Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/7124/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корицька В. О.
Категорія 57 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Талько О.Б., Косигіної Л.М.

секретаря судового засідання Церпіцької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «МТС Україна» в особі центрального територіального управління в Житомирській області, третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди за невиконання умов договору про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку та повернення мобільного номеру в подальше користування

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 17 листопада 2014 року, -

встановила:

У травні 2014 року позивач звернувся з вищевказаним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача - оператора мобільного зв'язку ПрАТ «МТС Україна» повернути йому мобільний номер НОМЕР_1 для продовження користування та стягнути на відшкодування моральної шкоди 6 000 грн.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 17 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на те, що судом ухвалено необґрунтоване рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи, просить його скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема зазначає, що судом не взято до уваги те, що відповідач порушив умови договору та вимоги спеціального законодавства щодо надання послуг мобільного (рухомого) зв'язку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що позивач у квітні 2013 року звернувся у Вінницьке відділення ПрАТ «МТС Україна» із заявою про відновлення SIM-картки для мобільного номеру НОМЕР_1. При цьому у заяві зазначив, що попереджений про те, що у разі виникнення конфліктних ситуацій (наданні оригінальної упаковки та SIM-картки іншим абонентом) номер буде повернутий користувачу (а.с. 9).

В цей же день ОСОБА_1 уклав з ПрАТ «МТС Україна» договір № 6230248/1.12510253 від 23.04.2013 року «Про надання послуги рухомого (мобільного) телефонного зв`язку» (надалі - послуги мобільного зв`язку).

Відповідного до вказаного договору оператор ПрАТ «МТС Україна» надає зумовлені Абонентом згідно з договором послуги мобільного зв`язку в межах України згідно з ліцензією серії АВ № 546038 від 17.06.2010 року з присвоєнням телефонного номеру НОМЕР_1. Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором Оператора.

Відповідно до пункту 9.1. Договору «Про надання послуги рухомого (мобільного) телефонного зв`язку» останній припиняється, якщо Абонент має несплачені рахунки і не погасив наявну заборгованість протягом трьох місяців після відправлення йому письмового повідомлення, а також у випадках, передбачених умовами користування послугами мобільного зв'язку» (надалі - Умови користування).

Укладаючи договір Абонент автоматично погодився з повним і безумовним прийняттям положень Умов користування, затверджених Оператором та оприлюднених на офіційному сайті www.mts.com.ua. (п.10.4 Договору), про що свідчить його підпис на першій та останній сторінці Договору.

Однією з умовою припинення (втрачання чинності) дії Договору є надання Абонентом недостовірних відомостей або документів про себе (п.11.2. Умов користування).

При цьому порядок розірвання договору Умовами користування не передбачений. Даний порядок встановлюється умовами договору «Про надання послуги рухомого (мобільного) телефонного зв`язку».

Відповідно до п. 8.4 договору строк даного договору може бути достроково припинений: за вимогою однієї із Сторін, при цьому остання зобов'язана не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів повідомити іншу Сторону, а також провести взаєморозрахунки та виконати всі фінансові зобов'язання одна перед одною з дотриманням умов цього Договору.

Згідно п. 7.4. укладеного договору № 6230248/1.12510253 від 23.04.2013 року «Про надання послуги рухомого (мобільного) телефонного зв`язку» сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору згідно до чинного законодавства України.

17.09.2013 року до ПрАТ «МТС Україна» звернувся абонент ОСОБА_2 - третя особа по справі із заявою про повернення йому телефонного номеру НОМЕР_1. На підтвердження права власності та володіння спірним телефонним номером надав оригінал SIM - картки та стартовий пакет, копії яких долучені до матеріалів справи.

На підставі звернення абонента ОСОБА_2 від 17.09.2013 року оператор ПрАТ «МТС - Україна» припинив дію Договору №6230248/1.12510253 від 23.04.2013 року та здійснив повернення телефонного номеру НОМЕР_1 ОСОБА_2 Оскільки, надання позивачем відомостей щодо власності на спірний мобільний номер, які у подальшому спростовані, є допустимою підставою для розірвання ПрАТ «МТС - Україна» договору «Про надання послуги рухомого (мобільного) телефонного зв`язку». Зважаючи на порушення абонентом п. 11.2. Умов користування, а саме надання недостовірних відомостей щодо права власності (володіння) спірним номером телефону, відповідач - оператор ПрАТ «МТС Україна» в порушення вимог п. 8.4. Договору щодо строків розірвання неправомірно без належного повідомлення достроково розірвав договір із позивачем (7 днів).

Разом з тим, вимагаючи відновлення дії мобільного номеру телефону для його подальшого користування, позивач належних та допустимих доказів щодо його права власності на спірний номер не надав. В судовому засіданні апелянт підтвердила, що SIM-картка та стартовий пакет у її довірителя ОСОБА_1 відсутній та надати його для огляду в судовому засіданні вона не може.

Крім того, досліджуючи всі докази по справі в сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку, що факт володіння ОСОБА_1 спірним номером телефону до квітня 2013 року та правомірності відновлення даного номеру на його ім'я з послідуючим переведенням SIM-картки з передплаченої послуги стільникового зв'язку на контрактні умови обслуговування зі збереженням телефонного номеру та SIM-картки, як і факт придбання його ОСОБА_1 через мережу Інтернет об'єктивно нічим не підтверджені, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Не заслуговують на увагу доводи апелянта про обов'язок відповідача - надавача послуг мобільного (рухомого) зв'язку повернути йому мобільний номер НОМЕР_1 для послідуючого користування, оскільки власником (володільцем) є ОСОБА_2, який від нього у встановленому законом порядку не відмовлявся, крім того, вимагав повернути йому спірний номер мобільного телефону.

Посилаючись на порушення відповідачем п. 8.4. умов договору, а саме дострокове без повідомлення припинення послуг мобільного (рухомого) зв'язку та у відповідності до вимог п. 7.4. укладеного договору № 6230248/1.12510253 від 23.04.2013 року «Про надання послуги рухомого (мобільного) телефонного зв`язку» позивач просив стягнути з відповідача 6 000,00 грн для відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, що полягає у душевних, емоційних стражданнях, пов'язаних з відсутністю інформації про причини невиконання договору про надання послуг мобільного зв'язку та необхідності такого зв'язку для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно п. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 906 ЦК України передбачено, що збитки завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Відмовляючи у задоволенні даних позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що при укладенні договору «Про надання послуги рухомого (мобільного) телефонного зв`язку» сторони не узгоджували питання щодо можливості відшкодування моральної шкоди при порушенні зобов'язань, встановлених договором, з умовами якого позивач погодився без зауважень. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди щодо характеру та обсягу страждань, яких він зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), зважаючи на те, що саме ним була надана недостовірна інформація щодо власника спірного номеру телефону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді