Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») звернулось до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір від 23 березня 2007 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у формі відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 120 000 доларів США. Зобов'язання за кредитним договором забезпечується нерухомим майном (земельною ділянкою) згідно з іпотечним договором та порукою відповідача згідно з договором поруки. Оскільки ОСОБА_5 не виконав свої кредитні зобов'язання у нього утворилась заборгованість перед банком. Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 18 жовтня 2012 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 23 березня 2007 року в розмірі 1 401 332,91 грн. 07 лютого 2013 року Київським районним судом м. Харкова видано виконавчий документ у рахунок виконання вказаного рішення третейського суду. Крім того, банком реалізовано предмет іпотеки. Разом з тим, непогашена заборгованість за кредитним договором боржника перед позивачем становить 1 003 582,70 грн., яку останній і просив стягнути з поручителя на свою користь.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Мегабанк», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, враховуючи вимоги статей 553, 554, 559, 1050 ЦК України і правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 29 січня 2014 року в справі № 6-155цс13 та постанові від 21 листопада 2012 року в справі № 6-134цс12, обґрунтованого виходив із того, що ПАТ «Мегабанк» скористався своїм правом дострокової вимоги, передбаченим ст. 1050 ЦК України, звернувшись 03 вересня 2012 року до третейського суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом, таким чином змінив строк виконання основного зобов'язання. Разом з тим, банк не пред'явив вимог до поручителя в шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська