги переконливими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за зобов'язанням - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: А.П. Бабій

ОСОБА_2