Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1906/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Регеша В. О.
Доповідач Бубличенко В. П.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.09.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Мурашка С.І., Сукач Т.О.

при секретарі - Напрюшкіній О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом Світловодського міжрайонного прокурора в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області області, до ОСОБА_2, Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, Світловодської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа - управління Держземагентства у Світловодському районі Кіровоградської області, про визнання протиправним і скасування рішення та розпорядження про надання земельної ділянки, визнання недійсними договорів оренди, скасування державної реєстрації та витребування земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року Світловодський міжрайонний прокурор в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, Світловодської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа - управління Держземагентства у Світловодському районі Кіровоградської області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області від 04.02.2000 року "Про надання згоди на виділення земельної ділянки в тимчасове користування на умовах оренди ОСОБА_2"; визнати недійсним договір оренди землі від 14.06.2000 року, укладений між Захарівською сільською радою в особі голови сільської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_2, щодо земельної ділянки для сільськогосподарського використання площею 50 га в контурі № НОМЕР_1 на території Захарівської сільської ради; визнати нечинним та скасувати розпорядження голови Світловодської РДА від 08.09.2010 року № 570-р; визнати недійсним договір оренди землі (поновлення договору) №01437 від 05.06.2012 року, укладений між Світловодською РДА та ОСОБА_2, про поновлення договору оренди землі від 14.06.2000 року, зареєстрованого 21.06.2000 року за № 1, на земельну ділянку площею 50 га в контурі №354 із земель резервного фонду земель сільськогосподарського призначення на території Захарівської сільської ради; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі (поновлення договору) від 05.06.2012 року, укладеного між Світловодською РДА та ОСОБА_2, зареєстрованого 16.07.2012 року за № 01437; витребувати у ОСОБА_2 на користь держави в особі Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області земельну ділянку площею 50 га в контурі № НОМЕР_1 вартістю 820500 грн. на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області; зобов'язати ОСОБА_2 повернути на користь держави в особі Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області земельну ділянку площею 50 га в контурі №354 вартістю 820500 грн. на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2015 року позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2015 року було задоволено клопотанняГоловного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області області про залучення його до участі у справі як правонаступника Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, та представника Світловодської районної державної адміністрації Кіровоградської області ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу прокурора Олаг О.С., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, а також обгрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Захарівської сільської ради Світловодського району від 04 лютого 2000 року надано згоду на виділення земельної ділянки ОСОБА_2 в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років розміром 50 га ріллі в контурі № НОМЕР_1 для вирощування сільськогосподарських культур. Під час прийняття вказаного рішення на розгляд сесії проект відведення земельної ділянки не вносився, що суперечить вимогам ст. 19 ЗК України 1990 року, який був чинним на той час.

14 червня 2000 року без затвердження проекту відведення відповідної земельної ділянки між Захарівською сільською радою в особі голови сільської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарського використання площею 50 га в контурі № НОМЕР_1 на території Захарівської сільської ради строком на 10 років.

Суд дійшов висновку, що вказаний договір суперечить вимогам земельного законодавства. Земельна ділянка площею 50 га в контурі № НОМЕР_1 на території Захарівської сільської ради, передана в користування ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 14 червня 2000 року, належить до земель державного резервного фонду, тому, на думку суду, договір укладено сільським головою з перевищенням власних повноважень, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ч.1 ст. 48 ЦК УРСР.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим через невідповідність його обставинам справи.

Суд не звернув увагу на те, що рішення про надання земельної ділянки в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди ОСОБА_2 із земель резервного фонду Захарівської сільської ради було прийнято Світловодською районною радою Кіровоградської області 19 травня 2000 року за № 152 (а.с.153), що відповідає вимогам ст.ст.7, 8, 19 ЗК України 1990 року.

Це рішення прокурором не було оскаржено.

Рішенням Захарівської сільської ради від 04 лютого 2000 року, яке оскаржив прокурор, було надано згоду на виділення ОСОБА_2 земельної ділянки із земель резервного фонду Захарівської сільської ради (а.с.5).

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України прокурор не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що рішення про надання ОСОБА_2 земельної ділянки на умовах оренди було прийнято без проекту відведення земельної ділянки та з порушенням вимог ч.3 ст.6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції Закону від 17.02.2000 року), згідно з якою орендарями земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва можуть бути юридичні особи, установчими документами яких передбачено здійснення цього виду діяльності, а також фізичні особи, які мають необхідну кваліфікацію або досвід роботи в сільському господарстві.

Між тим, ОСОБА_2 з 2000 року користується спірною земельною ділянкою, є засновником фермерського господарства і сумнівів щодо його кваліфікації і досвіду роботи в сільському господарстві у орендаря не виникало.

Розпорядженням голови Світловодської РДА від 08 вересня 2010 року № 570-р поновлено дію договору оренди землі від 14 червня 2000 року, зареєстрованого 21 червня 2000 року за № 1, на земельну ділянку площею 50 га в контурі № НОМЕР_1 із земель резервного фонду земель сільськогосподарського призначення на території Захарівської сільської ради на тих самих умовах і на той самий строк; ОСОБА_2 доручено провести розрахунок нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки та виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (а.с.9).

Суд визнав нечинним та скасував вказане розпорядження з підстав невідповідності його вимогам ст.ст. 2, 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», які передбачають, що місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці повинні забезпечувати виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; діють на засадах відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність, верховенства права, законності, поєднання державних і місцевих інтересів.

Висновок суду щодо невідповідності розпорядження райдержадміністрації вказаним вимогам закону не ґрунтуються не доказах.

Розпорядження про поновлення дії договору оренди землі ОСОБА_2 прийнято головою райдержадміністрації в межах повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, визначених статтею 17 ЗК України 2001 року; відповідно до положень ст.93 ЗК України, які визначають право ОСОБА_2 на оренду землі; згідно з п.12 Розділу Х Перехідні положення ЗК України щодо розмежування земель державної і комунальної власності, який на той час був чинним.

На підставі зазначеного розпорядження голови районної державної адміністрації розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, яка передається в оренду, строком на 10 років (продовження терміну дії договору оренди землі) гр. ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель резервного фонду за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Захарівської сільської ради Світловодського району.

Начальник відділу Держкомзему у Світловодському районі надав позитивний висновок про склад, повноту і якість технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки, яка передана гр. ОСОБА_2 в оренду строком на 10 років (продовження терміну дії договору оренди землі) із земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі резервного фонду) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Захарівської сільської ради Світловодського району (а.с.110-134).

Крім того, суд дійшов висновку, що оскільки із заявою про поновлення договору оренди землі ОСОБА_2 звернувся до Світловодської РДА майже через 2 місяці після закінчення дії первісного договору, підстав для поновлення дії договору не було.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим.

Згідно з п.5.5.1 договору оренди землі від 14 червня 2000 року договір припиняється в разі закінчення строку, на який було надано земельну ділянку в оренду, якщо за три місяці до його закінчення орендодавець повідомить орендаря про не продовження дії цього договору (а.с.7).

Верховний Суд України у правовому висновку у справі № 6-10цс15 від 25 лютого 2015 року зазначив, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії договору оренди від 14 червня 2000 року ОСОБА_2 продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою; факту неналежного виконання ним своїх обов'язків за договором не встановлено; орендодавець не повідомляв письмово орендаря про відмову у поновленні договору оренди; 05 червня 2012 року райдержадміністрація і ОСОБА_2 уклали договір про поновлення договору оренди землі, який 16 липня 2012 року зареєстровано у відділі Держкомзему у Світловодському районі за № 01437 (а.с.10).

Враховуючи наведене, не можна визнати обґрунтованими доводи суду про те, що ОСОБА_2, який мав намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний був повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Не мають правового значення доводи суду про те, що ОСОБА_2, як засновнику фермерського господарства «Ющенко», вже надавалися земельні ділянки сільськогосподарського призначення на підставі договорів оренди на позаконкурсній основі, оскільки від вказаних обставин не залежить його право на поновлення раніше укладеного договору оренди.

Безпідставними є посилання суду на порушення при вирішенні питання про продовження дії договору оренди вимог ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», згідно з якою обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки у позовній заяві прокурор в обґрунтування своїх вимог не посилався на порушення зазначеного закону при продовженні договору оренди, у суду не було підстав входити в обговорення питання щодо дотримання його вимог відповідачами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у суду не було передбачених законом підстав для скасування рішення ради і розпорядження райдержадміністрації про надання ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки і визнання недійсними договорів оренди.

Безпідставними є також вимоги про скасування державної реєстрації договору оренди землі і витребування у ОСОБА_2 земельної ділянки, якою він користується на підставі договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч.2 ст.3 ЦПК).

Між тим, із позовної заяви і матеріалів справи не вбачається на захист яких саме інтересів держави прокурором пред'явлено цей позов.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, пояснив, що ОСОБА_2 не заперечує проти зміни умов договору щодо збільшення розміру орендної плати. У п.13 договору оренди від 05 червня 2012 року передбачено, що розмір орендної плати може переглядатися один раз на рік. Проте, до розгляду цієї справи орендодавець не пропонував переглянути умови договору щодо збільшення розміру орендної плати.

Разом з тим, 08 вересня 2015 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області і ОСОБА_2 уклали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 05 червня 2012 року, якою передбачено збільшення розміру заробітної плати з 3% від нормативної грошової оцінки землі до 6%.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що оспорюваними договорами оренди землі інтересам держави завдано шкоду.

03 березня 2015 року представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, подав заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.112 ЗК України 1990 року рішення Рад народних депутатів може бути оскаржено в суд, арбітражний суд в місячний строк.

Статтями 71 ЦК УРСР і 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності суд виходив з того, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні представником прокуратури надано докази, які підтверджують факт виявлення ним відповідних порушень саме у листопаді 2014 року (вимоги прокурора про надання документів та відповіді на них).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обчислення строків позовної давності за заявленими позовними вимогами доцільно рахувати з вказаного часу та заяву про поновлення строку позовної давності необхідно задовольнити.

Такий висновок суду не можна визнати правильним.

Верховний Суд України у справі № 6-178цс15 від 01 липня 2015 року висловив правову позицію, в якій зазначено, що за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 361 Закону України "Про прокуратуру" та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Суд не врахував положення закону і дійшов помилкового висновку про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокурором порушень земельного законодавства під час здійснення прокурором перевірки і безпідставно поновив строк позовної давності.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що згідно з п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові Світловодського міжрайонного прокурора в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області області, до ОСОБА_2, Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, Світловодської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа - управління Держземагентства у Світловодському районі Кіровоградської області, про визнання протиправним і скасування рішення та розпорядження про надання земельної ділянки, визнання недійсними договорів оренди, скасування державної реєстрації та витребування земельної ділянки відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді