УхвалА

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укртехносфера» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору підряду, визнання права власності, стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укртехносфера» про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Харківської області від 4 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укртехносфера» (далі - ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера») звернулось до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 2 вересня 2011 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір підряду, відповідно до якого воно зобов'язалося здійснити будівельно-монтажні роботи з будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Ним були виконані загальні будівельні роботи по будівництву житлового будинку на загальну суму 60 тис грн, що підтверджується підписаним актом здавання-приймання робіт № 1 від 1 грудня 2011 року. На забезпечення виконання умов договору підряду 3 вересня 2011 року між ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки відповідно до умов якого останній поручився за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором підряду.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань по оплаті робіт та відповідно до п. 5.1 договору підряду, згідно яким власником об'єкту будівництва є підрядник, ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера» просило суд визнаним за ним права власності на об'єкт незавершеного будівництва та розірвати договір підряду.

У травні 2014 року ОСОБА_4 пред'явив зустрічний позов, посилаючись на те, що він є власником об'єкту незавершеного будівництва, оскільки житловий будинок був переданий ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера» та прийнятий ним відповідно до акту здавання-прийняття виконаних робіт № 1 від 1 грудня 2011 року. Ураховуючи викладене та визнані позовні вимоги позивача в частині розірвання договору підряду, просив визнати за ним право власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2014 року позов ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера» задоволено частково. Розірвано договір підряду від 2 вересня 2011 року, укладений між ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера» та ОСОБА_4 У задоволенні решти позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на об'єкт незавершеного будівництва, а саме: на незавершений будівництвом житловий будинок, загальною площею 152,9 кв. метрів, розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 4 червня 2015 року, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 скасовано, у задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 до ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера» про визнання права власності відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рішення суду апеляційної інстанції оскаржується лише в частині зустрічного позову, тому в іншій частині судове рішення в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядається.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив з того, що він не є власником спірного незавершеного будівництва житлового будинку, а тому правових підстав для визнання за ним права власності по ст. 392 ЦК України немає.

Доводи касаційної скарги про те, що прокурор не мав законних підстав для подання апеляційної скарги безпідставні та спростовуються положеннями ст. 45 ЦПК України, оскільки прокурор обґрунтував з посиланням на законодавство необхідність захисту інтересів держави.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 4 червня 2015 року в частині зустрічного позову, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта