АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8855/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О.
Провадження № 22-ц/789/381/15 Доповідач - Парандюк Т.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Танцюра О.В., Коваль О.Я.

з участю сторін - представників апелянта Снігур В.Ф.,Жеребецької І.О.; позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю "Будівельні матеріали" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю "Будівельні матеріали" про відшкодування моральної шкоди, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та коштів, належних працівникові при його звільненні, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ТзДВ "Будівельні матеріали" про відшкодування стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та коштів, належних працівникові при його звільненні та моральної шкоди.

В обгрунтовання своїх вимог посилався на те, що працював у ТДВ "Будівельні матеріали" з 01.04.2011 року по 01.10.2013 року. Між ним та ОСОБА_5 (генеральний директор ТДВ "Будівельні матеріали") була усна домовленість про виплату йому заробітної плати у розмірі 5000 грн. щомісячно.

01.10.2013 року він звернувся до товариства із заявою про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, тобто у зв'язку із невиконанням відповідачем законодавства про працю. Однак у трудовій книжці у записі про звільнення не зазначено частину 3 ст.38 КЗпП України згідно якої проведено звільнення, тому просив внести зміни у трудову книжку.

Крім того, відповідачем нерегулярно здійснювалась виплата по заробітній платі і яка виплачувалась не у повному обсязі, виходячи з розрахунку 5000 грн., і при звільненні не проведено повного розрахунку: за невикористану відпустку, вихідну допомогу, середній заробіток за час затримки виплати заробітньої плати, чим було порушено його трудові права.

Такими неправомірними діями йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків і необхідності прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Просить внести зміни до трудової книжки ОСОБА_3, зокрема запис про звільнення викласти в наступній редакції - "Звільнити на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України".

Стягнути з ТДВ "Будівельні матеріали" борг по заробітній платі в сумі 38899,81 грн.

Стягнути з ТДВ "Будівельні матеріали" на підстав ст.. 44 КЗпП України 25000 грн. вихідної допомоги.

Стягнути з ТДВ "Будівельні матеріали" - 9985,12 грн. компенсації за не відбуті відпустки.

Стягнути з ТДВ "Будівельні матеріали" середній заробіток за час затримки виплати грошових коштів належних при звільненні в сумі 60000 грн., за період по день постановлення рішення.

Стягнути з ТДВ "Будівельні матеріали" моральні збитки в сумі 30000 грн.

Стягнути з ТДВ"«Будівельні матеріали" витрати на юридичну допомогу в сумі 3000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю "Будівельні матеріали" про відшкодування моральної шкоди, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та коштів, належних працівникові при його звільненні - задоволено частково.

Змінено формулювання звільнення ОСОБА_3 з посади інженера з охорони праці товариства з додатковою відповідальністю "Будівельні матеріали" 01.10.2013 року, а саме вказати формулювання звільнення: "Звільнений з посади інженера з охорони праці за власним бажанням (ч.3 ст.38 КЗпПУ)".

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю "Будівельні матеріали" на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 38899,81 грн., 15000грн. вихідної допомоги, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 9985,12 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 60000грн. та 9000грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю "Будівельні матеріали" в дохід держави 1482,45грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ТзДВ "Будівельні матеріали" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю, посилаючись на те, що при прийнятті рішення не було враховано, що з ним повністю проведено розрахунок, тому було порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представники апелянта ТзДВ "Будівельні матеріали" апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 01.04.2011 року був прийнятий на посаду інженера з охорони праці. (копія трудової книжки).

Згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору..

01.10.2013 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про звільнення за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України та цього ж дня був звільнений із займаної посади відповідно до наказу №5 від 01.10.2013 року із занесенням запису до трудової книжки - "Звільнений з посади інженера з охорони праці за власним бажанням (ст.38 КзпПУ)". Оскільки у трудовій книжці ОСОБА_3 не зазначена ч. 3 статті звільнення , тому суд вірно зобов"язав їх внести цей запис.

Згідно листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області від 25.10.2013 року №19-В-257/01-024, Територіальною державною інспекцією з питань праці у Тернопільській області, в межах наданих повноважень, розглянуто заяви ОСОБА_3 від 20.09.2013 року, переадресовані для розгляду прокуратурою Тернопільської області та прокуратурою Тернопільського району щодо порушення його трудових прав адміністрацією ТДВ "Будівельні матеріали".

Суд же першої інстанції при проведенні нарахувань ОСОБА_3 заробітної плати та всіх невиплачених сум при звільненні, виходив з розрахунку заробітної плати у розмірі 5000 грн. щомісячно, яку обіцяв ОСОБА_5 (колишній генеральний директор ТДВ "Будівельні матеріали").

Однак, з таким висновком суду колегія не погоджується. А тому у відповідності до вимог ст. 309 ч.3 ЦПКУ це є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як вбачається із листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області від 30.07.2014 року №19-В-286/В-290/В-297/01-008/1447, згідно з штатним розписом з 01.01.2013 року ОСОБА_3 був встановлений місячний посадовий оклад в розмірі 1800 гривень.

Без попередження, 01.08.2013 року згідно штатного розпису ОСОБА_3 було встановлено місячний посадовий оклад в розмірі 1200 гривень, що суперечить вимогам ч.3 ст.32 Кодексу Законів про працю України, оскільки ОСОБА_3 не було письмово попереджено більш ніж за два місяці про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення.

За бухгалтерськими документами встановлено, що станом на 01.10.2013 року ОСОБА_3 не виплачено заробітну плату в сумі 1278,37 грн.

Як встановлено в апеляційній інстанції, що при проведенні розрахунку ОСОБА_3 в день звільнення не було письмово повідомлено про нараховані та належні до виплати суми, виходячи з його посадового окладу 1800 грн., а всі нарахування були проведені із окладу 1200 грн.

В порушення вимог ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці" у ТДВ "Будівельні матеріали" не забезпечений достовірний облік виконуваної працівником роботи та бухгалтерський облік витрат на оплату праці. Так, за даними табелю обліку використання робочого часу в червні 2013 року ОСОБА_3 відпрацював повну норму робочого часу - 18 днів (143 години) за що ОСОБА_3 було нараховано 1500 гривень заробітної плати, хоча посадовий оклад на той час був встановлений в розмірі 1800 гривень.

Всупереч вимог ст.116 Кодексу законів про працю ці кошти ОСОБА_3 виплачені не були. Адміністрацією ТДВ "Будівельні матеріали" для перевірки були надані касові документи згідно яких, як пояснили керівник підприємства Снігур В.Ф. та головний бухгалтер Вачко Г.Б., ОСОБА_3 були виплачені кошти за період роботи на підприємстві з 01.06.2013 року по 01.10. 2013 року.

Однак: 1) Видатковим касовим ордером №72 від 08.07.2013 року на суму 2000 грн. ОСОБА_3 було виплачено заробітну плату за червень 2013 року. У стрічці "підпис одержувача" стоїть підпис та прізвище ОСОБА_9;

2) у видатковому касовому ордері №111 від 13.09.2013 року на суму 2700 гривень, в стрічці "підстава" виплати було вказано "Заборгованість ОСОБА_10...", однак даний запис було закреслено і повторно вказано - "оплата праці". У стрічці "підпис одержувача" стоїть підпис про отримання цих коштів;

3) У видатковому касовому ордері №146 від 29.10.2013 року на суму 1043,63 в графі "підстава" виплати зазначено "матеріальне забезпечення застрахованої особи (лікарняні)", однак конкретно не вказано які листки тимчасової непрацездатності ОСОБА_3 оплачені. У стрічці "підпис одержувача" стоїть підпис про отримання цих коштів. Вищезгадані касові документи були видані з порушенням вимог Положення ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Під час попередніх перевірок адміністрацією ТДВ "Будівельні матеріали" подана розрахункова відомість по заробітній платі за вересень 2013 року навпроти прізвища ОСОБА_3 на кінець місяця стояло сальдо - 1278,37 грн. заборгованість підприємства перед працівником.

Під час проведення перевірки липня 2014 року адміністрацією підприємства для перевірки надана розрахункова відомість по заробітній платі за вересень 2013 року, де навпроти його прізвища вказано, що ОСОБА_3 заборгував підприємству - 1421,63 гривень, обидва ці документи належним чином були завірені ТДВ "Будівельні матеріали".

Згідно табеля обліку робочого часу в серпні 2013 року ОСОБА_3 відпрацював 21 (84 годин - по 4 години кожного дня). За що ОСОБА_3 було нараховано 600,00грн. заробітної плати. В табелі обліку робочого часу за серпень 2013 року відображено, що ОСОБА_3 працював неповний робочий день (по чотири години кожного дня).

У вересні 2013 року згідно табелю обліку робочого часу ОСОБА_3 відпрацював 2 (4 години: по дві години працювали 02 та 16 вересня), за які йому було нараховано 28,57 грн. заробітної плати. З 3-го по 13-те вересня в табелі обліку використання робочого часу навпроти прізвища ОСОБА_3 проставлена неявка з нез'ясованих причин, а з 17.09.2013 по 30.09.2013 року ОСОБА_3 хворів, що підтверджується листком непрацездатності № 171296.

У день звільнення (01.10.2013 року) ОСОБА_3 відпрацював 8 год., що підтверджує табель обліку використання робочого часу за жовтень 2013 року.

При звільненні ОСОБА_3 було нараховано 3126,11 гривень розрахункових коштів, із яких: заробітна плата за 1 день жовтня в розмірі - 48,39 грн.; компенсація за 68 днів використаної щорічної відпустки в розмірі - 2311,32 грн.; оплата за листком працездатності №171296 (за період з 17.09. - по 30.09.2013 р.) в розмірі - 766, гривень. Із вказаної вище суми утримано обов'язкові платежі в розмірі 554,15 гривень.

Щодо фактів невиплати ОСОБА_3, заробітної плати протягом 2013 року адміністрацією ТДВ "Будівельні матеріали", то за бухгалтерськими документами, наданими для перевірки, встановлено, що у відомостях №ВЗП 000007 від 08.02.2013 року, №ВЗП 000016 від 06.03.2013 року №ВЗП 000017 від 05.04.2013 року, №ВЗП 000022 від 25.04.2013 року, №ВЗП 000032 від 24.05.2013 року, №ВЗП 000034 від 10.06.2013 року навпроти прізвища ОСОБА_3 стоять підписи про отримання грошових коштів. Також для перевірки було надане видатковий касовий ордер №72 від 08.07.2013 року про отримання ним заробітної плати за червень 2013 року в сумі 2 тис. грн., про що свідчить підпис одержувача.

З 01 по 15 липня 2013 року та з 16 по 26 липня 2013 року ОСОБА_3 хворів, що підтверджено листками непрацездатності №102904 та №119851. По останньому у непрацездатності ОСОБА_3 повинен був приступити до роботи 27.07.2013 року, однак згідно табелю обліку використання робочого часу ОСОБА_3 був відсутній на роботі з 29 по 31 липня 2013 року.

З 01.07.2013 року по 15.07.2013 року, з 16.07.2013 року по 26.07.2013 року та з 17.09.2013 року 30.09.2013 року ОСОБА_3 хворів, що підтверджується табелями обліку використання робочого часу за липень та вересень 2013 року та листками непрацездатності №102904, №119851 та №171296.

Виплата по даних лікарняних листках Фондом була профінансована 24.10.2013 р., а ОСОБА_3 була проведена товариством - 29.10.2013 року (касовий ордер від 29.10.2013 р. №146). У відповідності до пояснення головного бухгалтера Вачко Г.Б. оплата перших днів по лікарняному листу № 102904 за рахунок коштів товариства була проведена ОСОБА_3 13.09.2013 року по касовому ордеру від 13.09.2013 р. № 111.Заявка-розрахунок у Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на відшкодування матеріального забезпечення товариством була здана 02.09.2013 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 частково виплачена заробітна з грудня 2012 р. по 01.10.2013 р. в сумі 9936,63 грн., що стверджується відомостями на виплату грошей: грудень 2012 р. -695 грн., 2013 рік : січень -344грн., лютий - 542 грн.,березень - 700 грн., квітень - 853 грн., травень - 550 грн., червень - 512 грн., липень- 2000 грн., вересень- 2700 грн., жовтень -1043.63 грн. і підтверджується самим позивачем. Отже, розмір недоплаченої заробітної плати за цей період становить 8063,37 грн. ( 1800 грн. оклад *10 міс.- 9936.63 грн).

Відповідно до ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у (п.6 ст.36) та п.п.1, 2 і (п.6 ст.40) цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (п.3 ст.36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст.38) і (ст.39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Сума вихідної допомоги ОСОБА_3 - становить 5400 грн. (1800 грн.*3 міс), яка підлягає стягненню без відрахування податку та обов"язкового платежу.

Згідно ч.1 ст.116, України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В порушення вимог ст. 47 та ст.83 КЗпП України, при звільненні з роботи 01.10.2013 року не нараховано та не виплачено компенсацію в частині ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. /.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 на день звільнення мав 68 днів невикористаної відпустки, що сторонами не заперечується, тому сума виплати за ці відпустки становить 4080 грн., виходячи із його окладу 1800 грн.

Частина 1 ст.117 КзпП передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що відповідач за період роботи ОСОБА_3 порушувала його трудові права щодо не дорахування заробітної плати і проведення повного розрахунку з вини відповідача в день звільнення, то колегія суддів враховуючи вимоги ст. 117 КзпП вважає за доцільне провести нарахування затримки виплати заробітної плати з 29.10.2013 р. по 25.03.2015р. в сумі 32100 грн.(1800 грн.*17 міс.20 днів).

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд при стягненні в користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 9000 грн., виходив з законних порушень прав з вини відповідача, що призвели до втрати нормальних життєвих зв"язків, які вимагали додаткових зусиль для організації свого життя, душевних страждань. Однак, колегія суддів вважає, що ця сума компенсації за велика і її слід зменшити до 2000 грн.

Безпідставними є посилання представників апелянта на те, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 30.10.2014 р. та актом перевірки № 7384/19-18-17-02/00291606 від 30.09.2014 р., проведеної Тернопільською ОДПІ, де зазначено, що станом на 01.07.2014 р. заборгованість товариства перед ОСОБА_3 по заробітній платі відсутня, оскільки спростовується матеріалами справи, зокрема, листом від 30.07.2014 р. за № 19-В-286/В-290/В-297/01-008/1447 і якому зазначено, що касові документи ведуться в порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті, також нарахування заробітної плати проводиться з нижчих окладів, не довівши до відома працівника про істотну зміну умов праці. Крім того, перевірка по нарахуванню та виплати заробітної плати ОСОБА_3 проводилась тільки по бухгалтерських документах і без надання інших документів, в яких би зазначався його посадовий оклад, що і підтвердив свідок ОСОБА_8, який проводив перевірку.

Що ж стосується постанови суду від 30.10.2014 р. щодо Снігур В.Ф. закриття адміністративного провадження по ст. 41 ч.1 КупАП, то у відповідності до вимог ст.61 ч.4 ЦПКУ, оскільки постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою.

Доводи апеляційної скарги щодо нерентабельності підприємства не звільняють роботодавця від його обов"язку по нарахуванню та виплати заробітної плати працівнику.

Голослівними є посилання апелянтів на відсутність заборгованості по заробітній платі ОСОБА_3, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Будівельні матеріали" - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 грудня 2014 року змінити, зменшивши суми стягнень з товариства з додатковою відповідальністю "Будівельні матеріали" в користь ОСОБА_3: заборгованості по заробітній платі із 38899,81 грн. до 8063,37 грн. з обов"язковим відрахуванням платежів в дохід держави; компенсації за невикористані відпустки із 9985,12 грн. до 4080 грн. з обов"язковим відрахуванням платежів в дохід держави; середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати із 60000 грн. до 32100 грн. з обов"язковим відрахуванням платежів в дохід держави; вихідної допомоги із 15000 грн. до 5400 грн. та моральної шкоди із 9000 грн. до 2000 грн.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк