І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 року Рівненський міський суд
в особі головуючої судді Крижової О.Г.,
при секретарі Гриценюк М.А.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням Рівненського міського суду на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно починаючи з 14.10.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак,сплата визначених рішенням суду аліментів не проводилась у зв'язку з чим утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 30.04.2014 року становить 24 910 грн. 30 грн. Сума пені за період з жовтня 2010 року до кінця квітня 2014 року включно становить 109 527 гривень.
В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просить суд їх задоволити та стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 109 527 грн. 62 коп. за період з травня 2011 року по квітень 2014 року включно.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 23.11.2010 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно від дня пред'явлення позову - 14.10.2010 року і до досягнення дітьми повноліття.
Вказаний розмір заборгованості по аліментам обчислений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції (розрахунок від 29.05.2014 року) у відповідності до вимог ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.3 ст.195 СК України, а тому приймається судом до уваги.
Як роз'яснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст.196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.
Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Згідно наданого позивачем розрахунку, сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з травня 2011 року по квітень 2014 року становить 109 527 грн. 62 коп.
Суд визнає, що розрахунок суми неустойки позивачем проведений у відповідності з вимогами ч.1 ст.196 СК України.
Суд вважає, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню в тому розмірі, який просить позивач, оскільки відповідач та його представник не подали суду спростувань та не навели жодних обставин, які б свідчили про відсутність вини відповідача чи про необхідність зменшення розміру неустойки.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Враховуючи, що позивачем заявлені позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, а відповідачем дані вимоги не спростовані, а також не наведено жодних обставин, які-б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам, що потягло за собою виникнення пені; відповідач до суду з позовом про зменшення розміру неустойки не звертався, тому позовні вимоги, з наданим розрахунком представником позивача, підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.196 СК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задоволити..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_4, призначених рішенням Рівненського міського суду від 23 листопада 2010 року, в розмірі 109 527 грн. 62 коп. (сто дев'ять тисяч п'ятсот двадцять сім гривень 62 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду О.Г. Крижова