Єдиний унікальний номер: 378/303/15-ц
Провадження № 2/378/111/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2015 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Карабань З. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бесідської сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Бесідської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки Бесідської сільської житловий будинок АДРЕСА_1, 1964 року побудови належав до майна колгоспного двору, членами якого на час його припинення були його батьки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та він (позивач), які набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору .

ОСОБА_3 вибув з двору в лютому 1986 році і більше в двір не повернувся. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5. Спадщину після її смерті, постійно проживаючи з спадкодавцею в житловому будинку прийняли: чоловік ОСОБА_4 та він (позивач) - її син. Проте, своєчасно за оформленням своїх прав до нотаріальної контор вони не звернулися.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер 2013 року ОСОБА_4, після смерті якого спадщину за заповітом, посвідченим 22 липня 2013 року Бесідською сільською радою Ставищенського району Київської області за реєстром № 35 є він (позивач), спадщину прийняв та оформив свої спадкові права щодо частини спадкового майна. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині спадкодавець не мав.

Бесідська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі.

Вказаний будинок загальною площею 74,70 кв. метри житловою площею 33,00 кв. метри вартістю 195572 гривні розташований на земельній ділянці, яка не приватизована.

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 на ? частину вказаного житлового будинку, право власності на 1/3 його частину як на частку в майні колгоспного двору та право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 на 1/6 частину даного житлового будинку.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_7 не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність та відсутність позивача.

Представник відповідача Бесідської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, його представник ОСОБА_8 подала до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати у відсутність третьої особи.

Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача Бесідської сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Бесідської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки Бесідської сільської житловий будинок АДРЕСА_1, 1964 року побудови. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні ОСОБА_4 - голова двору та члени двору - його дружина ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1, які набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору, в рівних частках кожен на 1/1 його частину. Членами вказаного двору також були: ОСОБА_3, який вибув з двору в лютому 1986 році, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщина на майно в дворі якої в силу ч. 1 ст. 563 ЦК УРСР (1963 р.) не відкрилась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, спадщину за законом після смерті якої прийняли чоловік ОСОБА_4 та її син - позивач ОСОБА_1, які постійно проживали з нею до дня смерті і фактично вступили у володіння та управління спадковим майном відповідно до ст. ст. 524 ч. 2, 529 ч. 1, 548, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України (1963 р.).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, після смерті якого спадщину за заповітом, посвідченим 22 липня 2013 року Бесідською сільською радою Ставищенського району Київської області за реєстром № 35, прийняв позивач шляхом подання до Ставищенської районної держнотконтори відповідної заяви у встановлений законодавством строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, ст. 1270 ч. 1 ЦК України.

Вищевказаний житловий будинок загальною площею 74,70 кв. метри житловою площею 33,00 кв. метри вартістю 195572 гривні розташований на земельній ділянці, яка не приватизована.

Бесідська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, за життя, та позивач набули право власності на вищевказаний будинок, як члени колгоспного двору відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.). Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом набули позивач та його батько ОСОБА_5, кожен на 1/6 частину вказаного будинку, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 останнього право власності в порядку спадкування на ? частину будинку набув позивач, і оскільки представником відповідача Бесідської сільської ради позов визнається, то він підлягає задоволенню.

Оскільки Бесідська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.). ст. ст. 182, 344, 392, 1220, 1223 ч. 1, 1269, 1270 ч. 1 Цивільного Кодексу України, ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1; право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 як на частку в майні колгоспного двору; право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 74,70 кв. метри житловою площею 33,00 кв. метри вартістю 195572 (сто дев"яносто п"ять тисяч п"ятсот сімдесят дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовлено 2 квітня 2015 року.

Суддя Н. М. Марущак