У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області, Головного Управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про стягнення заборгованості із соціальної допомоги з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 5 вересня 2011 року Богунським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області (далі - УПФУ в м. Житомирі) на його користь державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 1 березня по 23 липня 2011 року включно відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 840 грн 72 коп. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2013 року змінено спосіб і порядок виконання постанови суду та визначено, що розмір соціальної допомоги позивачу як дитині війни за період з 1 березня по 23 липня 2011 року складає 840 грн 72 коп. Посилаючись на те, що протягом тривалого часу відповідач рішення суду не виконує, просив стягнути з відповідача борг з урахуванням норм ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 840 грн 72 коп. соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» закрито, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20 травня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з УПФУ в м. Житомирі на користь ОСОБА_3 кошти за несвоєчасне виконання судового рішення у сумі 224 грн 32 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Житомирі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на спірні правовідносини не поширюються положення ст. 625 ЦК України.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що законом передбачена відповідальність боржника за невиконання грошового зобов'язання у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми, враховуючи, що індексація простроченого грошового зобов'язання є втратами майнового характеру кредитора в особі позивача і особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання, а тому на спірні правовідносини поширюються положення ст. 625 ЦК України.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Судами установлено, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2011 року зобов'язано УПФУ в Богунському районі м. Житомира (правонаступником якого є УПФУ в м. Житомирі Житомирської області) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 державної соціальної допомоги як дитині війни з 1 березня по 23 липня 2011 року включно відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, з урахуванням проведених виплат.

На виконання зазначеної постанови суду, ОСОБА_3 проведено перерахунок державної соціальної допомоги як дитині війни, розмір якої складає 840 грн 72 коп.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2013 року змінено спосіб і порядок виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2011 року шляхом стягнення з УПФУ в м. Житомирі на користь ОСОБА_3 державної соціальної допомоги у розмірі 840 грн 72 коп. УПФУ в м. Житомирі обов'язок з виконання судового рішення про стягнення 840 грн 72 коп. на користь позивача не виконало.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач УПФУ в м. Житомирі не виконало судове рішення про стягнення 840 грн 72 коп. на користь ОСОБА_3, а тому з урахуванням норм ст. 625 ЦК України стягненню підлягають кошти з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання.

При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами іншого законодавства.

Заборгованість УПФУ в м. Житомирі перед ОСОБА_3 у розмірі 840 грн 72 коп. виникла на підставі рішення суду та складає різницю невиплаченої за рішенням суду державної соціальної допомоги як дитині війни, що встановлена Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Судові рішення у справах щодо пенсійного забезпечення виконуються органами Пенсійного фонду України у межах покладених судом зобов'язань, з урахуванням повноважень, визначених чинним законодавством. Виплата коштів, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», здійснюється виключно через органи казначейства шляхом списання коштів з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 339 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 травня 2015 року скасувати, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик