Справа № 203/4812/15-ц
Провадження № 2/0203/1332/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменка С.В.,

при секретарі Лісіцині М.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог Пята дніпропетровська державна нотаріальна контора, Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора про надання додаткового строку на прийняття спадщини,

встановив:

13 серпня 2015 року позивачка звернулись до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є донькою ОСОБА_5, померлого 25 грудня 2013 року. Крім неї іншою спадкоємицею першої черги є мати померлого ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1. Про смерть батька позивачка дізналась після закінчення шестимісячного строку на прийнятя спадщини, через що вчасно не подала відповідну заяву. Також вона була зайнята доглядом за донькою, яка народилась в квітня 2013 року, і не мала часу на вчинення відповідних дій щодо прийняття спадщини.

В судовому засідання позивачка та її представники підтримали позов. Допитина в якості свідка в порядку ст. 184 ЦПК України позивачка пояснила, що з батьком відносин не підтримувала, про його смерть дізналась в грудні 2014 року після чого невідкладно звернулась до нотріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_4, проти позову заперечувала, пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відносин не підтримували, з позивачкою вони знайомі нещодавно після звернення ОСОБА_1 з питань отримання спадщини. Поважних причин пропуску строку на прийняття позивачкою спадщини немає, оскільки у неї не було жодних перешкод для подачі відповідної заяви. В подальшому відповідачка подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 62).

Третя особа без самостійних вимог Пята дніпропетровська державна нотаріальна контора згідно ухвали суду надала копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5, направила заяву, в якій просила розглядати справу без участі її представника.

Представник третьої особи без самостійних вимог Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори позовні виоги ОСОБА_1 підтримав, надав копії документів щодо звернення позивачки за оформленням спадщини.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

25 грудня 2013 року помер ОСОБА_5, про що Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було видано свідоцтво про смерть серії І-КИ № 607269 від 14 січня 2014 року, актовий запис № 312 (а.с. 6)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, що підтверджується відповіддю КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23 липня 2015 року № 8452, свідоцтвом про право власності на житло від 18 грудня 2002 року (а.с. а.с. 55 56).

Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи,визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає удень відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка є донькою померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-КИ № 492475 від 01 березня 1986 року та свідоцтвом про укладання шлюбу серії I-КИ № 242870 від 02 листопада 2012 року (а.с.7-8)

Відповідачка є матірю померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-УР № 141502 від 04 вересня 1962 року (а.с.51 зв.).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка та відповідачка належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_6

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 40672549 від 16 червня 2015 року, наданою Пятою дніпропетровською державною нотаріальною контророю, відсутня зареєстрована інформація щодо заповітів та спадкових договорів ОСОБА_5 (а.с. 49 зв.).

При таких обставинах, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мали право на спадщину після смерті ОСОБА_5 в рівних частинах як спадкоємці за законом.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради від 29 травня 2012 року за № 5262, з ОСОБА_5 постійно проживала лише відповідачка ОСОБА_4 У звязку з чим вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5

З метою оформленння своїх спадкових прав відповідачка звернулась до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контотри із відповідною заявою від 16 червня 2015 року (а.с. 48 зв.).

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

На момент смерті ОСОБА_5 позивачка не була малолітньою або неповнолітньою, мала повну дієздатність.

У відповідності зі статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, спадщина після смерті ОСОБА_5 мала бути прийнята ОСОБА_1 в строк до 25 червня 2014 року включно, шляхом подання відповідної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

У встановлений строк ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини не звернулась, у звязку з чим 28 липня 2015 року державний нотаріус Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 видала відповідачці ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстром № 3-844 на всю спадщину після смерті ОСОБА_5 (а.с. 57 зв.)

05 грудня 2014 року позивачка звернулась до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 76).

Постановою завідуючої Сьомої дніпропетровської деравної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 05 червня 2015 року було відмовлено у посвідченні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 13)

Згідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідачка такої згоди не давала, в судовому засіданні підтвердила, що вона заперечує проти оформлення спадщини за ОСОБА_1

За правилами частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в справі про визначення додаткового строку на прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є належим відповідачем у справі.

Оцінюючи доводи позивачки про поважність пропуску нею строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 суд виходить з наступного. Згідно абз. 6 п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В якості обґрунтування поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачка зазначає, що їй не було відомо про смерть батька і цей факт від неї приховували. Відповідачка проти цих тверджень заперечує.

На підтведження своїєї позиції позивачка посилається на свідчення ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які пояснили суду, що про смерть ОСОБА_5 його донька ОСОБА_1 дізналась лише в грудні 2014 року, аналогічні сідчення дала сама позивачка, допитана судом. Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, оскілки перший з них є вітчимом позивачки, а інший другом родини, що може бути причиною необєктивності в їх свідченнях. Суд також не приймає до уваги свідчення позивачки, оскільки вона є особою, прямо зацікавленою у доведенні тих фактів, про які давала свідчення. Жодних інших доказів у справі немає.

При таких обставинах немає обєктивних підстав вважати, що позивачка дійсно протягом року не знала про смерть батька. Окремо суд відзначає, що позивачка живе в Дніпропетровську, де жив ОСОБА_5 та зараз живе відповідачка, тому обєктивних перешкод, які б заважали позивачці дізнатись долю свого батька, немає. Відсутність у позивачки, будь-яких звязків з з батьком та родичами за його лінією не може вважатись поважною причиною, окільки відповідно до ч. 1 ст. 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу, що передбачає наявність хоча б мінімальної комунікації між ними.

Позивачка також посилалась на те, що була зайнята доглядом з малолітньою дитиною. Судом встановлено, що 10 квітня 2013 року позивачка народила доньку ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 430098 від 25 квітня 2013 року (а.с. 9). Разом з тим, на останній день, коли позивачка могла прийняти спадщину, її доньці було більше одного року, дії щодо прийняття спадщині було необхідно вчинити в населеному пункті, де позивачка проживає, тому наявність малолітньої дитини не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивачки, що можуть розглядатись як поважна причина пропуску строку на прийняття спадщини.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено наявності обставин, які є підставою для надання їй додаткового строку на прийняття спадщини, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що у звязку з відмовою у позові судові витрати покаладються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 1223, 1261, 1268 1272 ЦК України, ст. 172 СК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання додаткового строку на прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 29 вересня 2015 року.

Суддя С.В. Єдаменко