АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/6580/2015 Головуючий у1-й інстанції - Катющенко В.П.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.,

суддів - Барановської Л.В., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Еластик» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Еластик», треті особи: ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Еластик» (далі по тексту - ДП «НДІ «Еластик») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, просила стягнути з відповідача на свою користь 118 597 грн. 52 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08 серпня 2013 року на мосту Патона в м. Києві приблизно о 21 годині 38 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: Рено Колєос, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3; Тойота Рав 4, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6; Субару Форестер, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_8; Мерседес-Бенц Спрінтер, д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_9; Сітроен Берлінго, д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_10 та Дачія Логан, д.н.з. НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_11

Відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення №296326 /т. 1, а.с. 75/ та Постанови Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2014 року по справі №757/436/14-п, ОСОБА_3 08 серпня 2013 року, приблизно о 21 годині 38 хвилин, керуючи автомобілем Рено Колєос, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по мосту Патона в м. Києві, всупереч вимогам п.п. 2.3.-б, 10.1., 12.1. Правил дорожнього рухуУкраїни, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого скоїв зіткнення із вказаними вище автомобілями, зокрема, автомобілем Тойота Рав 4, д.н.з. НОМЕР_2, який належить позивачеві. ОСОБА_3 свою вину в порушенні правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв'язку з подією ДТП, визнав, проте до адміністративної відповідальності притягнутий не був, у зв'язку зі спливом процесуальних строків притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, що призвело до вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано в постанові про закриття кримінального провадження відносно останнього від 08 листопада 2013 року.

Згідно страхового полісу ОСЦПВ серії АС № 4262406 та Подорожнього листа службового легкового автомобіля № 108865 від 08 серпня 2013 року /т.1, а.с. 11-12/, володільцем автомобіля "Рено Колєос", д.н.з. НОМЕР_1, є ДП «НДІ «Еластик», а ОСОБА_3 є водієм, тобто працівником відповідача. Таким чином, на думку позивача, шкода, завдана належному їй автомобілю, підлягає відшкодуванню власником даного транспортного засобу, а саме відповідачемДП «НДІ «Еластик».

Відповідно до Звіту № 8371 про оцінку автомобіля Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, складеного 02 жовтня 2013 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 166 637 грн. 52 коп. Страховою компанією ПрАТ "Київський страховий дім", яка є страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з відповідачем, було виплачено позивачу суму страхового відшкодування в максимальному розмірі, передбаченому договором ОСЦПВ, тобто 50 000 гривень. Таким чином, сума невідшкодованого позивачеві збитку складає 116 637 грн. 52 коп. Також, позивач просила стягнути з відповідача вартість послуг зі зберігання автомобіля та вартість послуг евакуації авто з місця для зберігання автомобілів до її місця проживання, загальна вартість яких становить 960 грн., та вартість послуг зі складання вказаного вище Звіту № 8371 про оцінку автомобіля в сумі 1000 грн.

Крім того, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яку вона оцінює в 20 000 грн., та якої вона зазнала у зв'язку зі стресом та душевними стражданнями, завданими внаслідок отримання тілесних ушкоджень її чоловіком, ОСОБА_6, який перебував за кермом належного їй авто під час вищезазначеної ДТП, а також у зв'язку з пошкодженням вказаного авто, що призвело до порушення нормального життя та неможливості користуватися автомобілем, що особливо ускладнювало її життя, враховуючи наявність малолітньої дитини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року зазначений позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 117 957 грн. 52 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, моральну шкоду в сумі 1000 грн., а також судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ДП «НДІ «Еластик» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги та взагалі не досліджено факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в тому ж місці о 21 год. 15 хв., за участю автомобілів Тойота Рав 4, який належить позивачці, та МАЗ, д.н.з. НОМЕР_7, та яка, на думку скаржника, й стала причиною зіткнення, що є предметом даного спору. Так, відповідач зазначає, що після вказаної ДТП водій Тойота Рав 4 не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та не встановив знак аварійної зупинки, у зв'язку з чим ОСОБА_3 здійснив зіткнення із вказаним автомобілем, а тому мала місце груба необережність потерпілого, що є підставою для зменшення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Крім того, скаржник посилається на те, що вина ОСОБА_3 не доведена, оскільки Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2014 року закрито провадження у справі та не визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Також, зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, мав вирішити питання про передачу такого майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, та таке встановлено судом, 08 серпня 2013 року на мосту Патона в м. Києві приблизно о 21 годині 38 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: Рено Колєос, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3; Тойота Рав 4, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6; Субару Форестер, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_8; Мерседес-Бенц Спрінтер, д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_9; Сітроен Берлінго, д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_10 та Дачія Логан, д.н.з. НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_11

Відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення №296326 /т. 1, а.с. 75/ та Постанови Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2014 року по справі №757/436/14-п встановлено, що ОСОБА_3 08 серпня 2013 року, приблизно о 21 годині 38 хвилин, керуючи автомобілем Рено Колєос, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по мосту Патона в м. Києві, всупереч вимогам п.п. 2.3.-б, 10.1., 12.1. Правил дорожнього рухуУкраїни, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого скоїв зіткнення із вказаними вище автомобілями, зокрема, автомобілем Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, який належить позивачеві. ОСОБА_3 свою вину в порушенні правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв'язку з подією ДТП, визнав, проте до адміністративної відповідальності притягнутий не був, у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Крім того, Постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 08 листопада 2013 року, кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ч. 1 ст. 286 КК Українибуло закрито, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення /т.1, а.с.9/. Цією ж постановою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.1 ПДР України.

Частиною 4 статті 61 ЦПК встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, зазначеною вище Постановою встановлено, що ДТП сталося саме внаслідок дій ОСОБА_3, який порушив норми ПДР України, тобто з його вини. Вказані обставини були преюдиційними для суду першої інстанції. Посилання скаржника на те, що постановою про закриття провадження не може бути визнана вина особи, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2014 року по справі №757/436/14-п в мотивувальній частині фактично встановлена вина ОСОБА_3, який, до того ж, свою вину визнав, у вчиненні адміністративного правопорушення та лише констатовано факт спливу строку накладення адміністративного стягнення, що не спростовує, а підтверджує вину вказаної особи у вчиненні ДТП. Крім того, закриття адміністративного провадження з підстав пропуску строків притягнення до адміністративної відповідальної особи, не є реабілітуючою підставою відсутності вини цієї особи у скоєнні ДТП.

Також, представники відповідача ДП «НДІ «Еластик» не навели суду апеляційної інстанції належних доказів відсутності вини їх водія у скоєній ДТП. Та обставина, що, зі слів представників відповідача, водій пошкодженого автомобіля Тойота Рав-4, д.н.з. НОМЕР_8, після вимушеної зупинки не виставив аварійний знак, не може бути безумовною підставою для визнання того, що ця обставина передбачає відсутність вини водія ОСОБА_3.

Для того, що довести указаний факт, представники відповідача повинні були заявити клопотання про призначення автотехнічної експертизи на предмет того, яким чином відсутність аварійного знаку могло вплинути на те, що водій ОСОБА_3, не помітив перед своїм автомобілем нерухомий автомобіль Тойота Рав-4 державний номер НОМЕР_8 і здійснив на нього наїзд.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 до ДП «НДІ»Еластик», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено розмір матеріальної шкоди, завданий їй внаслідок ДТП, а також з наявності вини ОСОБА_3 та його перебування у трудових відносинах з відповідачем, який є власником транспортного засобу.

Колегія суддів з таким висновком погоджується.

Так, судом встановлено, що автомобіль "Рено Колєос", д.н.з. НОМЕР_1, належить на праві власності ДП»НДІ»Еластик» цивільно-правова відповідальність якого застрахована Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" на підставі полісу АС/4262406 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /том 1 а.с.218/.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Тойота Рав 4, д.н.з. НОМЕР_2,належить на праві власності ОСОБА_2 /том 1 а.с.40/. Керування вказаним автомобілем під час ДТП 08 серпня 2013 року здійснював гр. ОСОБА_12 на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /том 1 а.с.228/.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу Українивласник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За вимог ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як встановлено судом, керування автомобілем "Рено Колєос", д.н.з. НОМЕР_1, під час ДТП 08 серпня 2013 року здійснював ОСОБА_3 на підставі подорожнього листа службового легкового автомобіля, виданого ДП "Науково-дослідний інститут "Еластик" /том 1 а.с.223 - 224/.

Отже, позивач обґрунтовано звернувся саме до ДП «НДІ «Еластик», оскільки ОСОБА_3 в момент вчинення ДТП виконував трудові обов'язки шляхом керування службовим автомобілем та не був власником останнього.

На підтвердження вартості матеріального збитку позивачем надано суду Звіт №8357 про оцінку автомобіля Toйота Рав 4, д.н.з. НОМЕР_2, складений 02 жовтня 2013 року Закритим акціонерним товариством Українським центром післяаварійного захисту "Експерт-сервіс", згідно якого матеріальний збиток, завданий позивачеві, в результаті його пошкодження при ДТП, без врахування втрати товарної вартості, складає: 166 637,52 гривень /том 1 а.с.232 - 235/.

Указаний висновок відповідачем жодним чином не спростований.

Посилання скаржника на ч. 2 ст. 1193 ЦК України, згідно якої, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, відхиляється колегією суддів, оскільки порушення водієм автомобіля, належного позивачці, Правил дорожнього руху України в частині неувімкнення аварійної світлової сигналізації та невстановлення знаку аварійної зупинки після зіткнення з автомобілем МАЗ, д.н.з. НОМЕР_7 не знайшло свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи. Вказані доводи ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та спростовуються показаннями самого ОСОБА_3 під час його допиту слідчим.

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами ДП «НДІ «Еластик» щодо необхідності дослідження судом першої інстанції факту ДТП за участю автомобіля позивачки та автомобіля МАЗ, д.н.з. НОМЕР_7, яка мала місце на мосту Патона о 21 год. 15 хв., оскільки предметом даного спору є лише ДТП, яке сталося приблизно о 21 год. 38 хв. на мосту Патона за участю автомобілів: Рено Колєос, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3; Тойота Рав 4, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6; Субару Форестер, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_8; Мерседес-Бенц Спрінтер, д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_9; Сітроен Берлінго, д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_10 та Дачія Логан, д.н.з. НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_11

Наявність попереднього ДТП жодним чином не впливає на вину ОСОБА_3, яка в повному обсязі встановлена в процесі судового розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Така ж позиція міститься в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4, згідно якого при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що страховиком відповідача було сплачену позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., якої недостатньо для відшкодування шкоди потерпілому, різниця між вказаною сумою та сумою матеріального збитку, має бути стягнута із застрахованої особи.

Крім того, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача розмір матеріальної шкоди в сумі 117 587 грн. 52 коп., що складається з різниці між сумою страхового відшкодування і фактичним розміром завданої шкоди(116 637 грн. 52 коп.) та витрат, пов'язаних з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП (960 грн.).

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 1 000 грн., оскільки остання перенесла душевні страждання, нервові переживання, що пов'язані не тільки з пошкодженням майна, а й отриманими в результаті ДТП її чоловіком тілесними ушкодженнями, зазнала порушення усталеного способу життя.

В частині вимог апеляційної скарги про повернення винній особі пошкоджених запчастин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як слідує із Звіту №8371 про оцінку автомобіля Тойота Рав-4 державний номер НОМЕР_8 від 2.10.2013 року указаний автомобіль визнаний фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість цього автомобіля на момент ДТП.

При цьому, відповідно до ст.30.2. Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону №5090-VІ (5090-17) від 5.07.2012) якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, згідно указаної норми, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, слідує, що залишки пошкодженого транспортного засобу при його знищенні, не повертаються винній особі, а потерпілому відшкодовується лише різниця між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля до та після ДТП, а залишки пошкодженого автомобіля залишаються у володіння потерпілого.

Між тим, при замовленні вище зазначеного автотоварознавчого Звіту №8371 про оцінку автомобіля Тойота Рав-4 державний номер НОМЕР_8 спеціалісту автотоварознавцю не було поставлене питання щодо визначення ринкової вартості залишків цього автомобіля, а сторони в судовому засіданні, як першої, так і апеляційної інстанції, незважаючи на те, що їм роз»яснювались права щодо можливості призначення судової автотоварознавчої експертизи, не використали своє право щодо призначення експертизи, а тому суд вимушений був вирішувати спір, виходячи з тих доказів, які містяться в матеріалах справи та пояснень учасників процесу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача, на якого покладена відповідальність за заподіяння шкоди потерпілій особі, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Тойота Рав-4 державний номер НОМЕР_8, за вирахуванням суми, яка підлягає стягненню зі страховика цивільної відповідальності відповідача. Крім того, суд обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на евакуацію транспортного засобу належного потерпілій особі з місця ДТП.

Отже, з відповідача ДП «НДІ «Еластик» стягнуто на користь ОСОБА_2 117.957 грн.52 коп., а також моральну шкоду у сумі 1.000 грн.

При цьому, колегія суддів вважає, що відповідальна за наслідки указаного ДТП особа - відповідач ДП»НДІ»Еластик», за умови, що він не заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи на предмет визначення ринкової вартості залишків пошкодженого автомобіля, а також враховуючи, що вартість цих залишків входить до суми стягнутого відшкодування, відповідач ДП»НДІ»Еластик», після відшкодування шкоди, вправі заявити вимоги до ОСОБА_2 про витребування цих залишків на свою користь.

Представники ДП»НДІ»Еластик» не спростували доводи представника позивачки ОСОБА_2 в тій частині, що водієм автомобіля Тойота Рав-4 державний номер НОМЕР_8 після вимушеної зупинки, був виставлений знак аварійної зупинки.

Таким чином, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року ухвалено на повно з'ясованих обставинах з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване або змінене з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Еластик» відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: