АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/1501/14-ц 22-ц/774/432/К/15
Справа 197/1501/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц-774/432/К/15 суддя Ліснецький І.В.
Категорія - 27 (ІV) Суддя-доповідач - Остапенко В.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Митрофанової Л.В., Савіної Г.О.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ«ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2, як боржником, зобов'язань за укладеним кредитним договором № б/н від 26.12.2005 року внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.08.2014 року становить 7779 грн. 93 коп., з яких 2192, 22 грн. - заборгованість за кредитом; 5587,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; від цієї суми заборгованості віднімається сума , у розмірі 1255, 22 грн., яка була задоволена судовим наказом Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2007 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця становить - 6524, 71 грн., а також штрафи 500 грн. і 1287,89 грн. - штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а також судовий збір в сумі 243,60 грн..

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на порушення судом норм процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків обставинам справи.

Судом безпідставно застосовано ЗУ «Про захист прав споживачів» та не взято до уваги, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг яким передбачено, що кредитний договір діє 12 місяців з моменту підписання, та по закінченню строку автоматично лонгується на такий же термін.

Судом ухвалено рішення без урахування вимог ч.3 ст.267 ЦК України, якою встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, як вбачається з матеріалів справи відповідач в судове засідання не з'явилась, заперечень проти позову не подавала, заява відповідача про застосування строку позовної давності в матеріалах справи відсутня.

Таким чином, банк звернувся з позовом в межах строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на те, що, заявляючи позов у жовтні 2014 року, позивачем пропущено строк позовної давності.

При цьому суд виходив з того, що про порушення свого права ПАТ КБ «ПриватБанк» дізнався з дати останнього платежу за кредитним договором, тобто з 22.02.2011 року.

Ухвалюючи рішенні суд, застосувавши строк позовної давності без відповідної заяви ОСОБА_2, виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строки позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права та позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту в силу ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів" застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з порушенням норм цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2005 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", і ОСОБА_2 був укладений договір № б/н про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки НОМЕР_1, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг.

Своїм підписом ОСОБА_2. підтвердила, що ознайомлена та погоджується із вказаними складовими укладеного договору. Отже, кредитний договір складають заява, підписана відповідачем, Умови надання і правила банківських послуг, Пам'ятка клієнта та Тарифи Банку.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевиплаті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Відповідно до п.5.2, 5.3 Умов та правил надання банківських послуг погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівкою або у безготівковому порядку із подальшим зарахуванням їх Банком на картрахунок держателя, а також договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Строк та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками із встановленим обов'язковим мінімальним платежом наведений у Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Обов'язковий платіж включає плату за користування кредитом, передбаченому Тарифами і частину заборгованості за кредитом.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14 цс, зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Апеляційним судом перевірено строк дії картки, та встановлено, що картка "Універсальна" за НОМЕР_1, яка була видана ОСОБА_2 при укладені кредитного договору №б/н від 26.12.2005 року, діє до 12.2012 року, а тому позовна давність починається з 12.2012 року та сплаває 12.2014 року, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги в частині невірного визначення судом першої інстанції початку перебігу позовної давності заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, норми частини третьої статті 267 ЦК України поширюються як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-25цс15 від 18 березня 2015 року, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність, а ОСОБА_2 не заявляла у суді першої інстанції про застосування позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Як убачається із Тарифів та умов користування кредитною карткою, які є невід'ємною частиною договору, у разі порушення позивальником строків платежів по будь якому із грошових зобов'язань, передбачених договором на строк більше 30 днів, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів.

Отже і законом і договором передбачено стягнення штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань і сторони передбачили саме таку відповідальність у договорі.

ОСОБА_2 зобов'язання за договором № б/н від 26.12.2005 року належним чином не виконала і станом на 31.08.2014 року має заборгованість у розмірі 7 779,93 грн., що складається з наступного: 2 192,22 грн. - заборгованість по кредиту; 5587,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина); 326,24 грн. штраф (процентна складова).

При цьому, судовим наказом Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2007 року стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за даним кредитним договром у розмірі 1 255,22 грн. (а.с. 6).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником (або ж виконується протягом тривалого часу, у даному випадку більш ніж через два роки), не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків за користування кредитними коштами, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, враховуючи судовий наказ Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2007 року, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому порядку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.12.2005 року станом на 31.08.2014 року у розмірі 7 350,95 грн., що складається з наступного: 1 222,47 грн. - заборгованість по кредиту; 5 302,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина); 326,24 грн. штраф (процентна складова).

Зважаючи на викладене, колегія суддів задовольняє позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягує на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.12.2005 року станом на 31.08.2014 року у розмірі 7 350,95 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 365,40 грн., у тому числі: 243,60 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 121,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3,4 ч. 1 ст. 309, ст. 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014року року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.12.2005 року в сумі 7 350 (сім тисяч триста п'ятдесят) гривень 95 (дев'яносто п'ять) копійок, яка складається з: тіла кредиту у розмірі 1 222 гривень 47 копійок, процентів у розмірі 5 302 гривні 24 копійки, штрафу (фіксована складова у розмірі 500 гривень 00 копійок, штрафу (процентна складова) у розмірі 362 гривень 24 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати понесені на оплату судового збору у розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/