Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/387/15-ц
Провадження № 2/674/254/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці, в порядку ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом

ПАТ КБ "Приватбанк" м.Дніпропетровськ

до

ОСОБА_1

про звернення стягнення

(ціна позову 79145,40 грн.)

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про звернення стягнення та відповідно до позовних вимог просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HMX4GI від 30.10.2007 року в розмірі 79 145,40 грн. звернути стягнення на будинок загальною площею 188,00 кв.м, житловою площею 74,00 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: м. Дунаївці, вул. Ворошилова, 16, шляхом продажу предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №HMX4GI від 30.10.2007 року) Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з правом отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: м Дунаївці, вул. Ворошилова, 16, Хмельницької області; стягнути з відповідачки судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог позивач повідомив, що між відповідачкою та позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений договір про іпотечний кредит №HMX4GI від 30.10.2007 року (далі - кредитний договір), згідно якого відповідачка ОСОБА_1 отримала грошові кошти (кредит) у розмірі 101 000,00 грн. на строк до 30 жовтня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних (щомісяця).

Згідно умов кредитного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрата по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 30.01.2015 року має заборгованість - 79145,40 грн., яка складається з наступного:

-60204,10 грн. - заборгованість за кредитом;

-9994,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1751,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

-7195,04 грн. - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачка 30.10.2007 року уклали договір іпотеки №HMX4GI. Згідно з договором іпотеки відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 188,00, житловою площею 74,00 кв.м, який розташований за адресою: Хмельницька обл., м.Дунаївці, вул. Ворошилова, буд. 16. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 134670 грн. 00 коп..

У відповідності до ст. 6 закону України «Про іпотеку» іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки.

Земельна ділянка розташована за адресою: м. Дунаївці, вул. Ворошилова, 16, Хмельницької області.

Договором іпотеки, укладеним між відповідачкою та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і знаття тих осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватися на підставі рішення суду. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.

Представник позивача по довіреності ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день і час судових засідань, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що між відповідачкою ОСОБА_1 та позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений договір про іпотечний кредит № HMX4GI від 30.10.2007 року, згідно якого відповідачка ОСОБА_1 отримала грошові кошти (кредит) у розмірі 101 000 грн. на строк до 30 жовтня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних (щомісяця).

Згідно п. 2.4 договору про іпотечний кредит, позичальник зобовязується щомісячно до 29 числа кожного місяця, починаючи з наступного з дня укладеного договору здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 1642,39 грн. шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань, останню сплату ануїтетного платежу здійснити не пізніше 30.10.2017 року.

Відповідно до п. 6.4 договору про іпотечний кредит, при порушені позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.4, 6.2 даного договору, кредитор має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити кредитору пеню в розмірі 0,15 від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Крім того, відповідно до п.6.6 договору про іпотечний кредит, при порушенні позивальником строків платежів по зобовязанням передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі в межах 10% від суми невиконаного зобовязання.

При цьому, п. 5.2.4. договору про іпотечний кредит встановлено, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або за іпотечним договором.

Однак, зобов'язання відповідно до умов договору про іпотечний кредит відповідачка ОСОБА_1 не виконувала, внаслідок чого станом на 30.01.2015 року утворилась заборгованість, яка становить 79145,40 грн. з яких заборгованість по тілу кредиту - 60204,10 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9994,87 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1751,39 грн. та штраф - 7195,04 грн..

В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит №HMX4GI від 30.10.2007 року між відповідачкою ОСОБА_1 («Іпотекодавець») та позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» («Іпотекодержатель») було укладено іпотечний договір № HMX4GI від 30.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 4871, предметом якого є домоволодіння житловий будинок з належними до нього житловими будівлями, загальною площею 222,3 кв.м., яке складається із: А-1 житлового будинку загальною площею 188,8 кв.м., житловою площею 70,4 кв.м., Б сараю, що знаходиться за адресою: м. Дунаївці, вул. Ворошилова, 16, Хмельницької області, домоволодіння належить іпотекодавцеві на підставі договору дарування посвідченого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області 09.10.2006 року, зареєстрованим №5746, зареєстрованим в Дунаєвецькому МКП «Інвентарбюро» 20.01.2007 року за №12-2035, а також земельна ділянка площею 0,088 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: м. Дунаївці, вул. Ворошилова, 16, Хмельницької області, земельна ділянка належить іпотекодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №020942, виданого Дунаєвецькою міською радою 09.08.2007 року на підставі рішення №39-10/2007 від 17.07.2007 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №06, кадастровий номер земельної ділянки .01.012.0002.

Згідно ст. 6 Закону України «Про іпотеку», якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві

власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на

будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Таким чином, згідно іпотечного договору № HMX4GI від 30.10.2007 року звернення стягнення та реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього договору.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором бо законом; Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом; порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Згідно ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у випадках встановлених договором.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки ; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що іпотекодержатель ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» набув правових підстав для реалізації свого права звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про виселення, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей; виселення проводиться у порядку, встановленому законом; після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги; якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом; виселення проводиться добровільно або в судовому порядку; громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення; звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом; після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк; якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке; згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом; при цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення; при цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_1 було надіслано позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідну письмову вимогу, що підтверджується Претензією № 30.1.0.0/2-С80 від 18.12.2014 року, реєстром поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленням №5453 від 24.12.2014 року та поштовою квитанцією від 30.12.2014 року. Однак, доказів отримання відповідачкою ОСОБА_1 вказаної вимоги суду надано не було.

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщені /будинку/ осіб №2333 від 15.06.2015 року у домоволодінні ,що знаходиться в м. Дунаївці, по вул. Ворошилова, 16 Хмельницької області зареєстровані: ОСОБА_1 власник, ОСОБА_4 чоловік, ОСОБА_5 батько, ОСОБА_6 мати.

Клопотання про залучення вищезазначених осіб, як співвідповідачів від позивача до суду не надходило.

Отже, на даний час відсутнє виконання приписів, передбачених ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР, а тому позовна вимога про виселення є передчасно заявленою.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 791,45 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 589-592, 610-611, 625,629, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, ст.ст. 7, 12, 33, 35, 38-40 Закону України «Про іпотеку», п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №HMX4GI від 30.10.2007 року у розмірі 79 145,40 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 60204,10 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9994,87 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1751,39 грн. та штраф - 7195,04 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки (на підставі іпотечного договору №HMX4GI від 30.10.2007 року), а саме: домоволодіння житловий будинок з належними до нього житловими будівлями, загальною площею 222,3кв.м., яке складається із: А-1 житлового будинку загальною площею 188,8 кв.м., житловою площею 70,4 кв.м., Б сараю, що знаходиться за адресою: м. Дунаївці, вул. Ворошилова, 16, Хмельницької області, який належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування 09.10.2006 року зареєстрованим №5746 та земельна ділянка площею 0,088 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: м. Дунаївці, вул. Ворошилова, 16, Хмельницької області, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №020942, виданого Дунаєвецькою міською радою 09.08.2007 року на підставі рішення №39-10/2007 від 17.07.2007 року шляхом продажу зазначених предметів іпотеки Публічним акціонерним товариством КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з правом отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 791,45 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук