Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/111/15р. Головуючий у 1-й інстанції Стоматов Е.Г.
Суддя-доповідач Спас О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року

у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Комунаровець-8" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування будинку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ЖБК "Комунаровець-8" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування будинку.

В позові зазначав, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1, однак не вносять плату за поточний та капітальний ремонт будинку, експлуатаційні витрати на утримання будинку і прибудинкової території (комплексне обслуговування будинку та прибудинкової території), у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.08.2011 року по 01.06.2014 року в розмірі 2449,26грн. Правління ЖБК "Комунровець-8" неодноразово зверталося з вимогою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про необхідність сплати внесків та добровільного погашення боргу, але залишилось без відповіді та виконання, Уточнивши свої позовні вимоги, зазначав, що станом на 01.09.2014 року заборгованість ОСОБА_3, ОСОБА_4 становить 2668,11грн.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 2668,11грн., витрати на юридичну допомогу в розмірі 550грн., та судовий збір - 243,60грн.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за утримання, обслуговування житлового будинку та прибудинкової території на користь ЖБК "Комунаровець-8" у розмірі 2668,11грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ЖБК "Комунаровець-8" витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду частково скасувати в частині стягнення заборгованості у розмірі 2 668,11 грн. та стягнення судового збору у розмірі 243,60 грн. і ухвалити нове рішення відмовивши у задоволенні цих позовних вимог. У частині рішення про відмову інших позовних вимог - залишити без змін. Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 380 грн. 60 коп.

Представником позивача надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких наводяться доводи на її спростування. Позивач в особі представника Мельнікової А.А. просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення апелянтів та їх представника ОСОБА_6, представників позивача Кольнобрицьку Т.М., Коваль О.А., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення. Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені та не оспорюються сторонами наступні обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира знаходиться в будинку ЖБК "Комунаровець-8".

Відповідачі не вносять ЖБК "Комунаровець-8" плату за поточний та капітальний ремонт будинку, експлуатаційні витрати на утримання будинку і прибудинкової території (комплексне обслуговування будинку та прибудинкової території), у зв'язку з чим позивачем нараховано заборгованість за період з 01.08.2011 року по 01.06.2014 року в розмірі 2668,11грн.

З матеріалів справи вбачається, що в оскарженій частині рішення суду першої інстанції не є таким, що відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин ні підтвердження вимог і заперечень та застосування до спірних правовідносин належних норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення витрат на обслуговування будинку та прибудинкової території у сумі 2668,11грн. та 243,60грн. витрат з оплати судового збору, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

При цьому суд керувався, зокрема ст.ст. 151, 156, 162 ЖК України.

Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української РСР дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов'язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.

Так, завданнями житлового законодавства є регулювання житлових відносин з метою: 1) забезпечення гарантованого Конституцією Україниправа громадян на житло; 2) належного використання і схоронності житлового фонду; 3) зміцнення законності в галузі житлових відносин (ст. 2 ЖК Української РСР).

За змістом ст. 9 ЖК Української РСР житлові права громадян поділяються на три види:

- право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за бажанням громадян грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

- право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

- на гарантію неможливості бути виселеним із займаного жилого приміщення або обмеженим у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У свою чергу, встановивши заборону використання громадянами жилих будинків і жилих приміщень на шкоду інтересам суспільства, законодавець у ст. 10 ЖК Української РСР визначив такі житлові обов'язки громадян:

- дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають;

- використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення;

- додержувати правил користування жилими приміщеннями;

- економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

У Розділі V ЖК України(ст. ст. 189, 190) передбачена відповідальність за порушення житлового законодавства, а саме:

- за неналежне використання житлового фонду та інші порушення житлового законодавства;

Таким чином, питання оплати житлово-комунальних послуг, у т.ч. і щодо належного виконання відповідних зобов'язань, житловим законодавством не регулюється.

Натомість, відповідно до частини першої статті 1 ЦК Україниособисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статут цієї особи має передбачати можливість провадження такої діяльності.

Згідно з пунктами 1.2, 2.1.3 статуту ЖБК "Комунаровець-8" ЖБК створений з метою забезпечення житлом членів кооперативу та їх сімей шляхом будування кооперативного будинку, експлуатація та ремонт житлового будинку ЖБК і утримання прибудинкової території здійснюється на засадах самообслуговування. Статут затверджений рішенням Запорізької міської Ради народних депутатів 03.10.1968р. №463 зі змінами від грудня 1995р.

Згідно п.2.1.5 статуту ЖБК зобов'язаний утримувати в належному порядку місця загального користування і прибудинкову територію.

Згідно п.2.2. статуту ним регулюються правовідносини членів ЖБК та членів їх сімей.

Статут не передбачає і не регулює правовідносини ЖБК з власниками квартир у будинку, які не є членами ЖБК.

Згідно наведеного у ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"понятійно-категоріального апарату утриманням будинків і прибудинкових територій є господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З наданих до суду апеляційної інстанції письмових доказів, які досліджені у порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК України, а саме рішень загальних зборів ЖБК за 2010-2012рр видно, що розмір нарахувань за послуги з утримання будинку та прибудинкової території не формувався та не затверджувався органами виконавчої влади та місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Надані позивачем розрахунок заборгованості та витяги з особового рахунку відповідачів з відображенням нарахувань за 2011-2014рр не відображають переліку фактично наданих відповідачам послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

При їх складенні не були застосовані належним чином затверджені тарифи, а використані кошторисні підрахунки ЖБК на вказані роки.

Витяги не підтверджені актами виконаних робіт, незважаючи на те, що відповідачі заперечували факт надання таких послуг і вимагали надання відповідних актів.

Під час апеляційного розгляду справи у порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України сторонам роз'яснено право надати додаткові докази, зокрема на підтвердження вимог, проте надані позивачем витяги з особового рахунку, рішення загальних зборів, статут ЖБК не підтвердили обґрунтованості позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, не відповідають вищевказаним нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в частині позовних вимог, які були задоволенні судом першої інстанції.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 550 грн. витрат на оплату юридичних послуг рішення суду в апеляційному порядку не оскаржене, а тому в силу ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється і підлягає залишенню без змін.

В силу ст.88 ЦПК України на користь ОСОБА_9, яка від свого імені сплачувала судові витрати у справі, на її користь підлягає присудженню з позивача 370,40грн. (121,80грн.+121,80грн.+15,00грн.+121,80грн. - квитанції на а.с.68,69,121,126).

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року у цій справі скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Постановити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Житлово-будівельного кооперативу "Комунаровець-8" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування будинку відмовити.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Комунаровець-8" на користь ОСОБА_3 370,40грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: