Номер справи: 162/1045/15-ц
Провадження по справі: 2/164/275/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Покидюка М.В.

при секретарі Каращук В.С.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна обєктом спільної власності подружжя та його розподіл,-

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2015 року в порядку підсудності із Любешівського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт. Любешів, вул. Ісая, буд. 32 Волинської області. В даному будинку він проживав зі своєю колишньою дружиною та дітьми. Позивач з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в лютому 2012 року. Після розірвання шлюбу відповідач влаштовувала конфліктні ситуації, які призвели до того, що вона фактично вигнала позивача з житлового будинку та змінила вхідні замки. Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_3 з проханням не чинити перешкоди щодо проживання у будинку та добровільно дати йому можливість проживати у власному будинку, проте, відповідач в категоричній формі відмовилася пускати його у будинок. На підставі наведеного, просили суд, зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належного йому житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт. Любешів, вул. Ісая, буд. 32 Волинської області шляхом вселення до даного будинку з передачею ключів від нього.

09 вересня 2015 року ОСОБА_3 в судовому засіданні подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна обєктом спільної власності подружжя та його розподіл.

Дані позови судом обєднанні в одне провадження.

08 жовтня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_3С до ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна обєктом спільної власності подружжя та його розподіл залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги, із підстав викладених в позовній заяві, підтримали, просять суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4 не заперечують що після виникнення конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 остання замінила замки від вхідних дверей будинку, позивач має право користуватися спірним будинком, але своєю поведінкою він створює неможливість проживання в ньому інших членів сімї. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши представлені по справі інші докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником та зареєстрований в будинку, що знаходиться за адресою: смт. Любешів, вул. Ісая, буд. 32 Волинської області, який вони збудували разом з відповідачем ОСОБА_3 за час подружнього життя, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23 жовтня 2013 року, технічним паспортом. У спірному будинку сторони разом проживали однією сімєю, позивач вільно користувався зазначеним будинком, жив в ньому до того часу поки відповідач змінила замок на вхідних дверях будинку та не пускає його в спірний будинок. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 06 травня 1978 року Любешівським районним відділом ЗАГСу Волинської області розірваний, що підтверджується рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 27 лютого 2012 року.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні житловим приміщенням шляхом заміни замків від вхідних дверей будинку, а тому порушенні права позивача підлягають відновленню шляхом передачі йому ключів від вхідних дверей і вселення його у спірний будинок.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що слід усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житловим приміщенням шляхом передачі ключів від вхідних дверей і вселення ОСОБА_1 у житловий будинок, що знаходиться за адресою: смт. Любешів, вул. Ісая, буд. 32 Волинської області.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 11, 58, 59, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. 310, 316, 319, 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю. Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належного ОСОБА_1 житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт. Любешів, вул. Ісая, буд. 32 Волинської області шляхом передачі ключів від вхідних дверей і вселення до його в даний будинок. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.В. Покидюк