Провадження № 2/127/1177/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

18 лютого 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної міграційної служби у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної міграційної служби у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07.04.1998 року позивач з відповідачем ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 02.02.2012 року у справі №221/134/12 було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

05.08.2009 року ОСОБА_2 звернулась до Староміського районного суду м. Вінниці з позовом до позивача про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 при розгляді даної справи судом було встановлено, що відповідачі проживають окремо від позивача з 2007 року та добровільно покинули своє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та проживають за адресою: АДРЕСА_2.

Оскільки відповідачі не проживають за адресою своєї реєстрації, відповідно, вони не несуть витрат по утриманню житла, не сплачують за житлово-комунальні послуги.

На сьогоднішній день позивач має на меті продати вищезазначену квартиру, але не в змозі це зробити через вимоги ст.32 ЦК України, ст.177 СК України та Закону України «Про охорону дитинства».

Оскільки відповідачі не проживають та не перебувають за адресою: АДРЕСА_1, натомість проживають на протязі семи років за іншою адресою, тому вони підлягають зняттю з реєстраційного обліку фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання не з'явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться у матеріалах справи (а.с.173-174, 184, 186).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Управління державної міграційної служби у Вінницькій області за довіреністю Качановецький П.П. до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, заперечив проти задоволення позову в частині про зобов'язання УДМСУ у Вінницькій області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з безпідставністю, в іншій частині вирішення спору - покладається на розсуд суду (а.с.60-61).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю Марценюк Л.Є. до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, при винесенні рішення по справі просить врахувати інтереси дитини ОСОБА_3 (а.с.113).

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку №715 від 07.09.2006 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.09.2006 року №2038, позивач являється власником однокімнатної квартири, житловою площею 20,5 кв.м. та загальною площею 33,3 кв.м. (а.с.179).

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 07.04.1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 02.02.2012 року у справі №221/134/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було розірвано (а.с.12).

Зі змісту вищезазначеного рішення суду також встановлено, що від даного шлюбу у сторін є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відповідач по справі.

Згідно довідки №1379 від 09.04.2014 року, виданої Житлово-експлуатаційною конторою №5, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: власник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, колишня дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 12.03.2014 року, він проживає за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі виїхали проживати за адресою: АДРЕСА_2, де проживають з 09.08.2007 року по теперішній час, за адресою позивача вони не проживають та комунальні послуги не сплачують, про що засвідчують сусіди власними підписами (а.с.8).

Відповідно до акту №95 від 13.05.2014 року комісією МКП «ЖЕК №5» встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, але останні двоє з 2007 року за вказаною адресою не проживають, що підтвердили особи власними підписами, які проживають за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9).

Натомість, згідно довідки №730 від 31.07.2009 року, виданої квартальним комітетом «Зоряний», вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2, разом з сином - ОСОБА_3, а прописана за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Окрім того, факт не проживання відповідачів разом із позивачем за вищезазначеною адресою встановлено рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 31.08.2009 року у цивільній справі №2-1357/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.11).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідачів з 2007 року, тоді як останні залишаються бути зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, реєстрація відповідачів за адресою: АДРЕСА_1, порушує права позивача як власника житла.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщення, є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Що ж стосується вимог позивача щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, то суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в цій частині в задоволенні позову з наступних міркувань.

Як вбачається зі змісту ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

А відтак, вимоги позивача щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, є безпідставними та передчасними, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ДМУ УМВС протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, в тому числі рішення суду про виселення (про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням).

З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли часткове підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині задоволення позову - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: