АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 171/2388/14-ц Головуючий в суді першої
провадження 22ц/774/1583/к/15 інстанції - Хоруженко Н.В.
Категорія 24 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

при секретарі - Масловій К.В,

за участі - представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав споживача, анулювання замовлення внаслідок невиконання угоди про надання правової допомоги, стягнення матеріальної шкоди, пені за прострочення виконання замовлення, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04

червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав споживача, анулювання замовлення внаслідок невиконання угоди про надання правової допомоги, стягнення матеріальної шкоди, пені за прострочення виконання замовлення, стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, на його думку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність факту укладення між сторонами договору побутового підряду, не надавши належну оцінку наданому позивачем ОСОБА_3 доказу про укладення спірного договору, а саме: розрахунковому документу - першому примірнику квитанції за підписом відповідача ОСОБА_4 Крім того, судом не взято до уваги, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник надав замовнику квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Також вважає, що звернення відповідача в інтересах позивача 22.10.13 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності, яку ухвалою цього ж суду від 24.10.2013 року повернуто позивачу, свідчить лише про намір почати виконання взятих на себе відповідачем зобов'язань.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в березні 2013 року позивач ОСОБА_3 звернулась до відповідача ОСОБА_4 за правовою допомогою щодо отримання спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6, з яким вона перебувала у шлюбі.

Згідно довіреності, посвідченої державним нотаріусом Зеленодольської державної нотаріальної контори Продченко Н.Л. 22.03.2013 року, позивач ОСОБА_3 уповноважила відповідача ОСОБА_4 представляти її інтереси в усіх судах з правами сторони та в органах державної влади, установах, та організаціях усіх форм власності (а.с.9).

Згідно квитанції № 555254 від 22 березня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 5000,00 грн. за надання юридичних послуг (а.с.10).

Звертаючись у серпні 2014 року до суду з даним позовом, ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 22 березня 2013 року вона уклала з відповідачем договір побутового підряду, яким надала останній право представляти свої інтереси в суді з питань прийняття спадщини. В цей же день позивач надала відповідачу довіреність та сплатила їй 5000 грн. гонорару за юридичні послуги, про що остання видала споживачу письмову квитанцію та аркуш паперу з записом про те, хто є спадкоємцями та зазначенням вартості її юридичних послуг. Ні угоди про оформлене замовлення, ні гарантійного талону до квитанції на отриману суму коштів відповідач не надала. На неодноразові звернення позивача відповідач не надала підтвердження на вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання замовлення. На теперішній час позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.13 року, у якому зазначено, що другим спадкоємцем є ОСОБА_5, тому виконання замовлення втратило для неї інтерес. У зв'язку з цим, позивач просила суд анулювати її замовлення від 22 березня 2013 року виконавцю юридичних послуг ОСОБА_4 внаслідок невиконання угоди про надання правової допомоги, стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 5000,00 грн., неустойку 3 % вартості послуги за кожен день прострочення виконання замовлення у розмірі 8112,00 грн., моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн. та судові витрати.

У наданих відповідачем запереченнях проти позову ОСОБА_4 зазначала, що будь-яких письмових договорів між нею та позивачем не укладалось. Натомість, між нею та відповідачем в усній формі була досягнута домовленість про надання юридичних послуг, які полягали в наданні усних консультацій з питань оформлення спадщини після смерті чоловіка, юридичних послуг які полягали у представництві інтересів позивача під час оформлення і отримання позивачем 22.03.13 року у державного нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, юридичних послуг, пов'язаних зі складанням (оформленням) та поданням в інтересах позивача позовної заяви про визнання права власності на квартиру, вартість яких становила 5000 грн. При цьому, остаточний розрахунок сторони домовились проводити по мірі надання юридичних послуг та в залежності від їх обсягу. Крім того, відповідачем була складена та направлена 13.05.13 року до Апостолівського районного суду позовна заява. Вважає, що мала місце одностороння відмова позивача від послуг виконавця, доказом чого є те, що позивач скористалась своїм правом та отримала 18.11.13 року свідоцтво про право власності на спадщину.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та пояснень сторін, позивач ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку з чим звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса Зеленодольської державної нотаріальної контори від 22.03.13 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 у зв'язку з наявністю другого спадкоємця за правом представлення - онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_3 звернулась за юридичною допомогою з питань реалізації свого спадкового права до відповідача ОСОБА_4, яка здійснювала діяльність у сфері права на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (серія НОМЕР_1) (а.с. 38).

Згідно довіреності, посвідченої державним нотаріусом Зеленодольської державної нотаріальної контори Продченко Н.Л. 22.03.2013 року, позивач ОСОБА_3 уповноважила відповідача ОСОБА_4 представляти її інтереси в усіх судах з правами сторони та в органах державної влади, установах, та організаціях усіх форм власності (а.с.9).

Згідно квитанції № 555254 від 22 березня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 5000,00 грн. за надання юридичних послуг (а.с.10).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_3 обґрунтовувала свої вимоги посиланням на ту обставину, що нею з відповідачкою ОСОБА_4 було укладено договір побутового підряду, від виконання якого відповідач відмовилась в односторонньому порядку.

Згідно ст.. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Таким чином, предметом договору побутового підряду є виконання певної роботи, призначеної для задоволення побутових та інших особистих потреб.

Законом України «Про захист прав споживачів» визначені поняття «роботи» та «послуги».

Так, згідно п. 21 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» робота - це діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 вказаного закону послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Із наведених вище обставин справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини стосовно надання юридичних послуг, тому до них застосовуються загальні вимоги договірного права.

Підрозділом 1 розділу 111 "Окремі види зобов'язань" Глави 63 ЦК України визначені загальні положення договору про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Правильно встановивши обставини справи, з'ясувавши, що позивачем на ім'я відповідача видано нотаріально посвідчену довіреність на представлення її інтересів в усіх судах, органах та установах, а також що квитанція про отримання відповідачем оплати юридичних послуг в сумі 5000грн. та аркуш формату А-4 із виконаними відповідачем записами не містять істотних умов укладеного сторонами договору, переліку конкретних послуг, які відповідач мала виконати на вимогу позивача, строку їх виконання, суд першої інстанції правильно застосував наведені вище норми матеріального права та дійшов вірного висновку про те, що факт укладення сторонами договору побутового підряду не знайшов свого підтвердження, внаслідок чого обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги позивача не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання на неврахування судом вимог ст.. 42 Конституції України щодо обов'язку держави захищати права споживачів, контролювати якість та безпечність продукції та усіх видів послуг і робіт, не можуть бути взятими до уваги, оскільки, позивачем не наведено, які саме послуги та/або робота мали бути виконані відповідачем відповідно до укладеної сторонами домовленості.

З цих же підстав не можуть бути прийнятими посилання на неврахування судом положень ст.. 626 ЦК України, яка надає визначення поняття та видів договору.

Посилання на неврахування судом положень ст..ст. 865, 866 ЦК України спростовується викладеною у судовому рішенні правовою оцінкою положень законодавства щодо регулювання договорів побутового підряду та відмінності їх від договорів про надання послуг.

Квитанція серії 10 ААЕ №555254 форми ПО-Д2 про отримання 5000грн., яку відповідач ОСОБА_4 видала замовнику юридичних послуг ОСОБА_3, не свідчить про укладення сторонами саме договору побутового підряду, оскільки в ній конкретно зазначено найменування замовленої послуги - юридичні послуги (а.с. 10), тому доводи апеляційної скарги в цій частині також не можуть бути взятими до уваги.

Також безпідставними, на думку колегії суддів, є посилання на невиконання відповідачем замовлення на підготовку цивільного позову до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області про усунення від спадщини другого спадкоємця неповнолітнього ОСОБА_5, оскільки докази існування саме такої домовленості сторін у справі відсутні.

Між тим, у справі наявні докази подання ОСОБА_4, як представника ОСОБА_3 за довіреністю №281 від 22.03.2013 року, до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області позовної заяви про визнання за позивачем права власності на квартиру в порядку спадкування (а.с. 50 - 53), яка, згідно опису вкладення у цінний лист, разом із іншими документами була направлена ОСОБА_4 на адресу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області 13 травня 2013 року (а.с. 49).

Зазначивши в мотивувальній частині судового рішення про те, що дану позовну заяву ОСОБА_4 направила до суду лише 12 жовтня 2013 року, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 12 жовтня 2013 року відповідач направила (а.с. 54, 56) до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області заяву (а.с. 57), датовану 09 жовтня 2013 року, про припинення повноважень у справі у зв'язку з відмовою довірителя ОСОБА_3 від представництва її інтересів по цивільній справі за позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування, яку Апостолівський районний суд Дніпропетровської області отримав 21 жовтня 2013 року (а.с. 55).

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позовна заява щодо визнання права власності в порядку спадкування, подана відповідачем від імені позивача до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, ухвалою від 24 жовтня 2013 року повернута позивачу (а.с. 82).

Доводи апеляційної скарги про те, що вказана позовна заява подана відповідачем з порушенням процесуальних норм та матеріального права, через що була повернута суддею Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Чумак Т.А., спростовуються змістом зазначеної вище ухвали від 24 жовтня 2013 року про повернення позовної заяви ОСОБА_3 у зв'язку із тим, що заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, оскільки 23 жовтня 2013 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_4 від 09.10.2013 року про припинення її повноважень як представника ОСОБА_3 (а.с. 82).

Крім того, із матеріалів справи убачається, що 18 листопада 2013 року позивач ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом щодо 1/2 частини квартири (а.с.12), а 29 серпня 2014 року звернулась до суду з даним позовом, зазначивши при цьому, що «після отримання свідоцтва про право на спадщину виконання замовлення відповідачкою для неї втратило інтерес і вона може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків».

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про односторонню відмову відповідача від узятих на себе зобов'язань є безпідставними.

Відповідно до ст.. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем своїх позовних вимог є правильним.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взятими до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, незгодою з висновками суду по їх оцінці та спростовуються вищевикладеним.

Не можуть також бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог й посилання на наявність у діях відповідача ознак кримінального правопорушення, а саме заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), оскільки розслідування кримінальних правопорушень здійснюється у встановленому законом порядку і знаходиться поза компетенцією колегії суддів у цивільних справах апеляційного суду, а для вирішення цивільної справи преюдиціальне значення, в силу ст.. 61 ЦПК України, має вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які у даній справі відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Я.М.Бондар