Справа № 182/1624/15-ц
Провадження № 2/0182/1651/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.03.2015 року м. Нікополь

Нікопольський місьрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, треті особи - Реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції та Відділ Держземагентства у м.Нікополі Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

На підставі договору від 10 лютого 1992 року їй належить 7/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2. У 1997 році вона розпочала приватизацію земельної ділянки під належною їй частиною житлового будинку. 24.12.1997 року виконавчим комітетом Нікопольської міської ради було прийняте рішення № 830 „Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування", за яким їй передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1027 га, у т.ч. для особистого підсобного господарства 0,0027 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,10 га. На підставі вказаного рішення їй було надано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1027 га, розташовану в м.Нікополі по АДРЕСА_1 Нікопольської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку від 17 квітня 1998 року. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4225. Таким чином, у Державному акті на право приватної власності на землю вказана одна земельна ділянка, загальною площею 0,1027 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а згідно рішення виконкому Нікопольської міської ради № 830 від 24 грудня 1997 року земельних ділянок дві: площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та площею 0,0027 га для особистого підсобного господарства. Для приведення своїх правовстановлюючих документів на землю у відповідність до чинного законодавства, а саме присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, вона звернулась до ФОП ОСОБА_2, яка підготувала технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства. Відповідно до рішення № 830 від 24.12.1997 року технічна документація була виготовлена на дві земельні ділянки та кожній з них присвоєний кадастровий номер. Після внесення земельних ділянок до Державного земельного кадастру та присвоєння їм кадастрових номерів вона отримала витяги з ДЗК на дві земельні ділянки:

· кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га;

· кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0027 га.

Для реєстрації свого права власності на земельні ділянки, відповідно до вимог чинного законодавства, вона звернулась до Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції. Але щодо реєстрації права власності на обидві земельні ділянки державними реєстраторами їй було відмовлено, оскільки її правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю - не відповідає відомостям про земельні ділянки, що вказані у витягах ДЗК, а саме - площа та цільове призначення земельних ділянок не відповідають земельному акту. Крім того, земельних ділянок дві, а не одна, як вказано з правовстановлюючому документі, тож земельні ділянки утворилися в результаті поділу. Оскільки їй відмовлено у реєстрації її права власності на земельні ділянки, вважає, що її право власності не визнається, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судове засідання сторони та треті особи не прибули, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх, відповідач та треті особи проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору від 10.02.1992 року, позивачці належить 7/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 (а.с.20). У 1997 році позивачка розпочала приватизацію земельної ділянки під належною їй частиною житлового будинку. 24.12.1997 року виконавчим комітетом Нікопольської міської ради було прийняте рішення № 830 „Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування", за яким позивачці передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1027 га, у т.ч. для особистого підсобного господарства 0,0027 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,10 га. (а.с.6). На підставі вказаного рішення позивачці було надано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1027 га, розташовану в м.Нікополі по АДРЕСА_1 Нікопольської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку від 17 квітня 1998 року (а.с.5). Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4225. Таким чином, у Державному акті на право приватної власності на землю вказана одна земельна ділянка, загальною площею 0,1027 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а, згідно рішення виконкому Нікопольської міської ради № 830 від 24 грудня 1997 року, земельних ділянок дві: площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та площею 0,0027 га для особистого підсобного господарства. Для приведення своїх правовстановлюючих документів на землю у відповідність до чинного законодавства, а саме присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, позивачка звернулась до ФОП ОСОБА_2, яка підготувала технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства (а.с.8-20). Відповідно до рішення № 830 від 24.12.1997 року технічна документація була виготовлена на дві земельні ділянки та кожній з них присвоєний кадастровий номер. Після внесення земельних ділянок до Державного земельного кадастру та присвоєння їм кадастрових номерів позивачка отримала витяги з ДЗК на дві земельні ділянки:

· кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га;

· кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0027 га.

Для реєстрації свого права власності на земельні ділянки, відповідно до вимог чинного законодавства, позивачка звернулась до Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції. Але щодо реєстрації права власності на обидві земельні ділянки державними реєстраторами їй було відмовлено, оскільки її правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю - не відповідає відомостям про земельні ділянки, що вказані у витягах ДЗК, а саме - площа та цільове призначення земельних ділянок не відповідають земельному акту (а.с.21). Крім того, земельних ділянок дві, а не одна, як вказано з правовстановлюючому документі, тож земельні ділянки утворилися в результаті поділу.

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3, 10, 15, 57, 58, 60, 212, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0027 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал