МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/454/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Стрєльнікова Д.В.

при секретарі Куртась К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 і його представника за довіреністю ОСОБА_2; відповідача ОСОБА_3 і його представника адвоката ОСОБА_4,

розглянувши 13 січня 2015 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на частку у спадковому майні,

в с т а н о в и в :

11.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на частку у спадковому майні. Так, позивач просив в порядку спадкування визнати за ним право власності на 1/3 частки у житловому будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованому в АДРЕСА_1

Одночасно позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24.07.1998 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-900 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 31.05.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яке зареєстроване в реєстрі за № 448.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_8. На час смерті своєї матері він постійно проживав у вище зазначеному будинку (далі за текстом - спірний будинок) з її батьками - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які йому, відповідно, доводяться бабою і дідом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 його дід ОСОБА_6 помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складалася із спірного будинку і земельної ділянки для його обслуговування площею 0,25 га. Оскільки на момент смерті діда його матір померла раніше, то у відповідності до вимог ст. 529 ЦК УРСР право спадкування перейшло до нього. При цьому позивач зазначив, що оскільки на час смерті діда він постійно проживав в спірному будинку, то є таким що вступив у володіння ним. Відтак він фактично успадкував 1/3 частки у спірному будинку на рівні з дружиною померлого ОСОБА_5 і сином померлого - відповідачем ОСОБА_3

Позивач також зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 Після цього він почав збирати документи необхідні для оформлення своїх спадкових прав. Однак в січні 2014 він отримав копію позовної заяви поданої відповідачем ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування спірним будинком. З цієї позовної заяви він дізнався про те, що відповідач отримав свідоцтва про право на спадщину щодо спірного будинку. Посилаючись на усну домовленість із відповідачем про оформлення спадкових прав лише після смерті як діда так і баби, позивач зазначив, що він не знав про вчинення відповідачем дій з оформлення спадкових прав після смерті спадкодавців ОСОБА_6 і ОСОБА_5 При цьому нотаріальні органи не перевірили факт прийняття ним спадщини, що в подальшому спричинило порушення його прав.

Таким чином, позивач вважає, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 він як спадкоємець першої черги за законом має право на 1/3 частки у спірному будинку в силу ст. 529 ч. 2 ЦК УРСР.

В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали і підтвердили викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач і його представник в судовому засіданні позов визнали частково і подали письмові заперечення. (а.с. 109-111) Так вони визнали позов в тій частині, що позивач дійсно прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 і має право на частку у спадковому майні. Разом із тим, відповідач зазначив, що він визнає право позивача лише на 1/9 частки у спірному будинку, оскільки цей будинок в силу ст. 22 КпШС України був спільною сумісною власністю як спадкодавця ОСОБА_6 так і спадкодавця ОСОБА_5 Тому відповідач вважає, що розподілу в порядку спадкування підлягає лише частка спадкодавця ОСОБА_6, яка фактично становить 1/2 у спірному будинку, а не 1/1, як вказує позивач. Так як 1/2 частка, що належала спадкодавцю ОСОБА_6 мала розподілитися між ним, його матір'ю ОСОБА_5 і померлою сестрою ОСОБА_8 в рівних частках (по 1/3), то, відповідно, позивачу слід виділити у власність 1/9 від цілого спірного будинку. З цих підстав відповідач погодився і з визнанням свідоцтв про право на спадщину частково недійсними.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін і їх представників, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд виходить з такого.

У відповідності до актових документів ОСОБА_6 з 14.11.1948 року перебував в шлюбі з ОСОБА_5, від якого в них народилися: 24.06.1954 року - син ОСОБА_3; а 02.10.1951 року - дочка ОСОБА_9 (після шлюбу 07.04.1973 року прізвище змінено на ОСОБА_1, а після шлюбу 22.10.1977 року прізвище змінено на ОСОБА_8). (а.с. 7-9, 133, 134)

04.10.1973 року ОСОБА_9 народила сина ОСОБА_1, який є позивачем по справі і доводиться ОСОБА_6, та ОСОБА_5 онуком. (а.с. 10)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла у віці 32 років в м. Миколаєві. (а.с. 11)

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 05.05.1990 року ОСОБА_6 набув право власності на цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 136)

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер у віці 69 років в с. Кринички Миколаївського району Миколаївської області. (а.с. 132)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла у віці 86 років в м. Миколаєві. (а.с. 29)

Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 позивач постійно проживав у спірному будинку. Після смерті ОСОБА_6 позивач фактично вступив у володіння спадковим майном. (а.с. 17) Таким чином, згідно ст. 529 ч. 2 ЦК УРСР позивач є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки на час відкриття спадщини його матері не було в живих, а він доводиться онуком спадкодавцю ОСОБА_6 Крім того, у відповідності до ст. ст. 548, 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР позивач вважається таким, що прийняв спадщину.

Факт прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_6 в судовому засіданні визнаний відповідачем і його представником, а відтак в силу ст. 61 ч. 1 ЦПК України дана обставина не підлягає окремому доказуванню.

Що стосується вимог позивача про визнання за ним права власності на 1/3 частки у спірному будинку, то суд виходить з такого.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок спадкодавець ОСОБА_6 був єдиним власником спірного жилого будинку і іншого судом не встановлено. Це підтверджується і подальшим рівним розподілом часток у спірному будинку між спадкоємцями ОСОБА_5 і відповідачем ОСОБА_3 при оформленні свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 (а.с. 5)

В силу ст. 529 ЦК УРСР позивач на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 мав рівні права на спадкування разом із спадкоємцями ОСОБА_5 і відповідачем ОСОБА_3

Таким чином при спадкуванні частка позивача мала бути визначена на рівні 1/3 в спірному будинку. Відсутність же відомостей у Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори про наявність, окрім спадкоємців ОСОБА_5 і відповідача ОСОБА_3, ще і спадкоємця позивача ОСОБА_1 призвела до помилкового визначення часток по 1/2 лише за ОСОБА_3 і ОСОБА_5, що врешті призвело до порушення права позивача.

З огляду на викладене та на підставі ст. 562 ч. 1 ЦК УРСР порушене право позивача на спадкування підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на 1/3 частки у спірному жилому будинку. При цьому твердження відповідача про наявність у позивача права лише на 1/9 частки у спірному будинку не ґрунтуються на законі та досліджених доказах.

Внаслідок зміни складу спадкоємців та у зв'язку із перерозподілом часток у спірному будинку, який є спадковим майном, свідоцтво про право на спадщину за законом щодо нього, видане 24.07.1998 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-900, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 31.05.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яке зареєстроване в реєстрі за № 448 слід визнати частково недійсними згідно ст. 48 ЦК УРСР та ст. 1301 ЦК України, відповідно.

Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню.

З відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

В порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки, а за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки у житловому будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1

Визнати частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом в частині житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1, яке видане 24.07.1998 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-900, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо цього ж будинку, яке видане 31.05.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яке зареєстроване в реєстрі за № 448.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 488 грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Суддя Д.В. Стрєльніков

·

·

13.01.2015