Справа № 505/5244/14-ц
Провадження № 2/505/131/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої злочином

встановив:

Позивач звернувся 09.12.2014 року до суду з цим позовом до відповідача, вказуючи, що 30 квітня 2006 року ОСОБА_2, 19.03.2014 року, близько 22.30 годин, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1, яке належить йому ОСОБА_1, з метою викрадення чужого майна, пройшов на територію вказаного домоволодіння, де зірвавши навісний замок з дверей сараю, проник до приміщення, звідки викрав 272 кг металобрухту, вартістю по 2 грн. за 1кг, на суму 544 грн., та алюмінієву плиту, вагою 30 кг. вартістю 240 грн., а всього на загальну суму - 784грн..

З викраденим майном з місця пригоди зник, завдавши йому - ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 784 гривні.

Вчинення крадіжки належного його майна завдало йому також душевних страждань, викликало в нього глибокі хвилювання та переживання, стрес. В подальшому з метою відновлення та захисту своїх майнових прав був вимушений був змінити свої життєві плани: вирішувати питання про негайне відновлення замка вхідних дверей, відвідувати міліцію та суд для вчинення дій передбачених КПК України: подання заяви про вчинення злочину; дачі свідчень та пояснень з приводу виявлення факту крадіжки; ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; приймати участь в судових засіданнях.

Кожного разу, під час свідчень по справі він знову переживав душевні страждання, оскільки відчував приниження з боку ОСОБА_2 який порушив гарантоване статтею 41 Конституції України право власності, проник на територію належного його домоволодіння, пошкодив майно (зламав замок вхідних дверей) та викрав частину належного йому майна.

Під час досудового слідства та судового розгляду справи ОСОБА_2 перебував на свободі та він сподівався, що він добровільно йому відшкодує спричиненні збитки, вибачиться за спричинену шкоду. Однак ОСОБА_2 навіть не намагався відшкодувати спричинену ним шкоду та в судовому засіданні не вибачився.

Тому просив стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, користь, у якості відшкодування шкоди спричиненої злочином кошти у сумі одна тисяча сімсот вісімдесят чотири гривні (1784 гривні 00 копійок), з яких сімсот вісімдесят чотири гривні (784 гривні) у якості відшкодування матеріальної шкоди та одна тисяча гривень (1000 гривень) у якості відшкодування моральної шкоди.

В ході розгляду справи у суді позивач підтримав позов у повному обсязі і наполягав на його задоволені.

Відповідач у своїй заяві від 22.01.2015 року на адресу суду позов не визнав. Зазначав, що не вчиняв крадіжки майна позивача на суму 1784,00 грн.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової шкоди).

28.10.2014 року вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого статтею 185 частиною 3 КК України та йому призначено покарання у вигляді чотирьох років та одного місяця позбавлення волі.

Цим же вироком Котовського міськрайонного суду від 28.10.2014 року встановлено той факт, що відповідач ОСОБА_2 скоїв крадіжку належного позивачу майна на загальну суму 784 гривні.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто факт крадіжки належного позивачу майна на суму 784 гривні мав місце та вказана крадіжка вчинена відповідачем ОСОБА_2

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача завдану ним матеріальну шкоду у розмірі - 784 гривні.

Вирішуючи позов у частині грошового відшкодування морально шкоди суд виходить з наступного:

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Щодо визначення розміру відшкодування позивачу моральної шкоди пов'язаної з каліцтвом, то в цьому випадку суд керується п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, в редакції від 25.05.2001 року, який зазначає, що «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

З урахуванням всіх обставин справи розмір моральної шкоди завданої позивачу з вини відповідача суд визначає у розмірі 500 грн. В іншому слід відмовити.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати у справі в частині задоволеного позову.

Керуючись ст.ст.11ч.2.п.3; 15; 22ч.1ч.2п.2; 23ч.1,ч.2п.1, ч.ч.3,4,5; 1166ч.1; 1167ч.2 п.1; 1168ч.1;1187ч.ч.1,2; 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 784,00 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди та 500,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у розмірі - 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд, який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми при його проголошені шляхом протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я-