Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/324/15-ц Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 43 Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2015 року

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та просив зобов'язати відповідача припинити чинити дії, які перешкоджають йому реалізувати своє право користування кімнатами № 7 площею 10 кв.м та № 8 площею 11,3 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 у вигляді вселення і проживання в зазначених приміщеннях як ОСОБА_1 так і осіб, з якими укладений відповідний договір найму. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 11.10.2012 р. він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Право власності на 1/2 вказаної квартири набув також відповідач. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.09.2013 р. між ним та відповідачем встановлено порядок користування вказаною квартирою, відповідно до якого йому було виділено в користування кімнату № 7 площею 10 кв.м та кімнату № 8 площею 11,3 кв.м, а відповідачу кімнату № 5 площею 8,7 кв.м та кімнату № 6 площею 16,2 кв.м. Коридор, кухню з балконом, кладову, ванну кімнату та туалет залишено у спільному користуванні. Проте, він не може самостійно проживати у своїй частині квартири, оскільки відповідач не допускає його та осіб, з якими він уклав договір найму кімнат, до квартири. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 припинити чинити дії, які перешкоджають реалізації ОСОБА_1 свого права користування та розпорядження кімнатою № 7 площею 10 кв.м та кімнатою № 8 площею 11,3 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 у виді його проживання в зазначених приміщеннях та вселення і проживання в них особами за договором найму.

У задоволенні решти вимог відмовлено

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині зобов'язання ОСОБА_2 припинити чинити дії, які перешкоджають реалізації ОСОБА_1 свого права користування та розпорядження кімнатами № 7 площею 10 кв.м та № 8 площею 11,3 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 у виді його проживання в зазначених приміщеннях та вселення і проживання в них особами за договором найму скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині просив рішення залишити без змін.

В судовому засіданні апелянт та його представники доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав їх необґрунтованими.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.82).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належні позивачу права, визначені ст.317 ЦК України щодо користування та розпорядження своїм майном, зокрема, квартирою АДРЕСА_1, зазнають порушень зі сторони відповідача.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.09.2013 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, яке набрало законної сили, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в 1/2 частині кожному. Зазначеним рішенням між сторонами встановлено порядок користування вказаною квартирою. Виділено в користування ОСОБА_1 кімнати №7 та №8 площею 10 кв.м. та 11,3 кв.м., в користування ОСОБА_2 виділено кімнати №5 та №6 площею 8,8 кв.м. та 16,2 кв.м. Коридор, кладову, кухню з балконом, ванну кімнату та туалет залишено у спільному користуванні сторін.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 810 ЦК України, ст.158 ЖК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

За нормами ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм, передача житла, що перебуває у спільній частковій власності, у найм (оренду) повинна здійснюватись співвласниками за їхньою згодою.

З огляду на те, що спірна квартира належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності, в натурі не поділена, то ОСОБА_1 не мав права укладати договір оренди кімнат №7 та №8, без згоди іншого співвласника - ОСОБА_2

Рішенням суду зазначені кімнати були виділені ОСОБА_1 у користування, а не у власність, а тому він не мав права без згоди іншого співвласника розпоряджатися вказаною частиною нерухомого майна. Вирішуючи спір, суд першої інстанції вищенаведених норм не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що відсутність згоди відповідача на вселення інших осіб у спірне жиле приміщення призвела до порушень прав позивача на розпорядження своїм майном.

За положеннями ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зобов'язуючи ОСОБА_2 припинити чинити дії, які перешкоджають реалізації ОСОБА_1 свого права користування кімнатами №7 та №8 площею 10 кв.м. та 11,3 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 у вигляді його проживання в зазначених приміщеннях, суд першої інстанції не зазначив, які саме перешкоди створюються відповідачем у реалізації ОСОБА_1 свого права на проживання в зазначених кімнатах.

В судовому засіданні сторони та їх представники не заперечували, що ОСОБА_1 має ключі від вхідних дверей та кімнат, що виділені йому в користування. Представник позивача пояснив суду, що ОСОБА_1 не бажає проживати у спірній квартирі, виділені йому кімнати здає в оренду, проте відповідач чинить перешкоди у вселенні та проживанні орендарів.

Та обставина, що між сторонами виникали конфлікти з приводу проживання у спірній квартирі саме орендарів, а не самого позивача, стверджується також вироком Богунського районного суду м. Житомира від 07.10.2013 р. про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2. ст.125 КК України.

Так, вироком суду встановлено, що 21 лютого 2013 року біля 20 години до квартири АДРЕСА_1, на 1/2 частину якої має право власності, прийшов ОСОБА_1, з метою поговорити з своїм братом ОСОБА_2, який проживав у вказаній квартирі, частину якої він теж отримав у спадщину від батьків, з приводу дотримання останнім правил співпроживання з квартирантами. Дані квартиранти згідно з договором оренди з ОСОБА_1 винаймали у вказаній квартирі дві кімнати.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позову в зазначеній частині у суду першої інстанції не було.

За таких обставин, рішення суду в частині задоволених вимог відповідно до п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті вимог рішення суду не оспорюється, а тому його законність і обґрунтованість колегією суддів не перевіряється.

У відповідності до вимог ч.5 ст.88 ЦПК України, суд змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2015 року в частині задоволених вимог та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання припинити чинити дії, які перешкоджають в реалізації ОСОБА_1 свого права користування та розпорядження кімнатами № 7 площею 10 кв.м. та № 8 площею 11,3 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 у вигляді його проживання в зазначених приміщеннях та вселення і проживання в них особами за договором найму.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 121 грн 80 коп на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: