АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/2341/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю.Г.
Провадження № 22-ц/789/1639/15 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Гурзель І. В., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Монастириського районного суду від 11 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Бучацької міської ради Тернопільської області, Бучацького районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок, який зареєстрований як нежитловий, зобов'язання внести відповідні зміни до технічних документів на нерухоме майно

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 предявив позов до Бучацької міської ради Тернопільської області, Бучацького районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок №6А по вул. Б. Лепкого у м. Бучачі Тернопільської області, який зареєстрований за ним як нежитловий; про зобов'язання внести відповідні зміни до технічних документів на зазначене нерухоме майно.

Позивач зазначив, що у вказаному будинку разом із батьками проживав до 1963 року. Після їх смерті успадкував будинок, однак при реєстрації права власності на нього Бучацьким районним бюро технічної інвентаризації було допущено помилку - житловий будинок зареєстровано як не житловий. Належність цього будинку до житлового фонду підтверджується даними журналу внутрішніх обрахунків площі приміщень від 21.05.1950 року, ксерокопії технічного опису будинку від 12.07.1955 року, акту оцінки будинковолодіння від 12.07.1960 року та 18.09.1960 року, технічного висновку Тернопільської філії Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» від 09.09.2014 року. Успадкований будинок за технічними характеристиками згідно вимог закону і за функціональним призначенням є житловим.

Посилаючись на те, що він має намір відремонтувати будинок і проживати у ньому, проте без надання йому статусу житлового зазначене це зробити неможливо, окрім цього надання будинку статусу житлового надасть йому суттєві переваги при вирішення питання виділення земельної ділянки у відповідності до ст. 121 ЗК України, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Монастириського районного суду від 11 листопада 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач після смерті батька та матері успадкував саме нежитлову будівлю загальною площею 29.5 м.кв. що знаходиться у м. Бучачі по вул. Лепкого. 6 «А», яка належала спадкодавцям на підставі рішення Монастириського народного суду від 20.11.1955 року.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що рішенням народного суду Монастириського району Тернопільської області від 25.11.1955 року позов ОСОБА_2 (батька позивача) про повернення будинковолодіння задоволено частково, встановлено право власності за ОСОБА_2 на «сарайчик», розташований в м.Бучачі по вул. Бічна-Фрунзе №10.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бучацької міської ради №391 від 31.08.2006 року «Про присвоєння номеру нежитловій будівлі по вул. Б. Лепкого в м. Бучач» присвоєно порядковий номер 6 «А» нежитловій будівлі по вул. Б. Лепкого в м. Бучач (колишня вул. Фрунзе), яка згідно рішення суду від 25 листопада 1955 року належала ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2007 року реєстрований запис №1059, зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.05.2007 року. (а.с. 22) ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2, який помер 20.08.1992 року та ОСОБА_3, яка померла 29.12.2006 року, нежитлову будівлю загальною площею 29.5 м.кв. що знаходиться у м. Бучачі по вул. Лепкого. 6 «А», що належала спадкодавцям на підставі рішення Монастириського народного суду від 20.11.1955 року,

Належність ОСОБА_1 на праві приватної власності нежитлової будівлі №6 «А» по вул. Б. Лепкого (вул. Фрунзе) в м. Бучачі, загальною площею 29,5 кв.м., підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, що сформовані 21.01.2015 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» від 09.05.2007 року (підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину /ВЕО 575765 за реєстровим №1059/26.04.2007/ Бучацька державна нотаріальна контора).

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 цього Кодексу передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, з врахуванням встановлених судом обставин по справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації помилки при реєстрації за позивачем права власності на нежитлову будівлю, що належала спадкодавцям на підставі рішення Монастириського народного суду від 20.11.1955 року, не допустило.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Монастириського районного суду від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4