РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Підвальної Є.З.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника співвідповідача УДАІ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, УДАІ УМВС України в Хмельницькій області про визнання частково недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності на автомобіль, зобовязання внесення змін до реєстраційних документів, -

в с т а н о в и в :

В липні 2014 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 103537, виданого 16.08.2012 року ВРЕВ ДАІ по обслуговуванню міста Хмельницький, Хмельницького та Волочиського районів в частині реєстрації власником ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на автомобіль марки «HYUNDAI» моделі GETZ, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № КМНВТ51DP6U635531, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований в ВРЕВ ДАІ по обслуговуванню міста Хмельницький, Хмельницького та Волочиського районів; зобовязати ВРЕВ ДАІ по обслуговуванню міста Хмельницький, Хмельницького та Волочиського районів внести зміни в реєстраційні документи щодо належності транспортного засобу ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали і просять його задовольнити, пояснивши, що, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_6, 16.08.2012 року позивач придбала спірний автомобіль, однак оформила його на імя своєї свекрухи ОСОБА_5, вважаючи, що їй складно буде зареєструвати його за собою з огляду на відсутність у неї паспорта громадянина України. Маючи намір при розлученні розподілити спільне майно подружжя, домовилась з чоловіком про залишення спільного автомобіля у її власності, взамін на що відповідач під розписку отримав від її батька 8500 шекелів, що еквівалентно 2500 доларів США. На підтвердження дійсності намірів щодо передачі автомобіля у власність позивачу ОСОБА_5 видала позивачу нотаріально засвідчену довіреність на розпорядження спірним автомобілем, однак згодом скасувала її, в звязку з чим і виник даний спір.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 проти позову заперечив, пояснивши, що спірний автомобіль перебуває у власності його довірительки, хоча купувався дійсно за допомогою позивача. Наміру передачі придбаного автомобіля у власність позивачу відповідач не мала, кошти за автомобіль були сплачені хоча і через позивача, але належні відповідачці. Наявність будь-яких розписок між чоловіком та батьком позивача не свідчить про виникнення будь-яких зобовязань та прав щодо спірного автомобіля у відповідача ОСОБА_5 Крім того, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, проте рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Просить в позові відмовити.

Співвідповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечуючи проти позову з причин його безпідставності.

Представник співвідповідача УДАІ УМВС України в Хмельницькій області щодо позову в частині вимог про визнання права власності на спірний автомобіль покладається на думку суду, проти позову в частині вимог про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та зобовязання внести зміни в реєстраційні документи заперечила, оскільки будь-яких неправомірних дій при оформленні та видачі вказаних документів допущено не було, реєстрація права власності на спірний автомобіль проведена правомірно.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він є продавцем спірного автомобіля і з поведінки позивача під час купівлі-продажу автомобіля він зробив висновок, що вона купує зазначений автомобіль для себе. Зі слів позивача він дізнався, що кошти за автомобіль належали її батьку, а також що оформлення автомобіля буде здійснено на свекруху позивача, оскільки сама позивач не є громадянкою України.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу придбала в ОСОБА_7 автомобіль марки «HYUNDAI» моделі GETZ, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № КМНВТ51DP6U635531, реєстраційний номер НОМЕР_1 (довідка-рахунок № ДПІ388574 від 16.08.2012 року), що підтверджується відповідною довідкою-рахунком, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, повідомленням УДАІ УМВС України в Хмельницькій області від 12.08.2014 року за вих. № 5/9395, копії котрих наявні в матеріалах справи.

Придбаним автомобілем в проміжку часу від дати його придбання до червня 2014 року користувалась зі згоди його власника ОСОБА_5 позивач, в тому числі з 10.06.2014 року по 16.06.2014 року - на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 10.06.2014 року, яка була скасована ОСОБА_5 16.06.2014 року. Вказані обставини ніким із сторін не оспорюють ся.

01.06.2014 року співвідповідач ОСОБА_6 надав ОСОБА_8 розписку в тому, що в зазначену дату отримав від нього 8500 шекелів в рахунок сплати за спірний автомобіль з тією умовою, що з 1.06.2014 року автомобіль стає власністю позивача з підтвердженням у спосіб надання їй від ОСОБА_5 довіреності на право володіння, експлуатації та продажу автомобіля.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проте права власності на спірний автомобіль позивач не набула і не може вимагати його визнання в судовому порядку. Задоволення позовної вимоги про визнання за нею права власності потягло б за собою не захист, а створення відповідного права, чого закон не передбачає.

При цьому суд бере до уваги ту обставину, що відповідачем право власності на спірний автомобіль набуто правомірно, на підставі договору купівлі-продажу, вимоги з приводу визнання недійсним котрого не заявлялись. Суд також не бере до уваги показань свідка ОСОБА_7 щодо його тлумачення змісту укладеного договору, оскільки в силу абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, проте рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Не може бути взята до уваги в якості доказу і надана позивачем розписка про передачу коштів за спірний автомобіль, оскільки зобовязання з приводу його правового режиму за розпискою брали на себе особи, які будь-якого відношення до права власності на нього не мають. Зокрема, ОСОБА_6 не є власником автомобіля, тому за жодним правочином не міг будь-кому передати право власності на нього.

Із зазначених підстав в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та визнання права власності позивачеві слід відмовити.

Вимога про зобовязання ВРЕВ ДАІ по обслуговуванню міста Хмельницький, Хмельницького та Волочиського районів внести зміни в реєстраційні документи щодо належності транспортного засобу ОСОБА_1 є похідною від вище вказаних вимог, тому задоволенню також не підлягає. Крім того, співвідповідача не може бути в судовому порядку зобовязано до вчинення дій в тому разі, якщо у вчиненні цих дій він не відмовив в позасудовому порядку, оскільки в такому разі відсутнє саме порушення ним будь-якого права позивача. Докази того, що позивач зверталась до співвідповідача з питання реєстрації спірного автомобіля і їй в такій реєстрації було відмовлено, в матеріалах справи відсутні.

Отже, в позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, УДАІ УМВС України в Хмельницькій області про визнання частково недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності на автомобіль, зобовязання внесення змін до реєстраційних документів відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.08.2014 року, діють до набрання рішення суду у даній справі законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: