Справа № 308/3195/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Світлик О.М., при секретарі Копча Є.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород подання Головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з погодженим начальником МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 поданням звернувся головний державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України.

В обґрунтування вимог у поданні зазначено, що на виконанні в міському відділі державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №712/16551/12 виданого 18.11.2013 р. Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді розміру завданої шкоди в розмірі 51473,89 грн.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі, за клопотанням органу ДВС, боржника. У судове засідання державний виконавець та боржник не зявилися.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов до наступного висновку.

Згідно з доданими до подання матеріалами встановлено, що на виконанні у міському відділі державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №712/16551/12, виданого 18.11.2013 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді розміру завданої шкоди в розмірі 51473,89 грн.

За положеннями ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері визначає Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Як регламентовано п. 2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Однак, при зверненні до суду із зазначеним поданням державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження ОСОБА_1, тільки на те, що останній має боргові зобов'язання.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного судового рішення була винесена 26.11.2013 року, яка у добровільному порядку боржником не була виконана, однак, у подальшому примусове виконання вищенаведеного виконавчого листа згідно з постановою головного державного виконавця А.С. Плиска від 14.04.2014 року здійснюється шляхом щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1, на заробітну плату якого та інші доходи було звернуто стягнення.

Таким чином, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд не вбачає об'єктивних доказів ухилення боржника від сплати заборгованості, що виникла за виконавчим листом № 712/16551/12 виданого 18.11.2013 р. Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, тому підстави для встановлення тимчасового обмеження у праві його виїзду за межі України заявником не доведені належними та допустимими доказами.

За вищенаведених обставин у задоволенні даного подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. ст. 1, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання головного державного міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4