АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №44/7239/14-ц
Провадження №22ц/790/1154/15 Головуючий 1 інст. - Клименко А.М. Категорія: визнання угоди недійсною Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Коростійової В.І., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування майнової шкоди 5 350 гривень, моральної шкоди 3 000 гривень та 350 гривень витрат по оплаті висновку спеціаліста.

Посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. 19 травня 2014 року сталося залиття його квартири водою з квартири №65 того ж будинку, власником якої є відповідач. Причиною залиття стала поламка змішувача підводу холодної води в квартирі відповідача, яка виникла внаслідок його недбалого ставлення відповідача до використання сантехнічного обладнання, встановленого в його квартирі. Внаслідок залиття, в жилій кімнаті квартири позивача на стіні та стелі виникли сліди та відшарування шпалер на площі 2 кв.м., деформувався лінолеум - на місці з'єднання шматків лінолеуму з'явилася щілина площею 1 кв.м., у коридорі сталося відшарування шпалер площею 0,7 кв.м. Вартість прямих збитків від залиття квартири становить 5350 гривень. Також позивач поніс витрати в розмірі 350 гривень у зв'язку з проведенням товарознавчого дослідження. Крім того, було порушено його ритм життя, він переніс моральні страждання, проживав у сирих приміщеннях, витрачав зусилля на прибирання квартири, частина його речей стала непридатною.

Відповідач, в особі свого представника, позов не визнав. При цьому не заперечував той факт, що 19 травня 2014 року в квартирі відповідача пошкодився змішувач підводу води, внаслідок чого намокла підлога і сусідка з квартири №61 повідомила про залиття квартири знизу. Він разом з нею оглянув квартиру позивача і з'ясував, що в кімнаті квартири від стелі до полу по стику шпалер є мокра полоса завширшки приблизно 20 см. Підлога квартири була суха, розетки працювали, комп'ютер включався. Також представник відповідача пояснив, що близько вісьми років тому в квартирі відповідача дійсно зірвало шланг з пральної машини і сталося залиття квартири позивача, що могло потягти за собою відшарування шпалер. Але ж на той час позивач до суду не звертався, і строк позовної давності для відшкодування шкоди минув.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали. Представник ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до частини першої ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач має довести, що йому така шкода завдана.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.

19 травня 2014 року мав місце факт залиття зазначеної квартири позивача. Квартира, власником якої є відповідач ОСОБА_2, знаходиться поверхом вище над квартирою позивача.

Згідно акту комісії в складі: інженера ділянки №51 Філатової Ю.М., майстрів ділянки №51 Пяничук Е.С., Головатої Н.І. від 19 травня 2014 року та фототаблиці до нього, за адресою: АДРЕСА_1 відбулось залиття квартири №61. В акті зафіксовано характер і розмір ушкоджень, що сталися в квартирі №61 внаслідок залиття - стеля та стіни оклеєні шпалерами, на стіні мають місце сліди залиття та відшарування шпалер площею 0,7 м.кв. Зазначено, що залив мав місце оскільки в квартирі №65 пошкодився змішувач холодної води на кухні (а.с.51).

Ці обставини визнані представником відповідача в суді першої інстанції та підтверджені ним суду апеляційної інстанції.

Отже, той факт, що залиття квартири позивача мало місце з вини відповідача, є встановленим, про що суд першої інстанції зазначив в своєму рішенні, яке відповідачем не оскаржено.

Разом з тим, встановивши факт залиття квартири позивача відповідачем, суд першої інстанції відмовив у стягненні майнової та моральної шкоди, пославшись на те що позивач не надав доказів на підтвердження розміру шкоди заподіяної майну ОСОБА_1

Судова колегія з таким висновком не погоджується, оскільки він не грунтується на законі та не відповідає матеріалам справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

На підтвердження розміру завданої майнової шкоди внаслідок залиття квартири позивачем надано письмові докази, зокрема, оригінал акту про залиття квартири від 19 травня 2014 року та Звіт про оцінку майна, складений суб'єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_9, згідно якого вартість прямих збитків, завданих позивачу внаслідок залиття квартири становить 5350 гривень (а.с.13-50). Достовірність цих доказів відповідачем не спростована.

Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, судова колегія вважає доведеним факт залиття кімнати (за технічним паспортом приміщення №3 а.с.8), про який було зазначено в акті про залиття квартири від 19 травня 2014 року та який визнано представником відповідача. При цьому суд вважає підтвердженим той факт, що внаслідок залиття були пошкоджені частина стелі та стін житлової кімнати №3. З урахуванням Звіту про оцінку майна та додаткових письмових пояснень суб'єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_9 (а.с.191) збиткі спричинені залиттям кімнати №3 становлять - 3587 гривень (стіни) та 1330 гривень (стеля).

Отже відповідач повинен відшкодувати позивачу майнову шкоду в розмірі 4917 гривень.

Доводи представника відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, стосовно того, що наданий позивачем Звіт про оцінку майна є недопустимим доказом у справі, оскільки «огляд квартири було проведено за 1 рік 4 місяці до залиття квартири», за відсутності відповідача та без урахування площі, яка потребувала ремонту внаслідок залиття, є необгрунтованими.

Так, аналіз змісту повного тексту Звіту про оцінку майна дає підстави для висновку, що дата обстеження об'єкта оцінки «06 січня 2013 року» (а.с.32) є технічною опискою, що підтвердила суду апеляційної інстанції допитана в якості свідка оцінювач ОСОБА_9 Проведення огляду об'єкта оцінки суб'єктом оціночної діяльності у відсутність ОСОБА_2 не впливає на правильність висновку оцінювача. Що стосується розрахунку площі, яка потребувала ремонту внаслідок залиття, то оцінювач зазначила, що кошторисний розрахунок складався із урахуваннямне пошкодженої площі приміщень, та в об'ємах, необхідних для здійснення відновлювального ремонту, згідно діючих будівельних норм, оскільки неможливо підібрати шпалери внаслідок природної втрати кольору, до того ж, діючими будівельними нормами, заміна шпалер місцями не передбачена (а.с.30).

Жодних доказів щодо розміру шкоди, на спростування тих, які надані позивачем, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів представником відповідача і суду апеляційної інстанції.

З огляду на те, що представник відповідача визнав факт залиття кімнати №3 19 травня 2014 року з вини відповідача, посилання на те, що акт від 19 травня 2014 року був складений у відсутність власника квартири №65 ОСОБА_2, правового значення не має.

Разом з тим, судова колегія погоджується з доводами представника відповідача, стосовно недоведеності позовних вимог в частині завдання шкоди залиттям коридору та підлоги. Так, в акті від 19 травня 2014 року не зазначено про залиття коридору чи підлоги. В акті № 60 від 25 червня 2014 року (а.с.54) йдеться про відшарування шпалер в коридорі та деформацію ліноліума на підлозі, але причинно-наслідковий зв'язок між подією 19 травня 2014 року та цими пошкодженнями позивачем не доведений.

Отже позовні вимоги в цій частині на суму 433 гривні задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.23,1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вина відповідача у завданні позивачу шкоди доведена. Доведеним є і той факт, що внаслідок залиття квартири було пошкоджено майно ОСОБА_1. В обгрунтування позовних вимог, останній посилався зокрема на те, що він є особою пенсійного віку і внаслідок залиття квартири був порушений звичайним життєвий ритм, він був вимущений усувати наслідки залиття. Крім того, відповідач у добровільному порядку не забажав відшкодувати завдані ним збитки, внаслідок чого позивач був вимушений витрачати власний час на захист порушеного права.

На переконання судової колегії всі ці обставини безумовно негативно вплинули на психологічний стан позивача, порушили звичайний життєвий ритм та вимагали додаткових зусиль для організації життя, що з урахуванням п.п.2,3 ч.2 ст.23 ЦК України свідчить про наявність моральної шкоди.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 500 гривень.

Крім того, відшкодуванню підлягають понесені позивачем збитки по оплаті послуг суб'єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_9 в сумі 350 гривень, які підтверджуються оригіналом квітнації №892211 від 12 липня 2014 року (а.с.192), а також понесені позивачем судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК

України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

4917 (чотири дев'ятсот сімнадцять) гривень на відшкодування майнової шкоди, 500 (п'ятсот) гривень на відшкодування моральної шкоди та 350 (триста п'ятдесят) гривень, сплачених за висновок спеціаліста.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові втрати в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді