РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі

головуючого - судді: Кривич Ж.О.

при секретарі - Кулинич М.М.

з участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт», про стягнення майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди в сумі 2 397,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. Уточнивши позовні вимоги (а.с.21-23, 152-154), позивач зменшив розмір майнової шкоди, яку просив стягнути з ОСОБА_4 до 435,68 грн.

Ухвалою суду від 3 вересня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача було притягнуто ПАТ «ПРОСТО-страхування». 10 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_1 позов в частині вимог до ПАТ «ПРОСТО-страхування» було залишено без розгляду.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 суду пояснили, що постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 грудня 2014 року (а.с.98) ОСОБА_4 визнано винним у тому, що 18 листопада 2014 року він, керуючи автомобілем ОСОБА_5 д.н.з. НОМЕР_1 , не витримав безпечної дистанції і допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, а автомобіль Джилі зіткнувся з автомобілем ВАЗ-21013 д.н.з. 126 12 ОН під керуванням водія ОСОБА_6 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивач пояснив також, що отримав страхове відшкодування матеріальних збитків від страховика ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу від 01 лютого 2014 року № 0114-1002-0210 в загальній сумі 43 568,76 грн. Франшиза, яку має відшкодувати ОСОБА_4, становить 435,68 грн. Моральну шкоду ОСОБА_1 та його представник обґрунтували тим, що протягом тривалого часу автомобіль перебував в ремонті, що спричиняло незручності, змушувало позивача вживати додаткових зусиль для організації свого життя, а також сильними душевними стражданнями, які він переніс в результаті пошкодження свого майна. Завдану йому моральну шкоду ОСОБА_1 оцінив у 20 000,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 435,68 грн. визнав повністю, а також не заперечував проти стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн. Просив суд врахувати, що моральна шкода позивачу завдана необережними діями його клієнта, а доказів про те, що автомобіль у листопаді 2014 року позивачу був конче потрібний через хворобу його дружини, суду не надано.

Третя особа ПрАТ СК «Український страховий стандарт» - повідомила суду, що страхувальнику ОСОБА_1 за договором добровільного страхування № 0114-1002-0210 від 01 лютого 2014 року було сплачено страхове відшкодування в сумі 30 051,46 грн. Позовні вимоги до ОСОБА_4 в разі понесення потерпілим витрат, що перевищують розмір страхового відшкодування, вважали обгрунтованими (а.с.94-103).

Третя особа ПАТ «ПРОСТО-страхування» - вважала позов безпідставним, висловлювала намір виконати свої страхові зобовязання перед Страховою компанією «Український страховий стандарт» у повному обсязі та перерахувати у строк до 03 вересня 2015 року 22 142,29 грн. У письмовому відзиві на позовну заяву (а.с. 68-70) представник ПАТ «ПРОСТО-страхування» звертав увагу суду на те, що при проведенні одних і тих самих робіт різниця між авто-товарознавчим дослідженням та фактичними витратами на СТО складає 12 186,88 грн., що обєктивно неможливо.

Вирішуючи спір, суд виходить із такого:

Відповідно статті 10,11 ЦПК України …кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом…Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 18 листопада 2014 року о 10 год. 20 хв. на автодорозі Знаменка-Луганськ-Ізварено сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія ОСОБА_4, який, керуючи автомобілем ОСОБА_5 д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимоги пункту 13.1. ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Майнові інтереси страхувальника ОСОБА_1, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем, були застраховані у ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на підставі договору про добровільне страхування транспортного засобу № 0114-1002-0210 від 01 лютого 2014 року, відповідно до умов якого безумовна франшиза за ризиком ДТП в разі наявності вини третьої особи, становить 1 % (а.с.7). Цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля ОСОБА_5, яким керував відповідач, була застрахована у ПАТ ПРОСТО-страхування» на підставі полісу № АІ 6775111 від 28 квітня 2014 року. Розмір франшизи 510,00 грн.(а.с.71).

Загальна вартість ремонтних робіт автомобіля Джилі становила 37 181,18грн., з яких ПрАТ СК «Український страховий стандарт» відшкодувала 30 051,50 грн., а ОСОБА_1 доплатив 7 129,69 грн. у звязку із подорожчанням запасних частин.

Вартість ремонтних робіт, розрахунок яких відображений у рахунку L 0004518 від 24 жовтня 2014 року (а.с.9,24), становить 3 189,71грн. і повязана з іншою дорожньо-транспортною пригодою, учасником якої автомобіль позивача був раніше. Згідно рахунку-фактурі L НОМЕР_3 від 26 листопада 2014 року (а.с. 8) вартість ремонтних робіт, яких потребував автомобіль позивача через дорожньо-транспортну пригоду з вини ОСОБА_4, становила 31 645,48 грн.( фактична вартість а.с. 27 - 37 181,18 грн.). Позивач пояснив різницю подорожчанням вартості запасних частин за час, поки автомобіль перебував у ремонті. Доказів того, що ПрАТ СК «Український страховий стандарт» сплатило відшкодування в сумі 43 568,76 грн., як зазначено у позові, позивач суду не надав. Належно підтверджується сплата йому відшкодування на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу в сумі 30 051,46 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з положень статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про те, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (стаття 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Враховуючи, що позивач повністю визнав вимогу про стягнення майнової шкоди, яка не перевищує встановлену франшизу, суд позовні вимоги в цій частині задовольняє повністю.

Вирішуючи спір в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить із такого:

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач терпів незручності, не міг користуватися власним автомобілем, який більше трьох місяців перебував у ремонту, змушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачав додаткові час та зусилля, звертаючись до страхової компанії та СТО. Завдану позивачу моральну шкоду суд оцінює в 3 000,00 грн. Підстав для стягнення моральної шкоди у більшій сумі суд не встановив, оскільки обставини про те, що у листопаді-грудні автомобіль був конче потрібний позивачу через тяжку хворобу дружини, нічим іншим, крім його пояснень, не підтверджені.

На підставі викладеного, відповідно до статей 213 - 215 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 435,68 грн. майнової шкоди та 3 000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя