АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9799/13-ц Номер провадження 88-ц/786/12/15 Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Карнауха П.М.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участю заявників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника заявників ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві заяву представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року у зв"язку з нововиявленими обставинами

по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2, в якому вказував, що у 1992 р. він одружився з ОСОБА_6 За час шлюбу спільних дітей у них не було. У 2005 році у позивача народився син від іншої жінки. Дізнавшись про це, ОСОБА_6 почала на нього психологічно тиснути, влаштовувати скандали, істерики, погрожуючі суїцидом, і тому в грудні 2005 року вони уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1, якою позивач володів на підставі договору міни від 03.12.1998 року.

Вказував, що договір дарування насправді не відповідав його справжній волі та був підписаний під психологічним тиском та шантажем. Підписуючи вказаний договір позивач вважав що він є фактично угодою про добровільний розподіл майна, при цьому між сторонами було досягнуто домовленість, що вказана квартира без його відома не може бути відчужена, а у разі відчуження ОСОБА_6 буде зобов'язана сплатити 50% від суми, яку отримає за її продажу.

У 2007 році шлюб між позивачем та ОСОБА_6 було розірвано. У 2012 році ОСОБА_5 дізнався, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави його було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням та знято з реєстраційного обліку. Дане заочне рішення було переглянуто, та в подальшому скасовано.

Також зазначав, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2013 року його позовні вимоги до ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним було задоволено. Вказаним рішенням договір дарування № 951691 від 20 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 визнано недійсним.

У звязку з зазначеними обставинами просив визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на дану квартиру, зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 дану квартиру, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 вартість квартири за договором купівлі-продажу, укладеному між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 02.08.2012 р., накласти арешт на дану квартиру.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.08.2014 року у задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача, - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2014 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру та зобовязання повернути квартиру.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2015 року скасовано заходи забезпечення позову застосовані ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2014 року по даній справі та знято арешт з квартири АДРЕСА_2.

У касаційному порядку рішення судів не переглядалися.

10.04.2015 року представником заявників ОСОБА_4 подана заява про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 року у зв"язку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви представник заявників ОСОБА_4 посилається на те, що рішення апеляційного суду від 24.11.2014 р. аргументовано тим, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2013 року по справі № 554/9799/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним, позов було задоволено в повному обсязі. Договір дарування № 951691 від 20 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3, було визнано недійсним як такий, що укладений проти справжньої волі дарувальника внаслідок застосування психічного тиску з боку обдарованої та укладений внаслідок помилки.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року було скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2013 року, яке було підставою для ухвалення рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 р., вважає, що дані обставини є підставою для перегляду рішення апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 р. у звязку з нововиявленими обставинами, та воно підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

У судовому засіданні заявники та їх представник доводи, наведені у заяві, підтримали та прохали її задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_6 в судове зсідання не зявилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вважає, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як розяснено у п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільнихі кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Підставою скасування судового рішення може бути лише ухвалене судом судове рішення, а не рішення третейського суду або іншого державного органу.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи (п.9 Постанови).

Виходячи зі змісту статей 364-1, 365 ЦПК перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заява розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд.

Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин.

У разі скасування у зв'язку з нововиявленими обставинами ухваленого судом апеляційної або касаційної інстанції нового рішення справа розглядається ними на загальних підставах за раніше поданими апеляційними або касаційними скаргами.

Оскільки статтею 307 ЦПК не передбачено права суду апеляційної інстанції передавати справу на новий розгляд, після скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами при новому розгляді справи суд керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главами ЦПК щодо апеляційного провадження та провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами. При цьому з урахуванням вимог статті 303 ЦПК апеляційний суд на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, досліджує обставини, що стали підставою для перегляду судового рішення, дає юридичну кваліфікацію фактичних обставин справи і ухвалює відповідне судове рішення у справі (п.19 Постанови Пленуму).

Як установлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, що на підставі договору дарування від 20.12.2005 року ОСОБА_5 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_6 прийняла, як дарунок квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9,10).

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним було задоволено. Вказаним рішенням договір дарування № 951691 від 20 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано недійсним (а.с. 11-12).

Як убачається з відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.07.2014 року ОСОБА_7 АКА № 830622, зазначена квартира належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, ВРТ/857695, 02.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с.13,59).

Як вказувалося вище, заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.08.2014 року у задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача, - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2013 року, яке є чинним, не було виконане та відомості про скасування договору дарування № 951691 від 20.12.2005 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, не внесені до реєстру нотаріальних дій, а позивач не був стороною оспорюваного правочину.

Як вказувалося вище, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2014 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру та зобовязання повернути квартиру. Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2. Зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_5, апеляційний суд виходив із того, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2013 року, яке є чинним, договір дарування № 951691 від 20 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано недійсним.

Зі змісту рішення вбачалося, що майно вибуло із володіння власника не з його волі, а тому відповідно до положень п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України може бути витребувано у добросовісного володільця, а відсутність відомостей про скасування договору дарування № 951691 від 20 грудня 2005 року не може бути підставою для відмову у позові щодо витребування майна, оскільки заочне рішення від 12.11.2013 року набрало законної сили і є обов'язковим для виконання.

Оскільки не підлягали задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 02 серпня 2012 року за №ВРТ/857695, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, а матеріали справи не мають достатніх даних щодо задоволення позову у частині стягнення коштів із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2, що не позбавляє права звернення особи, право якої порушено, із позовом про стягнення коштів за договором купівлі-продажу.

Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11.03.2015 року по справі № 554/9799/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_2, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання договору дарування недійсним, яке набрало законної сили, задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якого за цивільно-правовим дорученням представляє ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7, скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2013 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5. Вирішено питання стягнення судового збору (а.с. 158-159).

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки зміст позовної заяви свідчить про те, що на час укладення договору дарування позивач розумів значення своїх дій, усвідомлював правову природу та наслідки вчинення даного правочину .

Також відсутні докази, які б свідчили про те, що на позивача чинився психологічний та фізичний тиск, чи що даний правочин має ознаки удаваного.

Після укладення договору дарування обдарована прийняла цю квартиру та зареєструвала за собою право власності.

Апеляційним судом установлено, що в подальшому спірна квартира була продана ОСОБА_2, який також зареєстрував за собою право власності на дану квартиру, що вбачається з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.13).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_5 обґрунтовував його тим, що рішенням суду від 12.11.2013 року визнано недійсним договір дарування спірної квартири, укладений між ним та ОСОБА_6, а тому на підставі ст. ст. 215, 216, 330, 388 ЦК України він має право витребувати це майно від набувача, оскільки воно вибуло з його володіння не з його волі.

Приймаючи до уваги те, що рішення суду від 12.11.2013 року скасоване, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2, зобовязання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 квартиру, стягнення вартості квартири за договором купівлі-продажу, відсутні.

З наведених вище підстав не приймаються до уваги колегії суддів доводи апеляційної скарги ОСОБА_5

Таким чином, заочне рішення Октябрського районного суджу м. Полтави від 13.08.2014 року ухвалено з додержанням вимог закону, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319, 361-365 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Заяву представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року у зв"язку з нововиявленими обставинами, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року, - скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_11

/підпис/ ОСОБА_12

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1