Справа № 266/1215/15-ц
Провадження № 2/266/624/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25.05.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді - Дзюба М.В.,

при секретарі - Петрухіной Т.Л.,

за участю прокурора - Разборської А.І.,

позивачки - ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування - Солоха І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав, встановлення місця проживання дитина та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила під час спільного проживання із відповідачем по справі в них народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З березня 2012 року між позивачем та відповідачем припинені стосунки, останній пішов із сім'ї та з того часу мешкає окремо, зв"язків із нею та донькою не підтримує взагалі. Також зазначила, що з цього моменту більше ніколи ані вона, ані донька, не бачили відповідача, він не цікавиться фізичним розвитком та станом здоров'я доньки, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того зазначила, що донька перебуває на диспансерному обліку у зв'язку із хронічним захворюванням, пов'язаним із порушенням роботи нервової системи, а тому потребує постійного догляду, і саме це стало причиною того, що відповідач залишив сім'ю. З метою захисту прав малолітньої дитини просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, встановити місце проживання дитини разом із матір'ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, а також просила виключити відомості про батька в актовому запису про народження доньки ОСОБА_4.

Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідача не бачила з березня 2012 року, донька батька фактично не знає і ніколи не бачила. ОСОБА_3 не цікавиться розвитком, станом здоров'я доньки, не відвідує її, матеріальної допомоги не надає. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи, до суду не з'явився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи, служби по справам дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Солоха І.Г., яка діє на підставі доручення, підтримала позовні вимоги позивача та вважала доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 14 квітня 2011 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1. (а.с.5)

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої 14.05. 2015 року ККП "КК "Приморська", ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає зі своєю матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.6)

Як слід з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного головним спеціалістом служби по справам дітей Приморської районної адміністрації, малолітня ОСОБА_4 мешкає разом із своєю матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Квартира на праві приватної власності належить ОСОБА_1 В кімнатах чисто, є необхідні меблі та побутова техніка, у дитини є окрема кімната, окреме спальне місце, одежа та взуття за сезоном. Для проживання малолітньої дитини позивачкою створені належні умови. (а.с.7)

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Приморської райадміністрації Маріупольської міської ради, останній вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей.

У відповідності до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Роз'ясненнями п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03. 2007 року ""Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"" встановлено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. За змістом Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Разом із тим, суд приймає до уваги, що малолітня дитина - донька ОСОБА_4 постійно мешкає разом із матір'ю, повністю знаходиться на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини взагалі не приймає, не цікавиться її розвитком та станом здоров"я, що підтверджує факт свідомого ухилення батьком дитини виконання своїх батьківських обов'язків.

За таких обставин, з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, позов в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог про встановлення місця проживання малолітньої дитини, то суд виходить із того, що малолітня дитина з моменту свого народження мешкає разом із своєю матір'ю, яка про неї дбає, піклується про її стан здоров'я, утримує її матеріально, при цьому відповідач з народження жодним чином не приймає участі у вихованні дитини. За таких обставин, з метою дотримання прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку щодо визначення місця проживання дитини разом із матір'ю, що не суперечить положенням сімейного законодавства.

Так, відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За правилами ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Щодо позовних вимог про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно положень статей 136,138 СК України, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі, в тому випадку, коли подана заява іншою особою про визнання батьківства.

Оскільки позивачкою в межах заявленого даного позову не оспорюється факт кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4, то у суду не має законних підстав щодо задоволення цієї вимоги.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові № 3 Пленуму ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05. 2006 року.

Таким чином, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі ст.ст. 136,138,150, 160,161,164, 166, 182 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 61,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом 10 днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення за відсутності сторони -в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя Дзюба М. В.