АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/151/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1600/15Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі: представника позивача Погорілого Д.В., представника відповідача ФГ «Фортуна-11» - Сенкевича В.І., представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина"

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2015 року

по справі за позовом приватного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" до ОСОБА_4, Фермерського господарства "Фортуна-11" за участю третіх осіб Пригарівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, Реєстраційної служби Козельщинського РУЮ Полтавської області, Відділу Держземагенства у Козельщинському районі про визнання оспорюваного договору (правочину) недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ПСП «Батьківщина» звернулось до суду із вказаним позовом та просило визнати недійсним договір оренди землі №13 від 20 листопада 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Фортуна-11».

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 27 липня 2011 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну ділянку частку(пай), який належав останньому був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,45 га., строком на 5 років. 07 вересня 2012 року зазначений договір оренди земельної ділянки був зареєстрований у Пригарівській сільській раді.

Зазначало, що укладений 20 листопада 2014 року між ФГ «Фортуна -11» та ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки є недійсним, оскільки на цей час не припинив свою дію договір оренди від 27 липня 2011 року, а свідоцтво про право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 було отримано тільки 27 листопада 2014 року, тобто на момент укладення договору оренди земельної ділянки орендодавець не мав документа, який підтверджує право власності на землю.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2015 року у задоволенні позову ПСП «Батьківщина» відмовлено.

Вказане рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржило ПСП «Батьківщина», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПСП «Батьківщина» підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 липня 2011 року між позивачем ПСП «Батьківщина» та відповідачем ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну ділянку частку(пай) НОМЕР_1, який належав останньому був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,45 умовно кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Пригарівської сільської ради без визначення меж цієї частки в натурі, строком на 5 років. 07 вересня 2012 року зазначений договір оренди земельної ділянки був зареєстрований у Пригарівській сільській раді (а.с. 17-19).

Відповідно до п. 2 Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 р. N 119 вбачається, що реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

20 листопада 2014 року між ОСОБА_4 та ФГ «Фортуна-11» підписано договір оренди землі №13 відповідно до умов якого ОСОБА_4 (орендодавець) надає, а ФГ «Фортуна-11» (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 3,34 га, яка знаходиться на території Пригарівської сільської ради. Відповідно до п.2 вказаного договору об'єктом оренди є земельна ділянка під кадастровими номером НОМЕР_2 (а.с. 20-22).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що реєстраційною службою Козельщинського РУЮ Полтавської області 27 листопада 2014 року зареєстровано за ФГ «Фортуна-11» право оренди на вищезазначену земельну ділянку (а. с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право власності вбачається, що 27 листопада 2014 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на вищезазначену земельну ділянку під кадастровим номером НОМЕР_2 площею 3,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПСП «Батьківщина» місцевий суд виходив з того, що відбулася зміна об'єкта оренди, а отже спірний договір оренди землі було укладено правомірно.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із абз. 1 Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі» громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону.

За таких обставин, ОСОБА_4, маючи право на земельну частку (пай) площею 3,45 умовно кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Пригарівської сільської ради мав право на укладення договору оренди землі, яке було використано ним 27 липня 2011 року шляхом укладання з ПСП «Батьківщина» договору оренди землі строком на 5 років, тобто до 27 липня 2016 року.

07 вересня 2012 року зазначений договір оренди земельної ділянки відповідно до п. 2 Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 р. N 119, був зареєстрований у Пригарівській сільській раді.

Відповідно до ч.1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Як вбачається з матеріалів справи, підстави для припинення договору оренди землі від 27 липня 2011 року відсутні, питання щодо визнання даного правочину недійсним, у відповідному законом порядку не вирішувалось, правомірність державної реєстрації даного договору заінтересованими особами не оскаржувалась.

Відповідно ч. 3,4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно із абз. 2 Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі» після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, та не спростовується сторонами по справі, що у встановленому законом порядку договір оренди землі від 27 липня 2011 року змінено або розірвано не було.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на момент укладення спірного договору оренди землі №13 від 20 листопада 2014 року між ОСОБА_4 та ФГ «Фортуна-11» діяв договір оренди землі від 27 липня 2011 року, укладений між ОСОБА_4 та ПСП «Батьківщина».

При цьому, враховуючи, що свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 3,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пригарівської сільради Козельщинського району Полтавської області, було видано ОСОБА_4 27 листопада 2014 року, то на момент укладення спірного договору оренди, він не був власником вищезазначеної земельної ділянки, а залишався власником земельної частки (паю), яка і була фактично передана в оренду ФГ «Фортуна-11»

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Так як, станом на 20 листопада 2014 року ОСОБА_4 не був власником земельної ділянки площею 3,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пригарівської сільради Козельщинського району Полтавської області, він не міг передавати в оренду вказане нерухоме майно.

За таких обставин, ОСОБА_4 та ФГ «Фортуна-11» було укладено договір оренди предметом якого є земельна ділянка площею 3,45 умовно кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Пригарівської сільської ради без визначення меж цієї частки в натурі під час дії іншого договору оренди щодо цього самого предмета.

Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України та п.5 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, оспорюваний договір оренди землі №13 від 20 листопада 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Фортуна-11», порушує права ПСП «Батьківщина» та підлягає визнанню недійсним.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПСП «Батьківщина», яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_4 та ФГ «Фортуна-11» підлягає стягненню на користь ПСП «Батьківщина» понесені ним судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги по 121,80 грн. з кожного, а всього у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" - задовольнити.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позов приватного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" до ОСОБА_4, Фермерського господарства "Фортуна-11" про визнання оспорюваного договору (правочину) недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі №13 від 20 листопада 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «Фортуна-11», зареєстрованим Реєстраційною службою Козельщинського районного управління юстиції Полтавської області за № 30086624.

Стягнути з ОСОБА_4, Фермерського господарства "Фортуна-11" на користь приватного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" по 121,80 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Ю. Мартєв

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: