У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Леско В.В., Кожух О.А.,

при секретарі : Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

Представник позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2015 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку - відмовлено.

У апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача Ужгородської міської ради у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 27 листопада 2003 року чоловік позивачки ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будовами, що знаходиться в АДРЕСА_1, належного померлій ОСОБА_5 (а.с.4).

На підставі зазначеного свідоцтва за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності в цілому на вказаний житловий будинок та видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунальним підприємством «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» від 23.12.2003 року (а.с.5).

Також ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 15 квітня 2010 року площею 0,0414 га. на підставі рішення 4 сесії 5 скликання №531 від 23.11.2007 року Ужгородської міської ради, яка розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.6).

З інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 слідує, що на підставі рішення Ужгородського міськвиконкому №6668 від 24.08.1954 року за вказаним домоволодінням зареєстровано земельну ділянку площею 0,1235 га., з якої чоловіком позивачки ОСОБА_4 приватизовано 0,0414 га., а від решти земельної ділянки площею 0,0821 га. він нотаріальною заявою від 06.08.2014 року відмовився на користь дружини - позивачки ОСОБА_2 (а.с.18), у зв'язку з чим позивачка вважає, що вона має право на приватизацію цієї земельної ділянки.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст.116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст.118 ЗК України.

Однак, рішенням Ужгородської міської ради ХХУ1 сесіїУ1 скликання від 07 листопада 2014 року №1507 ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0821 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено статтею 152 ЗК України, відповідно до ч.2 та 3 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка ОСОБА_2 просить визнати за нею право приватної власності на вище вказану земельну ділянку з підстав, передбачених ч.11 ст.118 ЗК України, якою встановлено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Однак встановивши, що рішенням Ужгородської міської ради ХХУ1 сесії У1 скликання від 07 листопада 2014 року №1507 ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0821 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 яке на час розгляду судом першої та апеляційної інстанції є чинним, та за відсутності в матеріалах справи відповідних документів щодо точного розміру земельної ділянки, право приватної власності на яку просить визнати позивачка, та доказів погодження її меж із суміжними землекористувачами, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга представника позивачки ОСОБА_1 відхиленню, оскільки суд першої інстанції рішення ухвалив з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :