Справа № 464/3982/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/5975/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задоволено частково. Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1. Зобов'язано зняти з реєстраційного обліку у Відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського району м. Львова ОСОБА_4 як такого, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкод користуватися квартирою задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 користуватися квартирою за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на квартиру АДРЕСА_1. Зняти з реєстрації обліку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як таких, що втратили право на квартиру. У зустрічному позові відмовити. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, постановленим при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для вирішення справи. Зазначає, що факт проживання ОСОБА_3 в спірній квартирі протягом останніх п'яти років нічим не підтверджений. Свідчення з цього приводу свідка ОСОБА_6 є недостовірними та спірними, оскільки він захищає свою матір. Крім цього, представлені ОСОБА_3 копії квитанцій про оплату за користування електроенергією в спірній квартирі не підтверджують постійне проживання ОСОБА_3 в квартирі, оскільки платником в цих квитанціях зазначений ОСОБА_2 Також, зустрічний позов ОСОБА_3 не має на меті створення умов і усунення перешкод для проживання в квартирі, а лише можливість зберегти за собою право на це житло.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в 1999 році ОСОБА_2 на сім"ю в складі чотирьох чоловік, ОСОБА_3 (дружини), ОСОБА_4 - сина ОСОБА_3 та ОСОБА_6 їхнього спільного сина, було виділено квартиру АДРЕСА_1.

Дана квартира складається з трьох житлових кімнат з комунальними вигодами, загальною площею 64,50 кв.м., і в ній крім вищезгаданих осіб зареєстрована і мати ОСОБА_2 - ОСОБА_7

В лютому 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано в судовому порядку.

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням в спірній квартирі з підстав передбачених ст. 71 ЖК України.

В червні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 подали зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою.

Задовільняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи втратившими право на користування жилим приміщенням ОСОБА_4 і відмовляючи останньому в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 добровільно покинув спірну квартиру і в такій не проживає понад термін встановлений ст. 71 ЖК України. Рішення суду сторонами в цій частині не оскаржується.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникали непорозуміння, напружені стосунки, що призвело до розірвання шлюбу між ними в лютому 2015 року.

А ще під час шлюбу, коли через неприязні стосунки ОСОБА_3 залишила спірну квартиру, ОСОБА_9 в вересні 2014 року змінив замки у вхідних дверях квартири, залишивши ОСОБА_3 без ключів до цих замків, чим фактично вчинив останній перешкоди в користуванні спірною квартирою.

Іншого житла у власності чи користуванні ОСОБА_3 немає.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_9 визнав, що під час перебування з ОСОБА_3 в шлюбі та мала право на користування квартирою.

Під час слухання справи про розірвання шлюбу між сторонами і після ухвалення рішення ОСОБА_3 була позбавлена можливості користуватися квартирою, оскільки замки у вхідних дверях були поміняні ОСОБА_2 Останній після проголошення рішення про розірвання шлюбу, особисті речі ОСОБА_3 виніс з квартири.

З пояснень свідка ОСОБА_6 - сина сторін, вбачається, що ОСОБА_2 вчиняв фізичне та психологічне насилля відносно ОСОБА_10

З приводу неправомірних дій ОСОБА_2 ОСОБА_3 зверталась в органи міліції, а також в ЛКП "Під Зуброю".

Все вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає з поважних причин, а позивач ОСОБА_2 чинить їй перешкоди в користуванні такою.

ОСОБА_3 не втратила інтерес до спірної квартири та проводить оплату комунальних послуг за таку.

При таких обставинах суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні первинного позову ОСОБА_2 і задоволення зустрічного позову ОСОБА_3

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: