Номер провадження: 22-ц/785/4825/15
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

в складі: головуючого Суворова В.О.

суддів Черевко П.М., - Сватаненко В.І.

при секретарі Фабіжевській Т.С.

за участю представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 35398 грн. та моральної шкоди в розмірі 100000 грн. , заподіяної злочинними діями ,-

ВСТАНОВИЛА:

09 липня 2014 року позивач звернувся з зазначеним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що відповідачка 09 лютого 2014 завдала їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя, у звязку з чим була притягнута до кримінальної відповідальності , від якої була звільнена за застосуванням Закону України «Про амністію у 2014 р.». Внаслідок тілесних ушкоджень позивачка потребує проведення пластичної операції носу вартістю 2200 євро. Позивачка в наслідок її побиття зазнала моральні страждання в наслідок неправомірних дій відповідачки, а саме фізичного болю, пошкодженням носу, втратила дитину, якою була вагітна на час побиття. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює в 100000 грн.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи, що позивачка не надала доказів на обґрунтування свого позову.

Рішенням суду першої інстанції від 31 березня 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 - відмовлено.

Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах вимог скаржника і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в позові у повному обсязі виходив з того, що позивачка не надала доказів, які б свідчили про спричинення їй матеріальної шкоди. Вартість операції не підлягає стягненню, оскільки позивачка її не проводила та її вартість не оплатила. Частково задовольняючи позивні вимоги про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того , що на відшкодування такої шкоди необхідно стягнути 5 000 грн. Обґрунтовуючи своє рішення суд виходив з того, що позивачка не довела, що в наслідок неправомірних дій відповідачки у позивачки була перервана вагітність. А неправомірними діями відповідачки, які виразилися у спричиненні тілесних ушкоджень, на думку суду першої інстанції позивачці було спричинено моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Судова колегія частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного .

Згідно з частинами першою та другою ст. 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судова колегія не погоджується з думкою суду першої інстанції, що матеріальна шкода за проведення операції не підлягає стягненню з тих підстав, що позивачка її не провела та не оплатила її вартість, оскільки відповідно до ст. 22 ЦК України відшкодування збитків можливо, якщо постраждала особа мусить зробити витрати для відновлення свого порушеного права.

Судовою колегією встановлено, що 09 лютого 2014 року біля 19 години 00 ОСОБА_3, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла один удар правою рукою в область носу ОСОБА_5 Згідно з висновком експерта № 25 від 20.02.2014 p. ОСОБА_3 спричинила тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що підтверджується оглядом лікаря невропатолога від 11.02.14 року, закритого перелому кісток носу, що підтверджується даними рентгенографічного дослідження та оглядом лор-лікаря від 11.02.14 року.

Вказані пошкодження викликали розлад здоров'я позивачки в межах від 6-ти до 21 дня та згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вказані обставини справи знайшли своє підтвердження при постановленні вироку Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2014 року, відповідно до якого відповідачка була визнана винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 215 КК України , та їй було призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 р.» засуджену ОСОБА_3 звільнено від відбуття основного покарання. При постановленні вироку не вирішувалося питання про відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілій (а.с.5).

Таким чином, судовою колегією в відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що в наслідок неправомірних дій відповідачки позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та закритого перелому кісток носу, у звязку з чим їй була спричинена матеріальна та моральна шкода.

Позивачка ставить питання про стягнення з відповідачки еквіваленту 2 200 Євро - 35 398 грн. (вартості первинної операції з пластики носу інституту пластичної хірургії «Виртус »). Відповідно до консультативного висновку лікаря консультанта лор відділення ДКЛ №11 у позивачки є викривлення носової перегородки. Необхідне хірургічне лікування. Підслизова резекція носової перегородки. Позивачка направлена на стаціонарне лікування до ЛОР відділення ДКБ №11(а.с.6). Таким чином, судовою колегією встановлено, що позивачці для відновлення свого порушеного права необхідно провести хірургічне лікування носової перегородки. Лікарем не була пропонована операція з пластики носу (що є різновидом операції корекції форми носу), а їй було рекомендовано резекція носової перегородки. Також відповідно до консультативного висновку у позивачки була встановлена деформація носової перегородки, у звязку з чим була пропонована септопластика, конхопластика, а не первинна операція пластики носу (а.с.33). У звязку з викладеним, у звязку з тим, що для відновленого порушеного права у позивачки немає потреби в первинній операції з пластики носу, судова колегія вважає, що в задоволенні даної позивної вимоги необхідно відмовити. Крім того, судова колегія звертає увагу, що відповідно до рахунку-фактури від 30 вересня 2014 р. , складеного ТОВ «Виртус», вартість септопластики, конхопластики, анестезії та перебування на лікуванні складає 11 454 грн. (а.с.30).

Згідно п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Апелянт вказує, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі, оскільки відповідачка спричинила тілесні ушкодження, в наслідок яких вона відчула біль, проходила лікування, втратила дитину. Судова колегія вважає, що апеляційна скарга в цій частині підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції частково задовольняючи позивні вимоги на підставі доказів, які були досліджені в судовому засіданні , вірно прийшов до висновку, що відсутній причинний зв'язок щодо неправомірних дій відповідачки з приводу побиття позивачки та перериванням вагітності, оскільки позивачкою втрачено дитину в період з 5 по 13 березня 2014 року . Будь-яких документальних доказів, які б заслуговували на увагу, що переривання вагітності знаходиться в причинному звязку з тими тілесними ушкодженнями, які спричинила відповідачка, у ході засідання добуто не було, не зважаючи на те, що суд першої інстанції витребовував з пологового будинку медичну документацію позивачки.

Але судова колегія вважає, що суд першої інстанції стягуючи моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. не врахував обсягу страждань, що зазнала позивачка, тривалість терміну лікування, кількості зусиль для відновлення попереднього життєвого рівня та відновлення здоровя, кількості зусиль для того, щоб видужати, проходження лікування. З урахуванням викладеного судова колегія приходить до висновку, що на відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути суму у розмірі 10 000 грн.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення, неповно зясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п. 1, 4, ст.. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 березня 2015 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню , до 10 000 грн.

В решті рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко