РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бойчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просить суд визнати фіктивною її відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме, від 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_4 подала суду письмове клопотання, в якому, посилаючись на незадовільний стан здоров'я, просить розгляд справи провести у її відсутності. Позовні вимоги, з урахуванням зміни підстав позову, підтримала у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з письмовим клопотанням, в якому пред'явлені до неї позовні вимоги визнала у повному обсязі і не заперечує проти задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бойчук О.П. в судовому засіданні позов ОСОБА_4 визнала і жодних заперечень проти позову не подала.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є його дружина - позивач ОСОБА_4 та дочка - відповідач ОСОБА_2

За життя ОСОБА_5 залишив заповіт, яким належну йому на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_1 заповів свої дочці ОСОБА_2

Як слідує зі свідоцтва про право власності на житло від 10 квітня 1995 року, квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Рішенням Рівненського міського суду від 12 жовтня 2006 року у справі № 2-8298/06 визнано, що на момент смерті ОСОБА_5 частки співвласників квартири АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4 становили по 1/2 за кожним.

03 жовтня 2006 року ОСОБА_2 подала до Другої Рівненської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_5 Натомість ОСОБА_4 подала заяву про те, що спадщину після смерті ОСОБА_5 вона не приймає і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_2, не має.

15 листопада 2006 року державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Василютою Л.А. ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за реєстровим № 2-2456.

Рішенням Рівненського міського суду від 03 грудня 2014 року у справі № 569/17891/14-ц свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2006 року, видане на користь ОСОБА_2, визнано недійсним.

Після набрання згаданим рішенням суду законної сили ОСОБА_4 24 грудня 2014 року звернулася до Другої Рівненської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, на що отримала відмову, про що свідчить постанова державного нотаріуса Реви Л.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Як слідує з постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою для прийняття такого рішення є прийняття у встановлений законом шестимісячний строк спадщини за заповітом ОСОБА_2 та видача їй відповідного свідоцтва, а також відмова ОСОБА_4 від спадшини.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

Як слідує з обставин, наведених ОСОБА_4 в обґрунтування позовних вимог, після смерті її чоловіка ОСОБА_5 між нею та її дочкою ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості щодо спадкового майна, відповідно до якої відповідач успадковує 1/2 частину після смерті батька, а позивач на цю частину не претендує. Належну позивачу 1/2 частину квартири вона передає відповідачу за договором довічного утримання. Відповідач же зобов'язується утримувати відповідача до смерті та сплачувати усі комунальні послуги.

У зв'язку з тим, що відповідач своїх обов'язків за договором довічного утримання не виконує, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання цього договору.

Викладені обставини відповідачем ОСОБА_2 визнаються, а тому приймаються судом до уваги при вирішенні спору.

Оцінюючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відмова позивача від спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 не є безумовною і беззастережною та, крім того, вчинена без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися нею, а тому, враховуючи положення статті 234 ЦК України, така відмова є фіктивною.

При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що у своїй заяві від 03 жовтня 2006 року позивач ОСОБА_4 не відмовилася від прийняття спадщини, а лише зазначила, що спадщину не приймає.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень пункту першого частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набується на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Однією з підстав набуття права власності, згідно з вимогами статті 1216 ЦК України, є спадкування.

Як слідує з досліджених по справі письмових доказів, ОСОБА_4 на час смерті ОСОБА_5, тобто на час відкриття спадщини, постійно проживала з ним у квартирі АДРЕСА_1.

Враховуючи встановлення судом факту фіктивності відмови ОСОБА_4 від прийняття спадщини, позивача слід визнати такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 у відповідності до вимог частини третьої статті 1268 ЦК України, що є підставою для визнання за ОСОБА_4 права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, а саме, на належну останньому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Кеpуючись ст.ст.3,10,11,60,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати фіктивною відмову ОСОБА_4 від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме, від 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, викладену у заяві від 03 жовтня 2006 року до Другої Рівненської державної нотаріальної контори.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, як на спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Куцоконь Ю.П.