АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5138/15
Справа № 199/7219/13-ц
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Жидковій Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року по справі за позовом прокурора м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, третя особа Дніпропетровська міська рада про визнання договору укладеним на умовах, передбачених Типовим договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року прокурор в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, змінивши його предмет до початку розгляду судом справи по суті, в якому просив визнати договір №29 від 27.08.2013 р. про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення між поживачем ОСОБА_2 та виконавцем КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської раді, укладеним на умовах, передбачених типовим договором, затвердженим постановою КМУ №630 вд 21.07.2005 р., виклавши п. 20 договору №29 від 27.08.2013 в новій редакції у відповідності до п. 22 типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р., а саме: «Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є:

у багатоквартирному будинку послуги з:

постачання холодної води - після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача;

водовідведення - зливний отвір санітарно-технічних приладів».

В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

ОСОБА_2 неодноразово звертався до КП «Дніпроводоканал» щодо укладення з ним договору на умовах, передбачених типовим договором, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 030 від 21.07.2005 р. Проте, відповідачем договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, який би відповідав типовому договору, що затверджений постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, не підготовлено та не укладено, що є порушенням п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Внаслідок неукладення виконавцем послуг КП «Дніпроводоканал» договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення на умовах, передбачених типовим договором, що затверджений постановою КМУ № 630, порушуються права ОСОБА_2, як споживача послуг.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог прокурора м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та КП «Дніпроводоканал» було укладено договір № 29 від 27 серпня 2013 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

26 серпня 2013 року позивачем було направлено відповідачу протокол розбіжностей та доповнень до договору № 29 від 27 серпня 2013 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

ОСОБА_2 неодноразово звертався до КП «Дніпроводоканал» щодо укладення з ним договору на умовах, передбачених типовим договором , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2015 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Проте, відповідачем договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, який би відповідав типовому договору, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, виклавши п. 20 договору № 29 від 27 серпня 2013 року, в новій редакції, не підготовлено та не укладено.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту, та станом на 19.02.2015 р. ОСОБА_2 із пропозицією, оформленою в належній формі, про внесення змін до договору №29 від 27.08.2013 не звертався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що відповідно до ст.ст. 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 5 цього ж Закону до повноважень центрального органу виконавчої влади , що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства, належить розроблення типових договорів.

Згідно до ст. 13 зазначеного вище Закону залежно від функціонального призначення комунальні послуги поділяються на комунальні послуги, в т.ч. централізоване постачання холодної води, централізоване водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)

Ст. ст.. 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем (в даному випадку -«Дніпроводоканал») із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір, за яким умови договору визначені заздалегідь однією із сторін, може бути укладений лише шляхом приєднання другою стороною до договору в цілому, друга сторона не може змінювати умови запропонованого договору, а може прийняти їх в запропонованому вигляді.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що саме до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства, тобто Кабінету Міністрів України, належить розроблення типових договорів на надання житлово-комунальних послуг, а саме: типового договору на послуги централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж), а друга сторона може прийняти їх в запропонованому вигляді.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що ч. 1 ст. 16 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

З огляду на предмет позову, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту в даному спорі, не передбачений законом

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз положень вказаного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642-643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Закон передбачає істотні (обовязкові) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним.

Так, істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є:

1) найменування сторін;

2) предмет договору;

3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг;

4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги;

5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;

6) права та обовязки сторін;

7) порядок контролю та звіту сторін;

8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг;

9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу;

10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту);

11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку;

12) порядок здійснення ремонту;

13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору;

14) порядок вирішення спорів;

15) перелік форс-мажорних обставин;

16) строк дії договору;

17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору;

18) дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін.

Відповідно до прикінцевих положень Закону України №1198-УІІ «Про житлово-комунальні послуги» Кабінет Міністрів України було зобов'язано протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом (з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 26.04.2014р.): прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Станом на 19.02.2015р. типової форми Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрініньобудинкових систем) Кабінетом Міністрів України не затверджено.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрініньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

КП «Дніпроводоканал» як виробник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визнаний виконавцем житлово-комунальних послуг, вказаних в ст. 13 даного Закону.

В свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005р. затверджено для використання у взаємовідносинах між споживачами та відповідними виконавцями Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Станом на 19.02.2015р. жодним чинним нормативно правовим актом КП «Дніпроводоканал» не визнано виконавцем послуг з централізованого опалення, водопостачання холодної та гарячої води і водовідведення.

В своєму позові прокурор зазначає на такій умові договору як: Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є: 1) у багатоквартирному будинку послуги з:

постачання холодної води - після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача; водовідведення - зливний отвір санітарно-технічних приладів.

Але така умова прямо суперечить нормам Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затв. постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011р. «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», оскільки, технічне обслуговування внутрініньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення належить до послуг, які надаються субєктами господарювання, визнаними виконавцями таких послуг. В даному випадку відповідальність за обслуговування та технічний стан внутрішньобудинкових мереж лежить на балансоутримувачеві, в якому знаходиться квартира ОСОБА_2

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставин справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування або зміни колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_3