У Х В А Л А

Іменем України

08.07.2015 Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Гулієвої М.І.

при секретарі Матвієнко А.В.

розглянувши подання Франківського ВДВС Львівського МУЮ м.Львова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

встановив:

ДВС у Франківському районі м.Львова звернулася до суду із поданням, в якому просить вирішити питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов"язань по виконавчому провадженні № 2-1743/10 р. від 31.01.2011 р з примусового виконання виконавчого документа виданого Франківським районним судом м.Львова про солідарне стягнення аборгу з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ЛКП "Південне", оскільки виконавче провадження не виконується.

У судове засідання державний виконавець не зявився, хоча належно повідомлений про час розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. З огляду на те, що подання підлягає негайному розгляду, а державний виконавець у судове засідання не зявився, суд вважає за можливе розглянути дане подання за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань.

Згідно з п.18 ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже для обмеження особи у виїзді за межі території України не достатньо лише наявності самого факту заборгованості, а важливим є факт ухилення від сплати заборгованості.

Зазначений факт ухилення повинен бути належним чином доведений та обґрунтований, чого державним виконавцем зроблено не було,в порушенням вимог ст.60 ЦПК УКраїни,згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження 05.02.2015 року про стягнення боргу з ОСОБА_1,однак, відсутні будь-які документальні підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням.

За наведених обставин,суд приходить до висновку,що подання безпідставне та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

відмовити у задоволенні подання Франківського ВДВС Львівського МУЮ м.Львова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гулієва М.І.