22-ц/775/901/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Шиян В.В.
Категорія 39 Доповідач Баркова Л.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Баркової Л.Л.

Биліни Т.І., Бугрим Л.М.

при секретарі : Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання, визнання спадкоємцем четвертої черги

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2014 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання, та визнання спадкоємцем четвертої черги. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 в період з 1987 року по день його смерті,- ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнано ОСОБА_3 спадкоємицею четвертої черги по закону після його смерті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що оскільки на час розгляду справи вона була власником спадкового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2012 року, оскаржуваним рішенням у зв»язку із не залученням її до справи як третьої особи, були порушені її права власника.

Крім того, спір вирішено до неналежного відповідача, із нотаріальної контори не витребувані відомості щодо кола спадкоємців.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідача ОСОБА_4, апелянта ОСОБА_6, які належним чином повідомлені про час і місце судового засідання. Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_3, її представника, адвоката Бичкова Я.В., відповідача ОСОБА_5, які просили апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_3, суд виходив із доведеності позовних вимог про проживання позивачки зі спадкодавцем ОСОБА_7 в період з 1987 року до дня його смерті однією сім'єю, ведення з ним спільного сумісного господарства та набуття права на спадкування за законом у четверту чергу.

За відсутністю позовних вимог питання щодо набуття позивачкою права власності на спадкове майно цим рішенням не вирішувалось.

Відповідно до ч.1 статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» під час подання апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст.292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права і обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суд постановлює ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановлює ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності із п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається зі справи, пояснень позивачки ОСОБА_3 і відповідача ОСОБА_5 в апеляційному суді, а також встановлено судовим рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2013 року:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, якому на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради міста Маріуполя за №43 від 14 січня 1971 року було надано у безстрокове користування земельну ділянку АДРЕСА_1 для будівництва жилого будинку. За даними бюро технічної інвентаризації на час його смерті збудований будинок значився як самочинний.

Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 6 вересня 2006 року, яке є чинним по цей час, визнано дійсним договір купівлі продажу зазначеного будинку, що був укладений 22 серпня 2006 року між сином померлого ОСОБА_4 і ОСОБА_5

За рішенням того ж суду від 23 листопада 2012 року було задоволено позов ОСОБА_10, двоюрідної сестри померлого, про встановлення з останнім спільного проживання однією сім»єю та визнання за ОСОБА_10 права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 на жилий будинок АДРЕСА_1. За апеляційною скаргою це рішення апеляційним судом від 15 травня 2013 року було скасоване і в задоволенні позову ОСОБА_10 відмовлено. (а.с.14-15)

Однак, до ухвалення зазначеного судового рішення апеляційним судом, 21 грудня 2012 року ОСОБА_10 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продала зазначений будинок ОСОБА_6, яка 25 грудня 2012 року зареєструвала право власності у державному реєстрі за №48571 у книзі №66. (а.с.101)

Відповідно до повідомлень Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 04.09. та 17.09.2015 року в провадженні суду знаходиться позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі продажу жилого будинкуАДРЕСА_1, який до цього часу не розглянутий. (а.с.124, 139).

Як вбачається із пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а також не спростовується доводами апеляційної скарги, зазначений будинок є непридатним до проживання, уявляє собою будівельні матеріали, і ОСОБА_6 є сторонньою особою, до кола спадкоємців померлого ОСОБА_4 не відноситься, зазначений будинок є непридатним до проживання і апелянт ОСОБА_6 в ньому ніколи не проживала.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає встановленим, що у заявленому ОСОБА_3 позові, предметом спору є встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_4 та визнання її спадкоємцем четвертої черги на спадкове майно, що складається із будівельних матеріалів.

Питання щодо набуття права власності на нерухоме майно судом першої інстанції не вирішувались.

Тому, виходячи із наведеного, та приймаючи до уваги, що права та обов'язки апелянта ОСОБА_6 оскаржуваним рішенням не вирішувались, що ці обставини були встановлені після прийняття її скарги до розгляду, апеляційне провадження за апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 292, 303, 307, 314,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження справі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання, визнання спадкоємцем четвертої черги, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді