РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/11956/15-ц

пр. № 2/759/5193/15

29 вересня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 в липні 2015 року заявила позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Позов мотивований тим, що відповідач понад рік, без поважних на те причин, не проживає за місцем реєстрації, участі в утриманні житла не приймає, що створює позивачу, як власнику житла, перешкоди в користуванні власністю.

Представник позивача ОСОБА_3 подав заяву, за якою вимоги позову підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

ОСОБА_2 в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації, про причини неявки не повідомив.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про можливість постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено таке.

Відповідно до договору дарування, що посвідчений 19.04.1994 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної кантори Матвієнко Т.В. за реєстровим №4с-330, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1

З довідки балансоутримувача будинку від 17.10.2014р. (ф.3), вбачається, що у вказаній квартирі залишилась проживати її колишня власниця ОСОБА_5, а в 1999 році в квартиру вселився чоловік останньої ОСОБА_2

Позивач вказує, що ОСОБА_5 є її матір?ю, а тому суд визнає, що ОСОБА_2 вселився до спірної квартири зі згоди власника на правах члена її сім?ї.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2014р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано.

Позивачем стверджується, що одразу після розірвання шлюбу ОСОБА_2 зібрав свої речі і покинув спірну квартиру і з того часу наміру користуватись житлом не виявляв, тобто позивач вказує на те, що відповідач понад один рік, без поважних на те причин, не проживає за адресою своєї реєстрації.

Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача та членів його сім?ї додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, тощо.

За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню.

Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва на протязі десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий М.Ф. Сенько