Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Пантилус О.П. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 325/1525/14
31 березня 2015 року Справа № 22ц/778/1859/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Кримська О.М.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 15.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, стверджуючи на тому, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 й дозволив відповідачу, якому планував продати згаданий будинок тимчасово посилитися до зазначеного житлового приміщення до укладення угоди про купівлю-продажу. Оскільки угода про відчуження не укладена, а відповідач не бажає звільнити будинок, просив її висилити.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 15.01.2015 року позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі відповідач покликав скасувати судове рішення як не обґрунтоване, оскільки, на його думку, суд не правильно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального закону.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуального права.

Судом встановлено, що позивач є одноособовим власником житлового будинку АДРЕСА_1 де має реєстрацію місця проживання (а.с.5,9,12).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (ст.41 Конституції України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1,2 ст.319 ЦК України).

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст.383 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,386,391 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За приписами ст.64,156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки; членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство, а також, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (ч.2 ст.3 СК України).

Відповідач не є членом сім"ї заявника, разом з ним не проживає й за обставинами справи не пов'язаний з ним спільним побутом, а отже з наведених вище підстав він не набув право користування житловим будинком належним позивачу.

Вагомим є те, що відповідач має зареєстроване місце проживання за іншою адресою в житловому будинку, який належить йому на праві приватної власності, а отже окремо зберігає за собою право користування у цьому житловому приміщенні (а.с.36-б).

Під час судового засідання згаданий факт був підтверджений.

Між сторонами відсутні правовідносини щодо найму житлового приміщення (ст.810 ЦК).

В спірному жилому приміщенні відповідач мешкає без оплати користування приміщеннями, що є ознакою "тимчасовості".

Сукупність викладеного, по-перше, надає підстави для висновку, що відповідач має самостійне право на інше житлове приміщення, він не є членом сім"ї власника, по-друге, за спірними правовідносинами він має статус тимчасового мешканця у спірному житловому будинку.

Відповідно до вимог ч.2,3 ст.818 ЦК України, тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.

Згідно ст.99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім"ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Щодо аргументів скарги про порушення житлових прав неповнолітніх дітей.

Положення Законів України "Про охорону дитинства" та "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" забороняють без дозволу органів опіки і піклування здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, а отже їх дія не поширюється на спірні правовідносини (ст.12,17).

Доводи скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 15.01.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: