Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Справа № 711/1934/15-ц
Номер провадження2/711/1220/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді: Казидуб О.Г.
при секретарі: Зайцевій О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою відповідальністю «ФЛЕТ-ІНВЕСТ»,третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», ОСОБА_2 про визнання договорів позики удаваними -,
ТОВ «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкасм з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивують тим, що між позивачем та відповідачем у період з 20.12.2012 року по 18.02.2013 року були укладені договори позики (безвідсоткової) терміном на один рік, а саме: - 20 грудня 2012 року договір № 20/12 на суму 250 000,00грн.;- 20 грудня 2012 року договір № 20/12-2 на суму 440 000,00 грн.;- 15 січня 2013року договір № 15/01 на суму160 000,00грн.;- 18 лютого 2013року договір № 18/02 на суму 180 000,00грн.
Всього за вказаними договорами відповідачу було перераховано на його рахунок згідно відповідних платіжних доручень 1 030 000 грн. 00 коп.
Згідно умов зазначених договорів, в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору (надалі іменується "позика"), а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк. Відповідно до розділу 5 вказаних договорів:
- після закінчення строку, визначеного в п. 4.1 цього договору, позичальник зобов'язується протягом трьох календарних днів повернути позикодавцеві позику;
- позика повертається в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця;
- позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його поточний рахунок.
Вказують, що термін повернення позик за всіма договорами минув, проте жодних грошових коштів за вказаними договорами їхнє підприємство від відповідача не отримало.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
А тому, просять суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» 1 030 000 грн. 00 коп. та судові витрати покласти на відповідача.
10 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до Товариства з Обмеженою відповідальністю «ФЛЕТ-ІНВЕСТ»,третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», ОСОБА_2 про визнання договорів позики удаваними, вказуючи, що договори позики № 20/12 від 20.12.2012 року; № 20/12-2 від 20.12.2012 року; № 15/01 від 15.01.2013 року; № 18/02 від 18.02.2013 року були укладені з метою приховати дійсні відносини корпоративні (купівля обладнання для внесення його до статутного капіталу Товариства та використання в господарській діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», учасниками якого є Позивач та донька ОСОБА_2), що склались між сторонами даного спору виходячи з нижченаведеного.
Так, він та ОСОБА_3 маючи партнерські відносини вирішили утворити спільне товариство для здійснення господарської діяльності та отримання прибутку. Разом з тим, було вирішено, що до складу учасників товариства увійде ОСОБА_3 та його донька ОСОБА_4 (призвіще після одруження ОСОБА_2).
Таким чином, ОСОБА_3 та його донька - ОСОБА_4 26.07.2011 року підписали рішення про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», та зареєстрували його у передбаченому законом порядку, тобто згідно рішення учасників було створено ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» .
При здійсненні господарської діяльності товариства, виникло питання в необхідності придбання спеціального обладнання - комплекс грануляції NISSA-7 та Прес-гранулятор ОГМ 1,5 А, внесення його до статутного капіталу товариства та постановлення на баланс товариства. Ініціатором фінансування такого обладнання виступив відповідач за зустрічним позовом, а точніше його учасник та керівник ОСОБА_5 за умови прийняття ТОВ «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» до складу учасників ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС». Таким чином, було прийнято спільне рішення, що він отримує від постачальника необхідне товариству обладнання, а розрахунок за обладнання буде здійснений ТОВ «Флет-Інвест», однак оскільки він не був включений до складу учасників, обладнання буде внесено до статутного капіталу від імені його доньки ОСОБА_4.
05.06.2012 року він отримав від ТОВ «ОПТИМА ГРУП» для товариства ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» обладнання: комплекс грануляції NISSA-7 1 од., вартістю 1062 500, 00 грн. та Прес-гранулятор ОГМ 1,5 А, вартістю 440 000, 00 грн. про що складено Акт приймання-передачі товару, за що передбачалася оплата грошових коштів в сумі 1 502 500, 00 грн., за умови, що оплата буде здійснена позивачем за первісним позовом.
07.06.2012 року до складу учасників ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» вступило ТОВ «ФЛЕТ-ІНВЕСТ», учасником та керівником якого є ОСОБА_5, що підтверджується копією ОСОБА_6 станом на 04.06.2015 року, про що складено протокол № 3 від 07.06.2012 року.
Вказаним протоколом також підтверджується факт внесення до статутного капіталу від імені його доньки ОСОБА_4 придбаного ним обладнання:Прес-гранулятора ОГМ 1,5 А.
В подальшому являючись учасником ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», маючи комерційний інтерес ТОВ «ФЛЕТ-ІНВЕСТ»,учасником та керівником якого являється ОСОБА_5 протягом 2012-2013 року перераховувало за договорами позики частинами грошові кошти в сумі 1 030 000, 00 грн., для здійснення розрахунку з постачальником придбаного мною обладнання.
Так, перераховані ТОВ «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» грошові кошти ним було внесено до каси постачальника обладнання ТОВ «ОПТИМА ГРУП» в сумі 1 030 000, 00 грн., що підтверджується квитанціями. Оплата товару здійснювалась періодичними платежами протягом 2012-2013 року по мірі надходження грошових коштів від позивача за первісним позовом.
В свою чергу договори позики були лише підставою для перерахування коштів, та іноді укладалися попередніми датами, та взагалі він не впевнений що на всіх договорах, що додані до первісного позову міститься його особистий підпис.
У відповідності до ч. 1 ст. 144 ЦК України, статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів. Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів.
Частиною 6 ст. 144 ЦК України, збільшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після внесення усіма його учасниками вкладів у повному обсязі. Порядок внесення додаткових вкладів встановлюється законом і статутом товариства.
У відповідності до ст. 13 ЗУ «Про господарські товариства», вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.
Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці.
Таким чином, Прес-гранулятор ОГМ 1,5 А було внесено до то статутного капіталу ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», вартість якого у відповідності до наведеної норми оцінена за згодою сторін, що підтверджується протоколом № 3 від 07.06.2012 року. Водночас комплекс грануляції NISSA-7 використовується товариством в господарській діяльності та є вірогідність, що обліковуються на балансі ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС».
Враховуючи той факт, що нїхні погляди на розвиток спільного бізнесу в складі учасників ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» значно різняться, партнерські відносини в 2014 році погіршилися, наслідком чого є відсторонення його доньки та ОСОБА_3 від прийняття участі в діяльності товариства, фактично всі рішення приймаються ОСОБА_5, а за договорами позики предявлено позовну заяву.
Разом з тим, по сьогоднішній день його донька ОСОБА_2 є учасником ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», та придбане ним та внесено донькою майно, а саме: Прес-гранулятор ОГМ 1,5 А залишається в статутному капіталі товариства та разом з комплексом грануляції NISSA-7 використовується в господарській діяльності з метою отримання прибутку.
У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про господарські товариства» Товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.
Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили; якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Згідно із Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 р., за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК (435-15) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.
До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.
З огляду на зазначене, договори позики: договір позики № 20/12 від 20.12.2012 року, договір позики № 20/12-2 від 20.12.2012 року, договір позики № 15/01 від 15.01.2013 року, договір позики № 18/02 від 18.02.2013 року є удаваними правочинами, оскільки укладені з метою приховування іншого правочину, а саме збільшення статутного капіталу ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» шляхом купівлі обладнання - Прес-гранулятора ОГМ 1,5 А та внесення його до статутного капіталу товариства та купівлі комплексу грануляції NISSA-7, що використовується ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» в господарській діяльності та можливо обліковується на балансі Товариства.
Удаваність правочинів підтверджується і тим фактом, що під час укладення договорів позики, не отримувалось згода моєї дружини, адже я з 24 березня 1984 року по сьогоднішній день знаходжуся у шлюбі. Отримання згоди передбачено змістом ст. 65 СК України, у відповідності до якої, при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Копії договорів позики в нього відсутні, адже договори були лише підставою для перерахування коштів, призначених для купівлі обладнання, а отже були складені в одному примірнику та залишалися у позивача, разом з тим наявні в матеріалах справи.
У відповідності до ст. 123 ЦПК України, відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.
У відповідності до норм ст. 35 ЦПК України, передбачено право залучити в якості третіх осіб, осіб на права та обовязки яких може вплинути рішення, а саме треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.
А тому, просить суд визнати удаваними із моменту їх укладення наступні договори позики: договір позики № 20/12 від 20.12.2012 року; договір позики № 20/12-2 від 20.12.2012 року; договір позики № 15/01 від 15.01.2013 року; договір позики № 18/02 від 18.02.2013 року, укладені між ТОВ «ФЛЕТ -ІНВЕСТ» та ОСОБА_1.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 позов підтримав в повному обсязі ,в зустрічному позові просив відмовити.
Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_8 позов не визнала в зустрічному позові просила відмовити.
Відповідач позов ОСОБА_1 позов не визнав в повному обсязі ,зустрічний позов просив задовольнити.
Третя особа на стороні відповідача , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (зустрічний позов) Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», просили розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами за відсутності представника,надали письмові пояснення (арк.спр.77-80).
Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (зустрічний позов) представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_8Ю підтримала письмові пояснення (арк.спр.109-110) .
Свідок ОСОБА_1 суду пояснив ,що в період 2012-2013 року у них була домовленість з фірмою «Флеш-інвест» про те, що вони візьмуть компанію ТОВ «ЕкоЕнергоРесурс» , яка було оформлена на його дочку ОСОБА_4 Вони домовились про те, що позивач проплатить обладнання, все так, як домовлялись в 2011 році. В 2012 році завезли обладнання і вони в кінці року почали розраховуватись. З 20 вересня 2014 року він на фірмі не працював і все обладнення залишилось на фірмі. Кошти були взяті лише для придбання обладнання. На сьогоднішній день обладнання знаходиться на території ТОВ «ЕкоЕнергоРесурс» і йому нічого не поверталось. Договір позики відразу не було оформлено, а був підписаний через 2 місяці після отримання коштів. В кінці грудня 2012 року було прераховано кошти, а лише в березні 2013 року було підписано розписки.
Свідок ОСОБА_3. суду пояснив, що він працював директором «ЕкоЕнергоРесурс» та був засновником цього підприємства. Вказав, що ТОВ «Флет-Інвест» фінансувало купівлю обладнання та його установку. ТОВ «Флет-Інвест» було співучасником ТОВ «ЕкоЕнергоРесурс» та давало кошти на закупівлю обладнання шляхом підписання договорів позики. Після цього дане обладнання переходило в основний фонд ТОВ «ЕкоЕнергоРесурс». Обладнання ОСОБА_1 було придбано за кошти, що отримані від позики, після чого обладнання перерахувалось до статутного капіталу підприємства. На сьогоднішній день обладнання знаходиться в ТОВ «ЕкоЕнергоРесурс».
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ТОВ «ЕкоЕнергоРесурс» позичало кошти у компанії «Батіром» України. Що стосується укладення договору позики між ОСОБА_1 та ТОВ «Флет-Інвест», то свідку відомо лише зі слів, а саме те, що за дані кошти було придбане обладнання, яке зараз знаходиться в м. Сміла. Дане обладнення є досить дорогим.
Свідок ОСОБА_9суду пояснив, що він працює з 2014 року директором ТОВ «ЕкоЕнергоРесурс», коли прийшов працювати ,все обладнання купляв ОСОБА_3 та він проводив інвентаризацію. Він приступив до роботи,коли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали співучасниками. Наявні є лише є «NISSA-7» та брекитувальник, ще на складі показували якийсь металолом і сказали що це «NISSA-7» . Підприємство на даний момент не працює, тому що останній рік займається лише тим що ремонтує « NISSA-7» .
Суд, заслухавши представника позивача за довіреністю ОСОБА_7 , представника відповідача за довіреністю ОСОБА_8Ю,відповідача ОСОБА_1, пояснення свідків ОСОБА_6 ОСОБА_3 ,ОСОБА_1,ОСОБА_10 вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Позивач ТОВ «ФЛЕТ -ІНВЕСТ» передав у власність ОСОБА_1 згідно умов зазначених договорів, в порядку та на умовах, визначених цим договором, грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору , а ОСОБА_1 зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк. Відповідно до розділу 5 вказаних договорів: після закінчення строку, визначеного в п. 4.1 цього договору, позичальник зобов'язується протягом трьох календарних днів повернути позикодавцеві позику; позика повертається в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця;- позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його поточний рахунок.
В судовому засіданні встановлено ,що термін повернення позик ОСОБА_1 за договорами пройшов ,але кошти за договорами позики не повернуті.
На підтвердження отримання грошових коштів, визначених договорами позики, №20/12 від 20 грудня 2012 року ,№20/12-2 від 20 грудня 2012 року,договору позики №15/01 від 15січня 2013 року,договору позики №18/02 від 18.лютого .2013 року
25.08.2013р. ТОВ»Флет-Інвест» перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_1. про що відповідач підписав відповідні розписки про отримання позики у визначеному у договору розмірі, оригінал якої оглядався та досліджувався в судовому засіданні.
Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1. позовні вимоги не визнав, з тих підстав, що ці кошти він отримав, які були йому перераховані для отримання обладнання прес-гранулятора ОГМ 1,5 А , комплекс грануляції NISSA-7, яке знаходиться на підприємстві у м.Сміла
Загальними засадами цивільного законодавства є, в т.ч. свобода договору (ст. 3 ч.1 п.3 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 ЦК передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).
Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638ЦК).
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047ЦК).
ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом Товариства з Обмеженою відповідальністю «ФЛЕТ-ІНВЕСТ»,третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», ОСОБА_2 про визнання договорів позики удаваними, вказуючи, що договори позики № 20/12 від 20.12.2012 року; № 20/12-2 від 20.12.2012 року; № 15/01 від 15.01.2013 року; № 18/02 від 18.02.2013 року були укладені з метою приховати дійсні відносини корпоративні (купівля обладнання для внесення його до статутного капіталу Товариства та використання в господарській діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», учасниками якого є позивач та його донька ОСОБА_2). Договори позики: договір позики № 20/12 від 20.12.2012 року, договір позики № 20/12-2 від 20.12.2012 року, договір позики № 15/01 від 15.01.2013 року, договір позики № 18/02 від 18.02.2013 року є удаваними правочинами, оскільки укладені з метою приховування іншого правочину, а саме збільшення статутного капіталу ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» шляхом купівлі обладнання - Прес-гранулятора ОГМ 1,5 А та внесення його до статутного капіталу товариства та купівлі комплексу грануляції NISSA-7, що використовується ТОВ «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» в господарській діяльності та можливо обліковується на балансі Товариства. Удаваність правочинів підтверджується і тим фактом, що під час укладення договорів позики, не отримувалось згода дружини ОСОБА_1, оскільки з 24 березня 1984 року по сьогоднішній день знаходиться у шлюбі.
Як встановлено в судовому засіданні на думку суду відсутній зв'язок між укладеними в грудні 2012 - лютому 2013 року ТОВ «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» з ОСОБА_1 договорами безвідсоткової позики, згідно до яких передавалися позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору , а ОСОБА_1 зобов'язується повернути позику у визначений договором строк начебто придбаним ОСОБА_1 обладнанням. Оскільки грошові кошти передавалися позивачем у власність ОСОБА_1 без жодних умов щодо мети їх витрачання, а лише з умовою вчасного повернення. Тому, безглуздим є твердження відповідача, що придбання на вказані грошові кошти і навіть внесення будь-якого майна до будь-якого підприємства є підставою для припинення зобов'язання за договорами позик .Також надані ОСОБА_1А.м за зустрічним позовом копії протоколів ТОВ «Еко Енерго Ресурс» спростовують посилання ОСОБА_1, викладені ним у зустрічному позові та суперечать копіям квитанцій наданим ОСОБА_1 Як встановлено, ОСОБА_4 ніколи не вносилося, начебто, сплачене нею за позичені її батьком ОСОБА_1 кошти. Обладнання -комплекс грануляції №88А-7 вносився до статутного капіталу не ОСОБА_4, як зазначив в зустрічному позові ОСОБА_1, а ОСОБА_3.
Як встановлено в судовому засіданні, вартість передання обладнання до статутного капіталу ТОВ «Еко Енерго Ресурс» суттєво відрізняються від суми позик та дата внесення обладнання до статутного капіталу (01 серпня 2012 року) на п'ять місяців раніше, ніж перерахування позик (грудень 2012 - лютий 2013 року). Надані до суду ОСОБА_1 копії квитанцій до прибуткового касового ордеру не є належним доказом придбання ОСОБА_1 обладнання в ТОВ «ОПТІМА-ГРУП», оскільки вказана квитанція не містить необхідних реквізитів (зокрема, не вказано особу, що її виписала) та до того ж видана підприємством, в якому засновником та директором був директор ТОВ «Еко Енерго Ресурс» ОСОБА_3, який, за таку ж саму ціну придбав у свого ж підприємства Комплекс грануляції №88А-7, який начебто придбав і ОСОБА_1
Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили; якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Згідно із Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 р., за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК (435-15) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.
До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.
З матеріалів зустрічного позову вбачається наявність договорів позики, які реально виконані TOB «ФЛЕТ-ІНВЕСТ». Спірний факт придбання товару ОСОБА_1 і внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» певного майна ОСОБА_3А, яке є часткою ОСОБА_11 Тому, на думку суду відбулося фактичне виконання договорів позики зі сторони TOB «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» .Частка в статутному капіталі товариства належить ОСОБА_11, а не ОСОБА_1, та жодний зв'язок із укладеними між ОСОБА_1 та TOB «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» цивільно-правовими договорами позики та корпоративними відносинами в TOB «Еко Енерго Ресурс» відсутній,а тому твердження ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи. Враховуючи вищевикладене ,суд вважає ,що наведені в зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 вимоги не підлягають до задоволення,оскільки є недоведеними.
Також, за положеннями ст. 1049ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1050ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою,оплатною або безоплатною угодою,на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший документ,незалежно від його найменування,з якого дійсно вбачається,як сам факт отримання в борг(тобто зобов»язанням повернення)певної грошової суми ,так і дати її отримання.
Таким чином за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом який видається боржником кредиторові за договором позики після отримання коштів,підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору,так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми, така позиція Верховного суду зазначена в Постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року
Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання грошового зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Договорами позики не передбачено жодного обмеження із використання ОСОБА_1 грошових коштів, переданих йому у власність з обов'язковим поверненням переданих сум, та також не передбачено умови виконання зобов'язання переданням будь-якого майна будь-якій особі тощо.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
А тому, суд вважає ,що посилання ОСОБА_1 , що договори позики укладалися ним з метою придбання обладнання для TOB «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» та для подальшого внесення цього обладнання ОСОБА_4 на баланс TOB «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС» є недоведеними ,оскільки, обладнання передане на баланс підприємства ОСОБА_11 коштує значно менше, ніж те, що придбане ОСОБА_1 в TOB «ОПТІМА-ГРУП». Дане обладнання було передане на баланс підприємства 01.08.2012 року, а позикові кошти від TOB «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» згідно зустрічної позовної заяви ОСОБА_1, були перераховані значно пізніше, через п'ять місяців - у грудні 2012 року та у січні-лютому 2013 року.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 235,526,527,626, 627, 628, 629, 631, 638, 1050, 1046, 1047, 1049, ЦК України, Правові позиції ВСУ №6-2517св10, Правові позиції ВСУ № 6-61цс14,Првові позиції ВСУ № 6-63цс13 ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 174, 209-223 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕТ-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити.
В зустрічному позові ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою відповідальністю «ФЛЕТ-ІНВЕСТ»,третя особа на стороні відповідача , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРГО РЕСУРС», ОСОБА_2 про визнання договорів позики удаваними -відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів.

Головуючий: ОСОБА_12