У х в а л а

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішення Біляївського районного суду Одеської області від 4 червня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат в зв'язку з невиконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 4 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 на його користь 12 тис. 422 грн 10 коп. - 3% річних від суми боргу та 38 тис. 992 грн інфляційних втрат, а всього 51 тис. 414 грн 10 коп. заборгованості за невиконання договору позики.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року залишено без змін.

22 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Вищого господарського суду України від 3 лютого 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 19 березня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, касаційний суд погодився з його висновком про відповідність розрахунку суми 3% річних та суми інфляційних втрат.

Разом з тим у судових рішеннях, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- у постанові Вищого господарського суду України від 3 лютого 2015 року касаційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про те, що відповідач зобов'язаний відшкодувати матеріальні втрати від знецінення коштів відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України, та розрахунком, наведеним судом першої інстанції;

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року касаційний суд, направляючи справу на новий апеляційний розгляд, указав на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема