Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6648/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого - судді Шиповича В.В.

при секретарі Євтушенко М.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача шляхом визнання недійсними третейських угод, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, як представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» (далі Банк), як правонаступника Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» про захист прав споживача шляхом визнання недійсними третейських угод, викладених у вигляді третейських застережень:

-в п.6.2. ст.6 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-96 укладеного 03.03.2007 року між ОСОБА_6 та АКБСР «Укрсоцбанк»;

-в п.5.4. ст. 5 Договору поруки №1-899/06-034-96 укладеним 03.03.2007 року між ОСОБА_5 та АКБСР «Укрсоцбанк»;

-в п.5.4. ст. 5 Договору поруки №2-899/06-034-96 укладеним 03.03.2007 року між ОСОБА_4 та АКБСР «Укрсоцбанк».

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_3 та АКБСР «Укрсоцбанк» 03.03.2007 року було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-96, згідно умов якого Банк зобов'язався надати їй кредит в сумі 99000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. Відповідно до п.1.2 договору кредит надавався позичальнику на споживчі потреби. Також 03.03.2007 року в забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за Договором №899/06-034-96, були укладені договори поруки №1-899/06-034-96 та №2-899/06-034-96 між Банком та ОСОБА_5, та між Банком і ОСОБА_4. Вказані Договори від 03.03.2007 року містили третейські застереження у п.6.2. ст.6 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-96 та в п.5.4. ст. 5 Договорів поруки №1-899/06-034-96 та №2-899/06-034-96 наступного змісту:

«У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем, у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків».

Позивач вважала вказане третейське застереження таким, що порушує її права як споживача та суперечить вимогам п.п. 22-23 ст.1; ч.1 ст.11; ч.1-2, п.10 ч.3, ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки містить несправедливі умови, які всупереч принципу добросовісності створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, встановлюють обов'язкові для споживача умови з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням договору. Крім того вважала укладені 03.03.2007 року Договори, договорами приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України та Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №1-26/2011, оскільки на момент укладання цих Договорів існувала типова форма кредитного договору, яка була розроблена відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» та позивач не мав реальної можливості змінити умови договору шляхом складання протоколу розбіжностей та остаточного погодження запропонованих умов ні у головному офісі ПАТ «Укрсоцбанк» ні у Черкаській обласній філії, зважаючи на те, що договір приєднання виключає таку можливість. За таких обставин на думку позивача умови Договорів від 03.03.2007 року, що містили вказані третейські застереження не були обов'язковими для позивача, однак він не мав реальної можливості внести свої пропозиції щодо змін цих умов Договорів. Крім того позивач вважав, що третейські застереження викладені у договорах від 03.03.2007 року суперечать вимогам Закону України «Про третейські суди», а саме ч.1, 2, 5 ст. 12 вказаного Закону, оскільки Регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не був невід'ємною частиною договорів від 03.03.2007 року, у третейському застереженні не визначений предмет спору з якого сторони можуть звернутися з позовом до третейського суду, не вказані сторони та їх місцезнаходження, не зазначено дату та місце укладення третейського застереження, або посилання на умови Договорів, що містять відповідні відомості. Згідно ч.7 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» у разі недодержання правил передбачених цією статтею третейська угода є недійсною. Крім того в порушення ст. 14 Закону України «Про третейські суди» позивач був позбавлений права на вибір третейського судді та третейського суду. А враховуючи, що Асоціація українських банків є засновником постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, членом якої був і «Укрсоцбанк» відповідач з самого початку перебував у більш вигідному становищі ніж позивач. Третейське застереження у Договорах від 03.03.2007 року не відповідає вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України та порушує права позивача оскільки позбавляє його права на судовий захист, право вибору суду щодо підсудності справи та право на звільнення від сплати судових витрат передбачене ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач вважав, що ним не порушені строки позовної давності, оскільки про порушення своїх прав дізнався лише у липні 2015 року, коли отримав ухвалу Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16.07.2015 року про порушення провадження у справі №1253/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. За таких обставин позивач просив суд визнати недійсними третейські угоди, викладені у вигляді третейських застережень у п.6.2. ст. 6 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-96 від 03.03.2007 року та в пунктах 5.4. статті 5 Договорів поруки від 03.03.2007 року №1-899/06-034-96 та №2-899/06-034-96, а також винести окрему ухвалу щодо умисного порушення ПАТ «Укрсоцбанк» чинного законодавства.

У судовому засіданні ОСОБА_1, як представник позивача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Підтвердила обставини викладені у позові.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» Покутній О.В. позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_3 була ознайомлена з усіма умовами договорів і вважала їх прийнятними для себе про що свідчить її підпис під договорами. Закон України «Про третейські суди» не вимагає додавати Регламент третейського суду до кожного третейського застереження. Крім того такий Регламент є загальнодоступним та знаходиться у вільному доступі на сайті третейського суду. Частина п'ята ст. 12 Закону України «Про третейські суди» була відсутня на час укладання спірних договорів у 2007 році. В той же час Договори від 03.03.2007 року містили інформацію про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Постійно діючий третейський суд при Асоціації українських банків є незалежним органом, який захищає інтереси сторін третейського розгляду, а не членів Асоціації українських банків. Крім того третейське застереження жодним чином не порушує права позивача на судовий захист та не є відмовою під права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист. Також представник відповідача вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки Договори із третейськими застереженнями були укладені у 03.03.2007 року, а позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом у серпні 2015 році, тобто більш ніж через 8 років після їх укладання. За таких обставин представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. Додатково пояснив, що Договори від 03.03.2007 року не були договорами приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України, оскільки не були викладені у типовій формі, формулярі чи бланку та сторони могли за бажанням формулювати свої умови цих договорів.

Позивач ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Суд вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

3 березня 2007 року між ОСОБА_3, як позичальником та Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»), як кредитором укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №899/06-034-96 згідно умов якого Банк зобов'язався надати ОСОБА_3 на споживчі цілі кредит в сумі 99000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних (а.с. 5-7). Договір підписано ОСОБА_3 та представником Банку.

3 березня 2007 року між ОСОБА_3, як позичальником, АКБСР «Укрсоцбанк», як кредитором та ОСОБА_5, як поручителем укладено Договір поруки №1-899/06-034-96, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором №899/06-034-96 від 03.03.2007 року (а.с. 8-9). Договір підписано ОСОБА_3, ОСОБА_5 та представником Банку.

3 березня 2007 року між ОСОБА_3, як позичальником, АКБСР «Укрсоцбанк», як кредитором та ОСОБА_4, як поручителем укладено Договір поруки №2-899/06-034-96, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором №899/06-034-96 від 03.03.2007 року (а.с. 10-11). Договір підписано ОСОБА_3, ОСОБА_5 та представником Банку.

Вказані Договори від 03.03.2007 року містили третейські угоди у вигляді третейських застережень викладених у п.6.2. ст.6 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-96 та в п.5.4. ст. 5 Договорів поруки №1-899/06-034-96 та №2-899/06-034-96 наступного змісту:

«У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем, у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків».

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Станом на 03.03.2007 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк», Закон України «Про третейські суди» не містив заборони на укладення третейської угоди між банком та споживачем його послуг.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-50цс12, прийнятою за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин суд не може погодитися з доводами позивача про те, що в результаті укладання третейської угоди в Договорах від 03.03.2007 року було порушено її право на судовий захист.

Не є підставою для задоволення позовних вимог і посилання позивача на відсутність в неї Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, оскільки ОСОБА_3 своїм підписом під Договорами від 03.03.2007 року посвідчила, що ознайомлена з усіма умовами цих договорів. При цьому будь-які зауваження ОСОБА_3 на час укладання договорів були відсутні. Позивач самостійно обрала ПАТ «Укрсоцбанк», як банк для отримання кредиту.

Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків створений та діє на основі Закону України «Про третейські суди», Положення про Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків та Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків знаходиться у вільному доступі для будь-яких осіб на сайті вказаного третейського суду.

Третейське застереження викладене в договорах від 03.03.2007 року не підлягає перевірці на відповідність ч.5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки статтю 12 доповнено частиною п'ятою згідно із Законом N 1076-VI від 05.03.2009 року, тобто після укладання спірних договорів.

Посилання позивача на несправедливість умов спірних пунктів Договорів від 03.03.2007 року в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу визнання їх недійсними, є помилковим, оскільки відповідно до положень ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на це, не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача, що спірні пункти Договорів від 03.03.2007 року носять дискримінаційний характер і порушують її права як споживача за цими договорами.

У судовому засіданні не надано доказів того, що ОСОБА_3 на час укладання Договорів від 03.03.2007 року була позбавлена права запропонувати свої умови вказаних договорів, або їй було відмовлено у цьому ПАТ «Укрсоцбанк», а тому суд вважає недоведеним посилання позивача на те, що Договори від 03.03.2007 року є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, третейські угоди у вигляді третейських застережень у Договорах від 03.03.2007 року може бути визнано недійсними, якщо: їх зміст суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; при укладенні цих угод у сторін не було необхідного обсягу дієздатності; волевиявлення учасників угод не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі; угоди не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними; угоди суперечать правам дітей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Оскільки позивачем не доведена наявність підстав для визнання третейських угод недійсними у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 2 ст. 5, ч. 1 ст. 215 ЦК України, ч. 1 ст. 12, ст. 5 Закону України «Про третейські суди», ст. ст. 8, 10-11, 60, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача шляхом визнання недійсними третейських угод відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В. В. Шипович