Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Коротуна В.М., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), у якому просив стягнути з останнього на свою користь 243 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що протягом тривалого часу він працював у відповідача в шкідливих умовах праці, внаслідок чого отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 25 червня 2014 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 45 % і третю групу інвалідності, із 02 червня 2014 року до 01 липня 2015 року, із датою переогляду - 01 липня 2015 року. Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у погіршенні самопочуття, відчутті фізичного болю та порушенні нормальних життєвих зв'язків.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Задовольняючи частково зазначений позов, суд виходив із того, що позивач тривалий період часу працював у відповідача у шкідливих умовах праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі норми, підземним газозварювальником, підземним кріпильником, на шахті ім. Леніна та шахті «Гвардійська», де отримав професійне захворювання.

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 19 травня 2014 року встановлено причину зазначеного професійного захворювання: робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу (підвищені параметри аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищені концентрації зварювального аерозолю та марганцю у цьому аерозолі), внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, що виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працювала хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Висновком МСЕК від 25 червня 2014 року позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 45 % і третю групу інвалідності, із 02 червня 2014 року до 01 липня 2015 року, із датою переогляду - 01 липня 2015 року.

Під час повторного огляду висновком МСЕК від 07 липня 2015 року підтверджено ступінь втрати професійної працездатності позивача у розмірі 45 % і третю групу інвалідності, із 01 липня 2015 року до 01 липня 2017 року, із датою повторного переогляду - 01 червня 2017 року.

За таких обставин та з підстав, передбачених ст. 153, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, адже відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду у зв'язку з отриманим позивачем на виробництві професійним захворюванням.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, при цьому правильно врахував характер отриманого позивачем професійного захворювання, його стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів саме у ПАТ «Кривбасзалізрудком», ступінь втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тобто з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими змінами.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд з дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

В.М.Коротун

І.К.Парінова