У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка С.В., Буцяка З.І.,

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення порушення права власності шляхом виселення із житлового будинку та зняття особи з реєстрації,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення порушення права власності шляхом виселення із житлового будинку та зняття особи з реєстрації задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 порушення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла та знято ОСОБА_1 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону. Судом не враховано, що він як бувший член сім'ї власника має право на користування спірним будинком. Вказує, що вказаний будинок він купував разом з позивачкою спільно, вкладав кошти в ремонт, оплачував комунальні платежі. Припинення сімейних відносин з власником житла, в контексті ст. 64 ЖК України, не позбавляє його права користування займаним приміщенням.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що відповідач порушує право власності позивача на спірний будинок та не має права користуватися вказаним житлом, оскільки не являється членом сім'ї власника житла.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ст. 1 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно з вимогами пункту 2 частини 1 статті 3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

У відповідності до частини 1 статті 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями про права власності з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 липня 2008 року (а.с. 9).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є членом сім»ї наймача та має право користуватися будинком не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не є членом сім'ї власника будинку та у нього відсутні договірні відносини з ним. Крім того, будь-які докази перебування сторін у зареєстрованому шлюбі чи у фактичних шлюбних стосунках, ведення ними спільного господарства в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Оскільки відповідачем порушуються права позивача як власника щодо вільного користування та розпорядження належним йому майном та створюються перешкоди для позивача у здійсненні таких прав, то доводи апеляційної скарги є безпідставними та на увагу не заслуговують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: