справа № 361/9315/14-ц
провадження № 2/361/239/15
05 січня 2015 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Телепенька А.Д.,
при секретаріБалабан І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк», Банк), яке є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «Акцент Банк» (далі - ЗАТ «Акцент Банк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 20 березня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 (далі - Відповідач, Позичальник) укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Позивач виконав свої зобов'язання. Відповідач зобов'язання по кредитному договору не виконав, тому сума заборгованості станом на 07 жовтня 2014 року складає
Позивач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без участі його представника. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 повторно до суду не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням
ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Пленум Верховного Суду України у п. п. 26, 27 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) в порядку, передбаченому ст. ст. 85, 187, 189 ЦПК України.
За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що ґрунтують вимоги і заперечення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 20 березня 2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит
у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
У п. п. 6.6, 6.7, цих же умов та правил надання банківських послуг передбачено, що власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати Винагороди Банку.
Згідно із п. 8.6 Умов при порушенні Позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. плюс 5% від суми позову.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання щодо сплати суми отриманого кредиту належним чином не виконує, тому станом на
- заборгованість за кредитом - 2327 грн. 77 коп.;
- заборгованість з комісії за користування кредитом - 7875 грн.;
- штраф (фіксована частина) - 250 грн.;
- штраф (процентна складова) - 1089 грн. 67 коп.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно із ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
За змістом п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої зобов'язання перед Банком за кредитним договором № б/н від 20 березня 2008 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_3 є частково обґрунтованими, тому з останнього на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором
12 коп. - 250 грн.).
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При подачі позовної заяви до суду позивачем ПАТ «Акцент Банк», сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням № PROM7BI41M від 27 жовтня 2014 року.
На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Телепенько А. Д.