ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8471/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

та усунення недоліків

"18" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного із батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обовязковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 5 цієї ж норми статті, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати учать у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Крім того, позивачкою не надано довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дитини.

-Постановою пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року роз"яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивачем не зазначено жодного доказу на підтвердження фактів не виконання своїх батьківських обов"язків відповідачем, які повинні бути підтвердженні базою свідків та таке інше, відповідно до чинного законодавства.

Разом з цим 21 вересня 2015 року суддею судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва Стрижеус A.M. відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд:

цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

Оскільки вказана цивільна справа підсудна Автономній Республіці Крим, а тому підсудність даної цивільної справи визначено за Дарницьким районним судом м. Києва.

Однак до матеріалів справи не надано доказів, що відповідач ОСОБА_4 проживає та зареєстований на тимчасово окупованій території.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Позовна заява руху не підлягає, так як не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, а саме, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Залучені до позовної заяви копії свідоцтва про шлюб, про розірвання шлюбу, про народження дитини, довідка зі школи в якій навчається неповнолітня дитина у вказаній категорії справ не являються належними та допустимими доказами, вказані доркументи підтверджують факт реєстрації шлюбу, його розірвання та народження дитини.

У відповідності з ст. 10 ЦПК України обставини з'ясовуються судом на засадах змагальності. Сторони користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права і обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, передбачених Кодексом.

Згідно цивільно- процесуального законодавства України судом розглядаються заяви, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана на довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 131 ЦПК України, саме на сторін у справі покладаються зобов'язання надати свої докази суду.

А відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає позовні заяви, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, повинна добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 119, 120, 121, 208-210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав - залишити без руху.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати п'яти днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягнає.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК