Справа № 308/4889/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі - Рогач О.Я.,

з участю : представника позивача-Міщенко О.О.

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.06.2011 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання 2-х неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.03.2011 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 21.11.2013 року, складеного державним виконавцем, станом на 01.11.2013 року за позивачем рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 11 589,60 грн. за період з вересня 2012 року по жовтень 2013 року. Однак, починаючи з 01.04.2012 року відповідач ОСОБА_1 виїжджала за межі України у звязку з працевлаштуванням в

Республіці Польща і неповнолітні діти проживали разом з батьком - позивачем ОСОБА_2; повернулась ОСОБА_1 в Україну в серпні 2013 року і забрала дітей на проживання до себе. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-3430/11 від 29.07.2011 року, за період з вересня 2012 року по 15 серпня 2013 року у розмірі 9 442,30 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.09.2014 року позов задоволено.

Звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за виконавчим листом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №2-3430/11 від 29.07.2011 року, яка утворилися з вересня 2012 року по жовтень 2013 року у сумі 9442,30 грн.

Не погодившись із таким рішення суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. При цьому вказує, що суд в резолютивній частині рішення вказав, що звільняє ОСОБА_2 від сплати аліментів за період з вересня 2012 року по жовтень 2013 року в розмірі 9442,30 грн., однак вже з 15.08.2013 року діти проживали разом з нею, крім того, якщо заборгованість по аліментам рахувати включно по жовтень 2013 року то така буде становити 11 947,90 грн., а не як вказано у судовому рішенні 9442,30. Такі неточності призвели до того, що державним виконавцем було звільнено позивача від сплати аліментів за період з вересня 2012 року по жовтень 2013 року і розмір таких - 11 947, 90 грн.

Крім того, відповідачка вважає, що підстав звільняти позивача від сплати аліментів взагалі немає, оскільки в цей період вона висилала грошові кошти на утримання дітей.

Посилаючись на зазначені обставини, відповідачка просить рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29.09.2014 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні відповідачка апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в ній.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив суд відмовити в її задоволенні, рішення суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача та представника позивача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Є доведеним, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.06.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.03.2011 року і до досягнення ними повноліття (а.с.6).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду №2-3430 станом на 01.11.2013 року, за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 11 589, 60 грн. за період з вересня 2012 року по жовтень 2013 року (а.с.9).

Згідно нотаріально посвідченого договору від 07.09.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пункт 1.2 та 1.3: батьки домовилися про місце проживання дітей та визначили його за місцем проживання батька за адресою: с.Глибоке,57 Ужгородського району Закарпатської області (а.с.10).

Факт проживання дітей разом з батьком підтверджений висновком органу опіки та піклування №067/02-38 від 17.07.2013 року (а.с.11), а також не заперечувався сторонами в ході розгляду справи: за період з вересня 2012 року по 15 серпня 2013 року.

Відповідно до ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може

повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Колегія суддів констатує, що факт проживання неповнолітніх дітей разом з батьком у період з вересня 2012 року по 15 серпня 2013 року в даному випадку є тією істотною обставиною, яка надає можливість суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по ним за вказаний період, а від так суд першої інстанції дійшов до вірного висновку і задовольнив позовні вимоги.

Разом з тим, в резолютивній частині рішення суд вказав, що звільняє ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам за період з вересня 2012 року по жовтень 2013 року в сумі 9442,30 грн., що не є вірним, оскільки діти проживали разом з позивачем по 15 серпня 2013 року і саме по цей день останній може бути звільнений від заборгованості по сплаті аліментів, при цьому колегія суддів зазначає, що сума заборгованості в розмірі 9442,30 грн. є вірною, оскільки саме така заборгованість утворилася в позивача за період з 01 вересня 2012 року по 15 серпня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги відповідачки відносно того, що вона висилала гроші на утримання дітей повністю, а від так немає відстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментів, колегія судді відхиляє, оскільки після укладення нотаріально посвідченого договору про визначення місця проживання дітей разом з батьком, відповідачка ОСОБА_1 подала начальнику РВ ДВС Ужгородського МРУЮ заяву, згідно якої просила повернути їй виконавчий лист №2-3430 від 29.07.2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 без виконання, в звязку з укладенням договору про проживання дітей з батьком, при цьому зазначила, що претензій по виплаті аліментів немає (а.с.19).

Постановою головного державного виконавця від 12.09.2012 року виконавчий документ №2-3430 від 29.07.2011 року було повернуто стягувану (а.с.20).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, кошти на утримання дитини повинні виділятися обома батьками.

У відповідності до п.п.3 і.4 ч.1 ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п. 4, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 вересня 2014 року змінити, виклавши резолютивну частину наступним чином: звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за виконавчим листом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №2-3430/11 від 29.07.2011 року, яка утворилася за період з 01 вересня 2012 року по 15 серпня 2013 року у розмірі 9442,30 грн. (дев»ять тисяч чотириста сорок два грн. 30 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :