Справа №461/5191/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

13 липня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

при секретарі Козак Т.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ЛКП «Снопківське» про скасування боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом, який в подальшому уточнили, просять ухвалити рішення, яким скасувати борг ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 за послуги з утримання будинку і прибудинкової території станом на травень 2015 року у сумі 3706,14 грн. та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не виконується обовязків з прибирання прибудинкової території та місць загального користування по вул. Тютюнників, 30 у м. Львові; не здійснюється необхідного капітального та поточного ремонту будинку, внаслідок чого з 2000 р. до 2008 р. відбувалося затоплення їх квартири; не змінюється увесь водопровід та каналізаційну систему будинку №30 по вул. Тютюнників у м. Львові; не проводиться дератизаційних та дезінфекційних робіт у підвалі будинку та квартирі №21; не вирішується питання щодо госпіталізації та надання примусової психіатричної допомоги мешканці кв.21 ОСОБА_5, яка тривалий час підтримує квартиру в неналежному санітарному стані, порушує санітарні вимоги; не вчиняє жодних дій щодо ліквідації тріщин будинку, які прогресують; не здійснюється ремонт покрівлі, не замінюються аварійні внутрішньо будинкові комунікації. Стверджують, що зважаючи на те, що фактично відповідач своїх обовязків із утриманнябудинку, як балансоутримувач не виконує, то позивачі користуються своїм законним правом, визначеним у п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період їх фактичної відсутності. Відтак, просять скасувати борг ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 за послуги з утримання будинку і прибудинкової території станом на травень 2015 року у сумі 3706,14 грн. та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Представник позивачів та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, з підстав, викладених у останній та позовній заяві. Просять позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи,що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представник відповідача, на підставі наявних матеріалів справи з винесенням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ЛКП «Снопківське» здійснює обслуговування будинку за адресою: м. Львів, вул. Тютюнників, 30.

Позивачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 є власниками житлового приміщення за адресою: м.Львів, вул. Тютюнників, 30/22.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами не здійснювалася оплата за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на травень 2015 року складає 3706,14 грн.

Позивачами стверджується, що відповідачем не виконується обовязків з прибирання прибудинкової території та місць загального користування по вул. Тютюнників, 30 у м. Львові; не здійснюється необхідного капітального та поточного ремонту будинку, внаслідок чого з 2000 р. до 2008 р. відбувалося затоплення їх квартири; не змінюється увесь водопровід та каналізаційну систему будинку №30 по вул. Тютюнників у м. Львові; не проводиться дератизаційних та дезінфекційних робіт у підвалі будинку та квартирі №21; не вирішується питання щодо госпіталізації та надання примусової психіатричної допомоги мешканці кв.21 ОСОБА_5, яка тривалий час підтримує квартиру в неналежному санітарному стані, порушує санітарні вимоги; не вчиняє жодних дій щодо ліквідації тріщин будинку, які прогресують; не здійснюється ремонт покрівлі, не замінюються аварійні внутрішньо будинкові комунікації. Стверджують, що зважаючи на те, що фактично відповідач своїх обовязків із утримання будинку, як балансоутримувач не виконує, то позивачі користуються своїм законним правом, визначеним у п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період їх фактичної відсутності.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядокнадання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить відрівня благоустрою відповідного будинку (споруди).

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) функціональним призначенням; 2) порядком затвердження цін/тарифів.

Відповідно до ст. 13 цього Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговуваннявнутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 14 цього ж Закону, залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Зокрема, у відповідності до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило спосіб захисту порушеного права визначено законом.Скасування боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури скасування боргу за житлово-комунальні послуги та не визначено механізму його списання. Ті обставини, на які покликалися позивачі та їх представник у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, можуть бути запереченнями у разі предявлення до них позову про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 80 ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 3, 8,10, 60, 61, 88, 208, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про скасування боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Зубачик Н.Б.