Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4537/15 Головуючий у 1 інстанції: Нікітенко Н.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Маловічко С.В.

ОСОБА_1

при секретарі:

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2007 року б/н у розмірі 5 785,85 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 978,6 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 2 393, 64 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 1 900 грн., штрафів: фіксована частина 250 грн. , процентна складова 263,61 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір від 19 грудня 2007 року б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення згідно з умовами договору. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором станом на 30 вересня 2014 року в останнього утворилась заборгованість у розмірі 5 785,85 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року провадження по справі закрито.

В апеляційній скарзі про скасування судової ухвали і направлення справи до суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на неповне зясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала зміні в частині правового обґрунтування у звязку із наступним.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що боржник за кредитним договором ОСОБА_2 помер 21 січня 2009 року. Правовідносини допускають правонаступництво, проте, оскільки з моменту смерті боржника пройшло більше пяти років, а Банк як кредитор не звернувся у шестимісячний строк до нотаріальної контори, провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України підлягає закриттю.

Дійшовши обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі, суд першої інстанції разом з тим допустився порушень норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.312 ч.1 п.2 є підставою для зміни судової ухвали.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на кредитній картці (а. с. 10-16).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2007 року б/н, заборгованість ОСОБА_2 станом на 30 вересня 2014 року склала 5785,85 грн. (а. с. 6-9).

Відповідач ОСОБА_2 помер 21 січня 2009 року за пять років до звернення Банку до суду з відповідним позовом, що підтверджується відповідним актовим записом від 24 січня 2009 року № 909 Запорізького міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Запорізької області (а. с. 27).

Згідно з довідкою Другої запорізької державної нотаріальної контори від 11 березня 2015 року № 520/01-16 спадкова справа на після померлого ОСОБА_2 відсутня (а.с.41).

Частиною 1 статті 26, статтею 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За змістом ст. ст. 28, 29 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Виходячи зі змісту наведених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті.

Враховуючи, що ОСОБА_2 помер за пять років до пред'явлення вказаного позову до суду, він не набув здатності мати процесуальні права та обов'язки відповідача за цим позовом.

При цьому у зв'язку зі смертю боржника в кредитних правовідносинах має місце перехід обов'язків боржника до його спадкоємців, а нормами матеріального права визначено порядок пред'явлення вимоги кредитора до спадкоємців та обов'язки останніх.

Питання про задоволення вимог кредитора у разі смерті боржника врегульовані ст. 1281 ЦК України, якою встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Виходячи з того, що позов пред'явлено до боржника після його смерті, то за життя боржник не набув процесуальних прав і обов'язків учасника цього судового процесу, у зв'язку з чим такі не набуті за життя процесуальні права і обов'язки не могли перейти до інших осіб, що випливає також і з положень статей 1218, 1219 ЦК України, оскільки нормами цивільного права передбачено в таких випадках право кредитора на пред'явлення вимоги саме в порядку цивільного судочинства про стягнення боргу безпосередньо до спадкоємців боржника, які несуть відповідальність за зобов'язанням спадкодавця лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що цивільне судочинство здійснюється виключно в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, проте процесуальним законом не передбачено право особи пред'являти позов до померлої особи; при цьому банк не позбавлений можливості пред'явити вимоги до спадкоємців померлого боржника в порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України, і отримати в установленому законом порядку інформацію щодо їх кола і обсягу спадкового майна.

За пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що обставини смерті ОСОБА_2 були з'ясовані після відкриття провадження у справі, предявлення позову до померлої особи не передбачено чинним законодавством, в силу ч.4 ст.25 ЦК України правоздатність боржника припинилася в момент його смерті до відкриття провадження у справі, що виключає необхідність зупинення провадження у справі та залучення спадкоємців відповідно до п.1 ч.1 ст.201 ЦПК України, провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених ч.1 п.1 ст.205 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права безпідставні і зводяться до намагання Банку перекласти на суд обовязок здійснити непритаманні йому функції розшукувати спадкоємців померлого позичальника, що не відповідає вимогам ст.1 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.307,312 п.2 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року по цій справі змінити в частині правового обґрунтування причин закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: