ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4025/15-ц
Провадження № 2/210/1834/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"23" листопада 2015 р.
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Чайкіної О.В.
за участю секретаря - Куксенко О.В.
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Дзержинський районний відділ в місті Кривий Ріг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
Позивач, ОСОБА_4, звернулася до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім того в даній квартирі на реєстраційному обліку знаходиться ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_2 З 1991 року Відповідач змінила своє місце проживання та переїхала до іншого міста. З того часу Відповідач у квартирі не з'являється, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей його в квартирі не має. Враховуючи те, що ОСОБА_3 без поважних причин тривалий час, не мешкає у вищезазначеній квартирі, позивач просить визнати її особою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняти її з реєстраційного обліку.
В судовому засіданні позивач не була присутньою, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судовому засіданні не був присутньою, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованою в установленому порядку адресою, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення.
Третя особа в судовому засіданні не була присутньою, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до довідки № 33 за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).
Власником вказаної квартири є ОСОБА_2, про що вбачається з наданих до позову правовстановлюючих документів: нотаріально посвідченого договору про визначення часток у квартирі, яка є спільною сумісною власністю від 02.11.2009р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 (номер запису 324 в книзі 235П-324); договору дарування 1/2 частки квартири від 29.01.2010р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО, та витягом про реєстрацію права власності на 1/2 частки квартири (а.с.7-11).
З акту б/н від 26.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 не мешкає в квартирі АДРЕСА_4 за вказаною адресою з 1991 року (а.с.14).
Крім того вбачається, що сплата житлово-комунальних послуг здійснюється ОСОБА_2, тобто позивачем у справі (а.с. 13).
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі 2 листопада 2009року укладено договір про визнання часток у квартирі, яка є спільною сумісною власністю. Однак у подальшому, Відповідач здійснила відчуження своєї частки квартири АДРЕСА_3, а саме подарувала 1/2 частку квартири на користь позивача. Таким чином, одноособовим власником квартири, являється позивач.
Договором дарування 1/2 частки квартири не передбачено збереження реєстрації відповідача в квартирі АДРЕСА_1
Таким чином відповідач, не будучи власником квартири, не проживає в ній, однак залишається в ній зареєстрованою, що призводить до накопичення та нарахування коштів за комунальні послуги.
У зв'язку з наведеним, суд вважає, що дійсно відповідач ОСОБА_3, яка зареєстрована в АДРЕСА_1, не будучи її власником, не маючи з власником договору щодо користування квартирою, чинить перешкоди у користуванні власністю, тому суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право на користування даною квартирою, та в цій частині задовольнити позов.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратили право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття останніх з реєстрації в цьому приміщенні.
При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК).
Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243, 60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15, 60, 88 ч.1, 212, 215, 223-229, 294 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Дзержинський районний відділ в місті Кривий Ріг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 особою, що втратила право користування жилим приміщенням АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 оплачений судовий збір в розмірі 243,60 коп. на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, яка зареєстрована у АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку - після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: О. В. Чайкіна