Справа № 161/4805/15-ц
Провадження № 2/161/2063/15
У Х В А Л А

02 квітня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.

при секретарі Лукашевич І.П.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позовних вимог, та вказує, є власником ? частки автомобіля марки ОСОБА_3, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а власником іншої частки є відповідач. Зазначає, що автомобілем ніколи не користувалася і не користується, останній перебуває в фактичному володінні відповідача, яка має також і реєстраційні документи на нього. Просить накласти арешт на автомобіль, оскільки відповідач може продати або в інший спосіб передати автомобіль у власність іншим особам.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з врахуванням наступного.

Як вбачається із розяснень Пленуму Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Заявником не обґрунтовано необхідності застосування накладення арешту та неможливість застосування інших видів забезпечення позову, а також не надано суду доказів, з яких можливо було визначити співмірність забезпечення позову, який просить застосувати заявник, із заявленими позивачем вимогами.

Однак враховуючи, що дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду може бути утрудненим або взагалі неможливим, суд приходить до висновку про можливість накладення заборони відповідачу та іншим третім особам відчужувати рухоме майно автомобіль ОСОБА_3, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відповідачу ОСОБА_2 (с. Липини Луцького району, вул. Козацької слави,7) та третім особам відчужувати автомобіль ОСОБА_3, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Копію ухвали до негайного виконання направити Державній виконавчій службі Луцького МУЮ (вул. Винниченка, 27а, м. Луцьк).

Про результати виконання ухвали повідомити Луцький міськрайонний суд Волинської області.

У задоволенні вимог про накладення арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.