АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 676/5363/14-ц
Провадження № 22-ц/792/460/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Пастощука М.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний банк" про захист прав споживача та стягнення коштів з апеляційними скаргами ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний банк" на рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 січня 2015 року, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ „ВіЕйБі Банк" (далі - банк) з неодноразово зміненими під час судового розгляду позовними вимогами про захист прав споживача, визнання неправомірними дій банку, стягнення грошових коштів.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що в 2013 році між ним та банком було укладено договір строкового банківського вкладу, гроші за яким банк своєчасно не повернув, у зв'язку з чим йому було завдано майнової та моральної шкоди, яка складається з 16 000 грн. фінансових витрат, пов'язаних з незаконними діями відповідача щодо скасування можливості додаткового отримання ним 2% на суму вкладу; 29 150 грн. фінансових збитків (реальних збитків) від знецінення гривні, несвоєчасного повернення вкладу згідно фінансового і товарного ринків; 1278 грн. втрат від не нарахування відсотків по поточному рахунку; 580 грн. банківської комісії; 6 000 грн. нарахувань у вигляді 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та 19 809 грн. моральної шкоди, пов'язаної з незаконними діями відповідача, що призвело до погіршення стану його здоров'я.

Рішенням Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 05.01.2015 року позов було задоволено частково. Зобов'язано ПАТ „ВіЕйБі Банк" нарахувати та стягнути на користь ОСОБА_1 2029,91 грн. інфляційних нарахувань та 253,37 грн. у вигляді 3% річних, в решті позову відмовлено. Стягнуто з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог в повному об'ємі.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом не враховано його позовних вимог та не встановлено фактичних обставин справи. При ухваленні оскаржуваного рішення суд не дослідив обставини порушення банком вимог п.п. 1.1., 1.5., 1.7., 2.1. договору банківського вкладу, що призвело до односторонньої зміни умов договору та позбавлення його права на отримання додатково до 24% річних ще 2% річних за щомісячне поповнення рахунку; в зв'язку з несвоєчасним поверненням йому грошового вкладу він втратив можливість придбати легковий автомобіль через його значне подорожчання; протиправні дії банку призвели до погіршення його стану здоров'я, що змусило його витрачати додаткові кошти на лікування.

В апеляційній скарзі банк просить скасувати рішення суду і відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, зазначив, що стягуючи на користь позивача грошові кошти суд не врахував обставин справи та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання можуть бути застосовані лише у випадку, якщо сторони у договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. ОСОБА_1 не надав належних доказів щодо індексу інфляції за весь період прострочення грошового зобов'язання та розрахунку 3-х процентів річних.

В судове засідання належним чином повідомлені сторони не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк" підлягають частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 31 січня 2013 року між ПАТ „ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу „Зростаючий" №524865/2013 в національній валюті України з датою вимоги вкладником вкладу - 28 лютого 2014 року.

При зверненні ОСОБА_1 28 лютого 2014 року до банку з вимогою про повернення суми вкладу з нарахованими процентами в розмірі 193833 грн. 44 коп. він отримав відмову, а вказана сума була йому виплачена частинами: 14.03.04. - 143966,20 грн., 17.03.14. - 48271,24 грн., 02.04.14. - 1596 грн.

Частково задовольняючи позов суд прийшов до висновку про те, що в зв'язку з порушенням строків виплати вкладу банк повинен сплатити на користь вкладника 3% річних та інфляційні нарахування, що відповідає обставинам справи та нормам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 статті 625 вказаного Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність" встановлено, що вклад (депозит) - це кошти, в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 вказаного Кодексу проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Відповідна правова позиція з цього питання викладена у постанові ВСУ від 28.01.2015 року, №6-247цс14, яка згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з п.п. 1.1., 1.3. договору банківського вкладу „Зростаючий" №524865/2013 від 31 січня 2013 року, укладеного між ПАТ „ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_1, предметом договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту „Зростаючий" в національній валюті України на строк 13 місяців з дня укладення договору з виплатою процентів по закінчення строку дії вкладу. Сума початкового вкладу становить 1 000 грн.

Пунктом 1.5. вказаного договору встановлено, що стандартна ставка за договором становить 24% річних та діє протягом першого розрахункового періоду (місяця) вкладу та протягом розрахункового періоду (місяця), наступного за розрахунковим періодом (місяцем), в якому вклад не поповнено. При поповненні вкладу протягом розрахункового періоду (місяця) (за виключенням дня відкриття/пролонгації вкладу) на суму не менше 500 грн. стандартна ставка збільшується на надбавку 2% річних за вкладом в гривні. Ця надбавка діє протягом розрахункового періоду (місяця) за розрахунковим періодом (місяцем), в якому здійснено поповнення вкладу. Зазначені в цьому пункті ставка та надбавка стосуються виключно першого строку дії вкладу та можуть бути змінені для випадків переукладення договору на новий строк на умовах, зазначених в Правилах.

Згідно з п. 1.7. договору дата вимоги вкладником вкладу - 28 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 2.1. цього ж договору, якщо умови правил будуть суперечити умовам договору, застосовуються відповідні умови договору.

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що з банку на користь позивача необхідно стягнути 3% річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В той же час судом залишено поза увагою ту обставину, що з 28 лютого 2014 року, коли наступив строк виплати ОСОБА_1 суми внеску та нарахованих процентів по депозиту, і до фактичної виплати суми внеску частинами, 14.03.04. - 143966,20 грн., 17.03.14. - 48271,24 грн., 02.04.14. - 1596 грн., банк не провів нарахування та виплату процентів на суму вкладу, порушивши таким чином як вимоги ст. 599, ч. 5 ст. 1061 ЦК України, так і п.п. 1.1., 1.5. договору банківського вкладу „Зростаючий" №524865/2013 від 31 січня 2013 року.

З урахуванням розміру вкладу - 193 833 грн. 44 коп., виплачених сум та строків їх виплати, розмір 24% річних за період з 28.02.14. по 01.04.14. включно становитиме 2026 грн. 94 коп.:

(193 833,44х24%:365х15=1911,78 грн.; 49867,24х24%:365х3=98,37 грн.; 1596х24%:365х16=16,79 грн.; 1911,78+98,37+16,79=2026,94).

Таким чином, з врахуванням суми вищевказаних відсотків, нарахованих за період з 28.02.14. по 01.04.14., розмір 3% в даному випадку становитиме 255,77грн., а інфляційні виплати дорівнюватимуть 2112 грн. 72 коп.

Розрахунок 3% річних:

1911,78+193833,44=195745,22х3%:365х15=241,33грн.; 49867,24+98,37=49965,61х3%:365х3=12,32грн.; 16,79+1596=1612,79х3%:365х16=2,12 грн.;

241,33+12,32+2,12=255,77грн.

Розрахунок інфляційних виплат:

195745,22 грн.х0,6%:28 дн.=41,95 грн.,

195745,22 грн.х2,2%:31 дн.х14 дн.=1944,82 грн.,

49965,61 грн.х2,2%:31 дн.х3 дн.=106,38 грн.,

1612,79 грн.х2,2%:31 дн.х14 дн.=16,02 грн.,

1612,79 грн.х3,3%:30 дн.х2 дн.=3,55 грн.;

41,95+1944,82+106,38+16,02+3,55=2112,72 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виплати інших сум, пов'язаних з неналежним виконанням банком своїх зобов'язань за договором банківського вкладу „Зростаючий" №524865/2013 від 31 січня 2013 року не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи судом.

Як вбачається з виписки по процентному рахунку до договору банківського вкладу, наданої банком, додатково 2% до 24% були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з березня 2013 року по серпень 2013 року включно, тобто за ті шість місяців, в яких відбулося поповнення вкладу позивачем на суму не менше 500 грн., що відповідає вимогам п. 1.5. договору банківського вкладу „Зростаючий" №524865/2013 від 31.12.2013 року, а саме: 11.02.2013 року поповнення рахунку на суму 10452 грн., 04.03.13. - 9000грн., 09.04.13. - 135000 грн., 08.05.13. - 740 грн., 06.06.13. - 550 грн., 01.07.13. - 1563 грн.

Вищевказані дані об'єктивно підтверджуються також іншими фінансовими документами, в яких відображено рух коштів по рахунку банківського вкладу ОСОБА_1, а належних та допустимих доказів у відповідності з вимогами ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України, які б їх спростували, матеріали справи не містять.

Розрахунки, які в цій частині проведені ОСОБА_1, не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Підстави відшкодування моральної шкоди передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

При цьому слід врахувати, що спірні правовідносини між сторонами виникли в процесі виконання договору, права ОСОБА_1 були порушені банком у зв'язку з неналежним виконанням останнім своїх договірних зобов'язань.

Оскільки чинними нормами цивільного законодавства та умовами договору банківського вкладу „Зростаючий" №524865/2013 від 31 січня 2013 року, укладеного між сторонами, не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за порушення договору, тому вимоги позивача в цій частині до задоволення не підлягають.

Статтею 11 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Стаття 16 ЦК України регулює питання захисту цивільних прав та інтересів судом. В ній, зокрема, передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів особи.

Судом не були взяті до уваги вимоги вказаних норм.

Вказавши в резолютивній частині рішення на обов'язок ПАТ „ВіЕйБі Банк" нарахувати та стягнути на користь ОСОБА_1 грошові кошти, суд тим самим вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив суд, зокрема, стягнути спірні суми з банку, без покладання на відповідача жодного обов'язку.

Крім того зобов'язальний характер рішення суду в даному випадку, враховуючи зміст його резолютивної частини (зобов'язати нарахувати та стягнути), не може бути визнано належним способом захисту порушеного права позивача і призведе до процесуальних (процедурних) ускладнень при його виконанні.

За таких обставин визначені судом грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги банку про недоведеність правильності нарахувань 3% річних та інфляційних безпідставні і до уваги апеляційним судом не приймаються.

В матеріалах справи містяться розрахунки вказаних сум, проведені ОСОБА_1, які не були спростовані банком і правильність проведення яких була підтверджена судом.

Судові витрати між сторонами підлягають розподілу з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний банк" задовольнити частково.

Рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний банк" на користь ОСОБА_1 2026 грн. 94 коп. процентів за користування грошовими коштами, 3% річних в сумі 255 грн. 77 коп. та 2112 грн. 72 коп. інфляційних нарахувань. В решті позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний банк" в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Семенюк В.В. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19, 27