УХВАЛА

Іменем України

15 липня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області щодо невиконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із скаргою у якій посилається на незаконність дій та рішень Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області щодо невиконання судового рішення, просить суд: визнати незаконними та протиправними дії ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області щодо повернення виконавчих листів виданих судом на рішення за результатами розгляду цивільної справи № 202/10323/14-ц; зобовязати ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області прийняти до виконання зазначені виконавчі листи від 31.03.2015 року по справі; зобовязати ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області виконати зазначені виконавчі листи у строки, встановлені Законом; визнати протиправним невиконання ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області судового рішення, що набрало законних сили, та повернення виконавчих листів з внесенням відомостей до ЄРДР.

В судовому засідання стягувач ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала та просила скаргу задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалася на обставини, викладені у скарзі. Додатково зауважила на тому, що станом на день розгляду скарги рішення суду виконано.

Представник ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області проти задоволення скарги заперечувала та просила у її задоволенні відмовити у повному обсязі посилаючись на правомірність дій управління.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, 26 лютого 2015 року за результатами розгляду цивільної справи № 202/10323/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України, про стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, допомоги на оздоровлення і компенсації за невикористану відпустку, суми недоплачених платежів із заробітної плати, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі. Присуджено стягнути з Державного закладу Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України (і.к. 020210681) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2013 року по 14.08.2014 року в розмірі 71532 (сімдесят одна тисяча пятсот тридцять дві) грн. 00 коп.; невиплачену допомогу на оздоровлення за 2014 рік в сумі 2914 (дві тисячі сто сорок) грн. 00 коп.; компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 10315 (десять тисяч триста п'ятнадцять) грн. 07 коп.; недоплачену заробітну плату за період з червня по серпень 2013 року в розмірі 839 (вісімсот тридцять дев'ять) грн. 85 коп., та за період з 15 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року за десять робочих днів в сумі 502 (пятсот дві) грн. 09 коп.

23.03.2015 року відповідачем ОСОБА_2 закладом Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України було подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення, та ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року зазначене рішення було залишено без змін.

12.03.2015 року на підставі такого, що набрало законної сили рішення суду, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчі листи, які стягувачем були предявлені до ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області.

Проте, листом від 07.04.2015 року ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області сповістило стягувача про неможливість виконання судового рішення та повернення виконавчих листів через те, що за повідомленням боржника ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України», ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.04.2015 року було відкрито апеляційне провадження.

Посилаючись на п. 9 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області повернуло стягувачеві зазначені виконавчі листи.

Проте, з таким висновком ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області суд погодитися не може.

Так, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 26.02.2015 року було ухвалено рішення за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Державного закладу Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України, про стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, допомоги на оздоровлення і компенсації за невикористану відпустку, суми недоплачених платежів із заробітної плати.

Зазначене рішення набрало законної сили 10 березня 2015 року, та на його виконання були видані у встановлено законом порядку виконавчі листи, тому у Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, при отриманні таких виконавчих документів не було законних підстав для їхнього повернення стягувачеві.

Статтею 223 ЦПК України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Питання про поновлення строків

Відповідно до ст. 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Таким чином, враховуючи, що позивачці судом були видані виконавчі листи на виконання рішення, що набрало законної сили у встановленому законом порядку, ГУДКСУ в Дніпропетровській області, як орган, який відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконує рішення про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, не мав права повертати зазначені виконавчі документи стягувачеві ОСОБА_1, однак виконання рішення слід було або ж зупинити одночасно з поновленням пропущеного строку на апеляційне оскарження, або на виконання приписів ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» повернути до суду, який його видав.

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки підстав, передбачених ч. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або боржників, для повернення виконавчого документу стягувачеві під час судового засідання не встановлено.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 210, 383-389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській щодо повернення ОСОБА_1 виконавчих листів у справі № 202/10323/14-ц неправомірними.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі постановлення її без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.С. Шклярук