АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 31 січня 2014 року між ним та ОСОБА_3 укладений договір позики, за умовами якого він передав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1 800 доларів США, що на теперішній час еквівалентно 28 440 грн., які останній зобов'язався повернути після сплати ним заборгованості за комунальні послуги. Свої зобов'язання він виконав, проте відповідач не повернув грошові кошти. У зв'язку із цим, він вимушений просити суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму боргу у розмірі 28 440 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 537,60 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення (а.с.31-33).

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги (а.с.56-58).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а заочне рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 січня 2014 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 15 300 грн., що еквівалентно 1 800 доларам США, які зобов»язався повернути після того, як ОСОБА_2 буде погашена заборгованість за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1. (а. с. 9).

Станом на 31 січня 2014 року заборгованість ОСОБА_4 (колишньої власниці зазначеної квартири) за надані житлово-комунальні послуги складає 19 796,34 грн. (а. с. 10).

Відповідно до листа КВП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» за № 0109/39 від 13 січня 2014 року, адресованого ОСОБА_4, станом на 01 січня 2014 року заборгованість останньої за надані комунальні послуги за адресою квартири НОМЕР_1 розташованої в будинку АДРЕСА_1 становить 75,78 грн., нарахування за особовим рахунком попереднього власника квартири - припинено, та повідомлено про те, що ними будуть вжити правові заходи по стягненню заборгованості з колишнього власника квартири у судовому порядку (а. с. 11).

З копії судового наказу № 207/635/14-ц (2-н/207/253/14), виданого 10 лютого 2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська вбачається, що за заявою КП ДМР «Дніпродзержинськтепломережа» з ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості за надані послуги було стягнуто 13 038,39 грн. (а. с. 12).

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_2 без задоволення, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості, оскільки позивачем в передбаченому порядку вимогами ст.60 ЦПК України не надано доказів в підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи той факт, що з листа КВП ДМР «Міськводоканал» та судового наказу від 10 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь КП ДМР «Дніпродзержинськтепломережа» заборгованості у сумі 13 038,39 грн., не вбачається яким чином та на яку особу КВП ДМР «Міськводоканал» переведено суму заборгованості, а також не вказаний розмір такої заборгованості, та відсутні докази того, що саме ОСОБА_5 був попереднім власником квартири АДРЕСА_1 і за зазначеною адресою виникла зазначена сума заборгованості, оскільки адресою боржника є: АДРЕСА_2 та відсутні відомості щодо виконання даного судового наказу, тобто фактичної сплати заборгованості, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність залишення позовних вимог без задоволення.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними.

Доводи апелянта про безпідставність посилання суду першої інстанції на невиконання позивачем умов укладеного між сторонами у простій письмовій формі договору, а саме погашення заборгованості за комунальним услугами за адресою квартири НОМЕР_1 розташованої в будинку АДРЕСА_1, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

О.М. Осіян