Справа № 263/4078/15-ц
Провадження № 2/263/1579/2015 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2015 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Хараджа Н.В., при секретарі Колпаковій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, -
У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, обґрунтовуючи його тим, що від шлюбу з відповідачем з 1999 року по 2004 року вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає разом з позивакою та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач вихованням дитини не займається та аліменти на її утримання не сплачує. Крім того вказує, що її донька на протязі 13 років займається танцями та входить до складу танцювального колективу «Адреналін» при міському будинку культури «Будівельників», який з останні 3 роки відвідав такі країни: Литва, Латвія, Німеччина, Польща, Франція, Італія, Болгарія, Росія, Республіка Білорусь, КНР. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виконалось 16 років, у зв'язку з чим вона може самостійно пересуватися за межами України, проте відповідач добровільно згоду на виїзд дитини за кордон не надає. Також позиваки при вирішенні позову просить врахувати теперішню обстановку в країні, а саме проведення АТО та загрози проведення бойових дій в м. Маріуполі, та її бажання виїхати за межі України до стабілізації ситуації в країні, з метою захисту інтересів доньки, її оздоровлення та відвідування пам'яток, проте без дозволу відповідача на виїзд дитини вона н в змозі це зробити. На підставі викладеного позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття у наступні країни: Литва, Латвія, Німеччина, Польща, Франція, Італія, Болгарія, Росія, Республіка Білорусь, КНР.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про ден та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
07.10.2010 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6, після реєстрації якого змінила свої прізвище на прізвище чоловіка «ОСОБА_1».
Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
На підтвердження доводів позивачки про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої ОСОБА_3 суду надано розписку класного керівника останньої ОСОБА_7, яка підтверджує даний факт, та акт, складений КСН «Шевченківський» за місцем мешкання позивачки та ОСОБА_3, відповідно до якого відповідач не приймає участі у житті дитини, що також підтверджують сусіди позивачки.
Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а також Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до ст. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Згідно зі ст. 64 ч.1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Як вказано у позовній заяві ОСОБА_1 метою виїзду неповнолітньої ОСОБА_3 за кордон, окрім участі у виступах танцювального колективу за кордоном, є виїзд у зв'язку з нестабільної ситуацією в країні, але без нотаріально посвідченої згоди на те її батька, позивачка це зробити не може. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд без згоди батька.
На підставі Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України, ст.313 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 197, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради - задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт Серії НОМЕР_3 виданий Орджонікідзевським РВ ГУМВС України в Донецькій області, ІПН - НОМЕР_1) дозвіл на виїзд дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а саме в наступні країни: Литва, Латвія, Німеччина, Польща, Франція, Італія, Болгарія, Російська Федерація, Республіка Білорусь, КНР, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття, та дозволити виготовити для цього необхідні проїзні документи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів після його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Н.В. Хараджа