Справа № 545/1340/15-ц
Провадження № 2/545/837/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.

при секретарі Кононець Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,

В С Т А Н О В И В :

Позивач у травні 2015 року звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 05.03.2005 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2, що підтверджується рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02.04.2015 року. У цей період ними за спільні кошти була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 та області. Згодом дізналася, що частина коштів, які ОСОБА_2 передавалася у рахунок оплати вартості квартири, була отримана ним за договором кредиту, який, всупереч вимогам ст. 65 СК України, відповідач уклав без її згоди, передавши в іпотеку банку зазначену квартиру.

До початку розгляду справи по суті позивач доповнила позов вимогами про встановлення факту проживання з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 05.03.2005 і по теперішній час, посилаючись на те, що рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02.04.2015 року скасоване ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 28.07.2015 року та розяснено право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Співвідповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Представник співвідповідача - ПАТ «Фідобанк» - позов не визнав повністю, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а також вказував на те, що на момент придбання спірної квартири ОСОБА_2 надавав письмову заяву про те, що грошові кошти для її придбання не є спільною сумісною власністю і особи, які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на вказані грошові кошти, відсутні.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що з 05.03.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2В приживають однією сімєю та ведуть спільне господарство; цю обставину підтверджують як обоє з подружжя, так і свідок ОСОБА_3

Як вбачається з наданих суду доказів, 19.06.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за №014/3731/2/18079, відповідно до якого банк зобовязався видати останньому кредит у розмірі 55 000 доларів США строком до 18.06.20124 року зі сплатою 12,5% річних для придбання квартири на вторинному ринку(а.с.15-32). З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором 19.06.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, згідно з яким останнім передано в іпотеку банку квартиру №179 по вул.

Петровського,29-Б у с. Щербані Полтавського району та області(а.с.11-14). При укладенні договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4М.(а.с.33-34), ОСОБА_2 повідомив, що грошові кошти, які витрачаються ним на купівлю квартири, а після набуття права власності квартира АДРЕСА_1 та області, не є спільною сумісною власністю, оскільки на день посвідчення договору купівлі він не є одружений і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на вищевказані грошові кошти, що витрачаються(у тому числі і відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України(а.с. 105)).

Згідно із ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 та області придбана ОСОБА_2 за час спільного проживання з ОСОБА_1, тому презюмується, що вона є їхньою спільною сумісною власністю.

Разом з тим, у частині визнання договорів кредиту та іпотеки недійсними позов задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання квартири спільною сумісною власністю за особами, які проживали у фактичних шлюбних відносинах, ухвалено більш як через сім років після укладення спірних договорів, що не впливає на суть правовідносин, які склалися у зв'язку з укладенням цих договорів.

Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 7 листопада 2011 року у справі № 6-44 цс 11 і яка, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України.

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 05.03.2005 по 25.12.2015 року.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 та області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, а особою, яка не була присутня при проголошенні судового рішення - у той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5