АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1978/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43,44 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМагди Л. Ф. , Міщенка С. В.
при секретаріКолесникові Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Будівельник» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2015 року у справі за позовом ТОВ «ЖЕК «Будівельник» до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ТОВ «ЖЕК «Будівельник» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації.

В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що відповідно до реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам за № 518 від 27.04.1998 року холостяцький гуртожиток у АДРЕСА_1 перебував на балансі ЖЕК «Облагробуд».

ТОВ «ЖЕК «Будівельник» є правонаступником прав та обов'язків підприємства ЖЕК «Облагробуд».

10.03.2011 року ОСОБА_6 було видано ордер № 3 на користування койко-місцем у кімнаті АДРЕСА_1 та зареєстровано його місце проживання за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_6 на час отримання ордеру № 3 від 10.03.2011 року і на даний час з ТОВ «ЖЕК «Будівельник» у трудових відносинах не перебував і не перебуває, тому позивач вважає, що він не має права користуватись спірною кімнатою.

Також, за інформацією позивача ОСОБА_6 має у приватній власності житлову площу в м. Черкаси і не потребує поліпшення житлових умов.

На даний час в ТОВ «ЖЕК «Будівельник» м. Черкаси існує черга працівників товариства на поліпшення житлових умов, однак, у зв'язку з відсутністю вільних місць в гуртожитку товариство не може забезпечити їх житловою площею.

ТОВ «ЖЕК «Будівельник» неодноразово зверталося до ОСОБА_6 з вимогами про виселення, але він ігнорує ці вимоги.

Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, виселити його з кімнати та зняти з реєстраційного обліку.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд виселити ОСОБА_6 з кімнати АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЖЕК «Будівельник» посилаючись на те, що дане рішення незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванню обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що на балансовому утриманні ТОВ «ЖЕК «Будівельник» знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1, який згідно реєстраційного посвідчення від 27 квітня 1998 року, Акту прийому-передачі від 08.01.1998 року, має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян (а.с. 8-9).

Рішенням адміністрації ТОВ «ЖЕК «Будівельник» 10 березня 2011 року ОСОБА_6 був виданий ордер на право заселення з сім'єю в кількості 1 особи житлової площі кімнати АДРЕСА_1 (а.с. 11).

11 березня 2011 року ОСОБА_6 був зареєстрований за вищевказаною адресою.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2012 року ОСОБА_6 визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 у зв'язку з тривалою відсутністю (а.с. 34).

На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_6 22.06.2012 року було знято з реєстрації.

26 квітня 2013 року на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси за позовом ТОВ «ЖЕК «Будівельник» ОСОБА_6 було визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 у зв'язку з тривалою відсутністю (а.с. 35).

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2013 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.04.2013 року було скасовано та відмовлено в задоволенні позову ТОВ «ЖЕК «Будівельник» до ОСОБА_6 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірній кімнаті (а.с. 36-38).

31.10.2014 року було поновлено реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, на даний час ОСОБА_6 зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_1.

Звертаючись із позов про виселення ОСОБА_6 зі спірної кімнати в гуртожитку, позивач посилається на те, що оскільки відповідач не працює і не працював у ТОВ «ЖЕК «Будівельник», він не має права на проживання у вказаній кімнаті.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно з ст.18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕК «Будівельник» № 101 від 19.05.2015 року ОСОБА_6 не знаходився і не знаходиться у трудових відносинах з ТОВ «ЖЕК «Будівельник» (а.с. 10).

Водночас, ТОВ «ЖЕК «Будівельник» 10.03.2011 року видало ОСОБА_6 ордер на право заселення кімнати АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

На даний час виданий позивачем ордер є чинним. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «ЖЕК «Будівельник» до ОСОБА_6 про визнання недійсним ордеру на право заселення у зазначену кімнату (а.с. 65).

Крім того, як вказано у рішенні апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2013 року, під час розгляду цивільної справи за позовом ТОВ «ЖЕК «Будівельник» до ОСОБА_6 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, представник позивача не заперечував відносно обґрунтованості надання відповідачу кімнати АДРЕСА_1 і реєстрації його за цією адресою, належну оплату по ній за житло і комунальні послуги.

Порядок користування гуртожитками регулює глава 4 ЖК УРСР.

Відповідно до статті 127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Згідно із частиною 2 статті 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Відповідно до статті 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Підстави для виселення громадян із гуртожитків визначені у ст. 132 ЖК УРСР.

Відповідно до ст. 132 ЖК УРСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Надаване громадянам у зв'язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Осіб, які проживають у гуртожитках, виселяють також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому, виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Особи, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, виселяються із спеціальних гуртожитків після поліпшення їх житлових умов у порядку, передбаченому законодавством, або після звільнення їх жилої площі, тимчасово заселеної іншими особами, чи після проходження відповідного курсу лікування. Особам, які пройшли курс лікування і не мають іншої жилої площі, житло надається в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи наведене, оскільки на час видачі ордеру 10.03.2011 року, як і на даний час, відповідач ОСОБА_6 не працював у ТОВ «ЖЕК «Будівельник», його виселення на підставі ст. 132 ЖК України колегія суддів вважає безпідставним.

На думку колегії суддів, не є підставою для виселення відповідача зі спірної кімнати також і посилання позивача на те, що на даний час в ТОВ «ЖЕК «Будівельник» існує черга працівників товариства, які потребують поліпшення житлових умов, однак, у зв'язку з відсутністю вільних місць в гуртожитку товариство не може забезпечити їх житловою площею.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову ТОВ «ЖЕК «Будівельник» та виселення ОСОБА_6 із кімнати АДРЕСА_1.

Водночас, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на положення ст. ст. 1, 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», згідно яких мешканці гуртожитків не можуть бути виселені, переселені та відселені без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, за сукупності таких умов: період часу, протягом якого мешканці офіційно зареєстровані і фактично проживають у гуртожитку, складає не менше п'яти років; мешканці не мають іншого власного житла; гуртожитки призначені для проживання одиноких громадян або для проживання сімей; гуртожитки перебувають в державній, комунальній власності або у повному господарському віданні чи в оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом (перебувають на балансі таких підприємств); гуртожиток не визнаний аварійним чи непридатним для проживання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що період часу, протягом якого відповідач ОСОБА_6 зареєстрований у спірній кімнаті складає менше п'яти років. Судом також не встановлено, чи має відповідач інше власне житло. Тому, вказані положення Закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Однак, дані обставини не впливають на правильність вирішення спору по суті та законність ухваленого рішення.

Посилання апелянта на те, що положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 1 дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) є необґрунтованими, оскільки апелянтом не надано відповідних підтверджуючих доказів щодо належності гуртожитку на праві приватної власності ТОВ «ЖЕК «Будівельник». Водночас, згідно реєстраційного посвідчення від 27.04.1998 року, гуртожиток по АДРЕСА_1, зареєстровано за ЖЕК «Облагробуд» (правонаступником якого є ТОВ «ЖЕК «Будівельник») на праві державної власності (а.с. 8).

Наведене свідчить, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову і на їх правильність не впливають.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Будівельник» - відхилити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2015 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :