Справа № 369/2745/15-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/4427/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 1 15.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, треті особи Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації, ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування акту, визнання незаконною та скасування постанови, визнання недійсним свідоцтва,

встановила:

У березні 2015 року позивачі ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, та ОСОБА_4 звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області із зазначеним позовом, який обґрунтовують тим, що, постановою про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 31.08.2011 року передано в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою воно передано на реалізацію стягувачеві ОСОБА_5 наступне майно, а саме: домоволодіння - житловий будинок № 156, загальною площею 307,00 кв. м, яке розміщується на земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 14.02.2007 року, загальною площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належало боржнику ОСОБА_6

На підставі зазначеної постанови, 06.09.2011 року приватним нотаріусом Біккінеєвою І.А. видане свідоцтво про право власності на вказане майно.

Вважають, що при вчиненні зазначених дій було порушено права неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживали та були зареєстровані у цьому будинку.

Тому, просили визнати незаконним та скасувати акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складений 05 вересня 2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Києво-Святошнського РУЮ Київської області Данилишиним П.Б., визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області Данилишина П.Б. від 05 вересня 2011 року про передачу майна в рахунок погашення боргу. Визнати недійсним свідоцтво від 06 вересня 201 року, видане приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І.А, на підставі постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженої відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції 05 вересня 2011 року.

Позов пред'явили з підстав, передбачених ч. 2 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦПК України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2015 року в позові відмовлено.

На зазначене рішення позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просили його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд не звернув уваги на положення ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», відповідно до вимог якої неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень, і всупереч вимогам частини четвертої цієї статті державний виконавець під час примусового виконання судового рішення передав стягувачу будинок, в якому проживали неповнолітні діти, не отримавши попереднього дозволу органів опіки та піклування.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд виходив з необґрунтованості вимог позивачів, оскільки станом на момент складання акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та винесення постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 05 вересня 2011 року дії державного виконавця відповідали вимогам ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» № 2623-IV від 2 червня 2005 року запобігання бездомності і безпритульності - система заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, запобігання їм, у тому числі заходів щодо зниження ризику втрати особою прав на жилі приміщення і запобігання втраті цих прав, а також на запобігання виникненню негативних суспільних наслідків, пов'язаних з відсутністю в особи житла.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Судом встановлено, що 05.09.2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Данилишиним П.Б. складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та передано, а стягувачем ОСОБА_5 прийнято в рахунок погашення боргу домоволодіння - житловий будинок № 156, загальною площею 307,00 кв. м, яке розміщується на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 14.02.2007 року загальною площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належало боржнику ОСОБА_6

Встановлено, що 05 вересня 2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Данилишиним П.Б. винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, відповідно до якої на підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передано стягувачеві ОСОБА_5 житловий будинок № 156, загальною площею 307,00 кв. м та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 14.02.2007 року загальною площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належали боржнику ОСОБА_6

В подальшому приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І.А. на ім'я ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на зазначене домоволодіння.

Отже, як убачається з матеріалів справи, прилюдні торги з реалізації спірного арештованого майна не відбулися, дане майно знято з продажу на торгах і зазначене майно передано стягувачу в рахунок погашення боргу відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, судом вірно встановлено, що на момент складання акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та винесення постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 05 вересня 2011 року Інструкція з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, ще не була прийнята, а дії державного виконавця відповідали вимогам ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Також судом вірно встановлено про безпідставність посилань позивачів на порушення ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», оскільки даний нормативно-правовий акт не поширюється на правовідносини, що виникли на стадії передачі стягувачу арештованого спірного майна, прилюдні торги з реалізації якого не відбулися.

З урахуванням наведеного, оскільки судом не було встановлено порушення прав позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, то суд дійшов вірного висновку про відмову в позові.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді