Справа № 368/1785/15-ц
Провадження № 2/368/663/15
Рішення

іменем України

"09" жовтня 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., при секретарі Широкоступ К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: Реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції про визнання права власності на спадковий житловий будинок, -

встановив:

позивачі просять суд визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на 1/2 частку будинку № 130 по вул. Комунарська в с. Переселення Кагарлицького району Київської області в порядку спадкування; визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на 1/2 частку будинку № 130 по вул. Комунарська в с. Переселення Кагарлицького району Київської області в порядку спадкування, посилаючись на те, що 20 січня 2013 року, у віці 76 років, помер їхній батько ОСОБА_3, який до дня смерті проживав у власному будинку № 130 по вул. Комунарській в селі Переселення Кагарлицького району Київської області.

Вказаний будинок є спадковим майном, який фактично перейшов до них, його дочок, за законом. Їхня мати - ОСОБА_4 померла 27.09.2002 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть. Інші спадкоємці по закону відсутні.

Про те, оформити спадщину після смерті спадкодавця вони не мають змоги, так як вказаний будинок, що належав спадкодавцю на праві власності та віднесений до спадкового майна, ним в установленому порядку в БТІ зареєстрований не був, а відтак відсутній правовстановлюючий документ на обєкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Вони вступили у фактичне володіння та управління будинком, користуючись ним та присадибною земельною ділянкою, проте не можуть отримати в нотаріальні конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як батько при житті не виготовив технічний паспорт на будинок і не отримав свідоцтво про право власності на нього. 15 вересня 2015 року за їхньою заявою було виготовлено технічний паспорт , а свідоцтво про право власності покійного батька на будинок не може бути видане в силу п. 11 ч. 2 ст. 346 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, в згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При таких обставинах, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Позивачі в судове засідання не зявилися, подавши до суду заяви, в яких просять суд проводити судове засідання у їхню відсутність, свої позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача в особі Переселенської сільської ради Кагарлицького району в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просять суд слухати розгляд справи без представника сільської ради. З позовними вимогами позивачів погоджуються та визнають в повному обсязі.

Представник третьої особи в особі Державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечують позивачі, подавши до суду заяви та позовні вимоги позивачів задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи встановлено, що 20 січня 2013 у селі Переселення Кагарлицького району Київської області помер ОСОБА_3, який є батьком позивачів. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння по адресу: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул.. Комунарська, 130.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються спадкоємцями майна померлого ОСОБА_3 за законом. Спадщину позивачі прийняли у встановлений законом шестимісячний строк шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори.

У встановлений законом строк позивачі звернулися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_3 на будинковолодіння.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявних умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

За даними технічного паспорту на житловий будинок по вул. Комунарська, 130, що в с. Переселення Кагарлицького району Київської області, у господарстві спадкодавця є житловий будинок та надвірними спорудами та будівлями, загальною вартістю 179 593 грн.

Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивачі мають право на захист судом своїх невизнаних прав щодо спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1271 ЦК України позивачі вважається спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3

Згідно ст. ст. 274 - 278 ЦПК України спадщина відумерлою не визнавалась.

Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 1234, 1235 ЦК України, ст. 5 абз. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

З врахуванням вище викладеного, суд має підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спадкове майно, яке залишились після смерті ОСОБА_3, який помер 20.01.2013 року у селі Переселення Кагарлицького району Київської області.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов та визнає за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку (загальна площа 83,60 кв.м., житлова площа 40,60 кв.м., допоміжна площа 43,00 кв.м.) з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул.. Комунарська, 130 та за ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку (загальна площа 83,60 кв.м., житлова площа 40,60 кв.м., допоміжна площа 43,00 кв.м.) з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул.. Комунарська, 130.

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: Реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції про визнання права власності на спадковий житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку (загальна площа 83,60 кв.м., житлова площа 40,60 кв.м., допоміжна площа 43,00 кв.м.) з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул.. Комунарська, 130.

Визнати за ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку (загальна площа 83,60 кв.м., житлова площа 40,60 кв.м., допоміжна площа 43,00 кв.м.) з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул.. Комунарська, 130.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко