Справа № 579/800/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Бєгунової О.В.

за участі секретаря Писаренко О.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевці справу за позовом ОСОБА_1 до Кролевецької центральної районної лікарні про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

в с т а н о в и в:

позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23 липня 1980 року по 30 квітня 2015 року вона працювала в Кролевецькій центральній районній лікарні (далі ЦРЛ) медичною сестрою, зокрема з 1 березня 1989 року на посаді медичної сестри перевязувальної у хірургічному відділенні лікарні.

23 січня 2015 року рішенням 37 сесії 6 скликання «Про створення хірургічного відділення з травматологічними ліжками в Кролевецькій ЦРЛ», Кролевецька районна Рада запровадила обєднання хірургічного та травматологічного відділень лікарні та створення єдиного відділення на 47 ліжок, які всі є хірургічними.

13 лютого 2015 року головним лікарем Кролевецької ЦРЛ ОСОБА_4 виданий наказ №55 «Про скорочення штатних посад», яким передбачене скорочення посади медичної сестри перевязувальної, на якій вона в той час працювала.

30 квітня 2015 року вона була звільнена з роботи за ч.1 ст.40 КЗпП України з 1 травня 2015 року.

Вона вважає звільнення незаконним з наступних підстав:

Наказ головного лікаря ОСОБА_4 №55 від 13 лютого 2015 року «Про скорочення штатних посад» щодо скорочення посади медичної сестри перевязувальної суперечить наказу Міністерства охорони здоровя від 23 лютого 2002 року №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоровя», відповідно до п.31 додатку №3 якого посади медичних сестер перевязувальних установлюються з розрахунку 1 посада на кожну перевязувальну за наявності в лікарні не менше 30 ліжок хірургічного профілю. За наявності онкологічних ліжок та ліжок гнійної хірургії створюється окрема перевязувальна. Оскільки у відділенні, що створене після обєднання хірургічного та травматологічного відділень буде більше 30 ліжок (а саме їх буде 47 хірургічного профілю) в Кролевецькій ЦРЛ, має бути дві посади медичної сестри перевязувальної.

Скорочення посади медичної сестри перевязувальної відбулось всупереч рекомендаціям Управління охорони здоровя Сумської облдержадміністрації, викладеним у листах від 4.03.2015 №061/17/6 та від 27 травня 2015 року №01-23/25/289 щодо необхідності відповідно до санітарно-гігієнічних норм та правил, а також нормативних актів МОЗ України збереження посади сестри медичної перевязувальної у обєднаному хірургічному відділенні.

Зазначена позиція підтверджується Головним управлінням Держсанепідслужби у Сумській області у листах до Управління охорони здоровя Сумської ОДА від 25.08.2015 року №02/2011.

Таким чином, скорочення посади медичної сестри перевязувальної у хірургічному відділенні Кролевецької ЦРЛ та її звільнення з цієї посади проведено з грубим порушенням закону.

Рішення головного лікаря про її звільнення мотивовано особистим неприязним відношенням до неї внаслідок її активної громадянської позиції, несумісність їх політичних та громадських переконань.

Так, під час виборів до Верховної Ради України у 2012 році вона активно протидіяла фальсифікації результатів виборів та використанню адміністративного ресурсу лікарні на користь Партії Регіонів керівництвом Кролевецької ЦРЛ.

Крім того, протягом тривалого часу вона намагалась привернути увагу громадськості, компетентних органів державної та виконавчої влади на стан охорони здоровя в Кролевецькому районі шляхом активної участі в організації колективних звернень працівників Кролевецької ЦРЛ у відповідні інстанції, в яких повідомлялось про факти зловживання ОСОБА_4 своїм службовим становищем, порушенням з її боку законних трудових прав працівників ЦРЛ, наслідком чого стало переслідування її головним лікарем ОСОБА_4 Про упереджене ставлення до неї свідчить притягнення її до дисциплінарної відповідальності з надуманих підстав у листопаді 2014 року, здійснення на неї систематичного психологічного тиску, зокрема необхідність проходження атестації в очній формі замість заочної, проведення зайвих перевірок на робочому місці, що в цілому принижувало її та завдавало моральних страждань.

На її переконання саме з цих мотивів головним лікарем ОСОБА_4 було прийняте рішення про її звільнення з метою остаточно ізолювати її від колективу. З метою її залякування ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до неї за фактом «наклепу», який начебто убачався в колективних зверненнях, підписаних не тільки нею, а також великою кількістю інших працівників лікарні.

Звільнення є незаконним внаслідок порушення відповідачем ч.1 ст.42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників, оскільки на роботі були залишені працівники з більш низьким рівнем кваліфікації та продуктивності праці. Крім того, протягом двох місяців після попередження про вивільнення їй не були запропоновані всі наявні вакантні посади в лікарні, які утворилися на день її звільнення, зокрема посади медичних сестер палатних в хірургічному відділенні, які їй не запропонували і на які вона претендувала, маючи більш високий кваліфікаційний рівень, ніж працівники, які були залишені на роботі, будучи переведеними на ці посади.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просить скасувати наказ №82-к від 30.04.2015 року в частині її звільнення;

поновити її на роботі на посаді сестри медичної перевязувальної Кролевецької ЦРЛ;

стягнути з Кролевецької ЦРЛ на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 1 травня 2015 року по день поновлення на роботі в сумі 9359 грн.;

стягнути з Кролевецької ЦРЛ на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн., завдану незаконним звільненням.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі з наведених підстав.

Представник відповідача в суді позов не визнав і дав пояснення про те, що скорочення штатних одиниць та чисельності працівників, зокрема при обєднанні хірургічного та травматологічного відділень в Кролевецькій ЦРЛ відбулось на виконання рішень Кролевецької районної Ради від 23 січня 2015 року «Про оптимізацію ліжкового фонду Кролевецької ЦРЛ», «Про створення хірургічного відділення з травматологічними ліжками в Кролевецькій ЦРЛ» на підставі проведеного аналізу контрольних показників асигнувань на охорону здоровя Кролевецького району на 2015 рік з метою недопущення порушень Бюджетного Кодексу.

Штатний розпис лікарні затверджений головним розпорядником коштів, керівництвом Кролевецької райдержадміністрації.

Відповідачем у повній мірі дотримані норми законодавства щодо вивільнення працівників у звязку зі скороченням штату працівників шляхом проведення таких заходів:

за три місяці повідомлений профспілковий комітет ЦРЛ про скорочення з 1.05.2015 року ліжкового фонду лікарні та повязаного з цим скорочення штату працівників хірургічного та травматологічного відділень;

30 січня 2015 року видані накази №50-ОД «Про оптимізацію ліжкового фонду Кролевецької ЦРЛ» та №51-ОД «Про створення хірургічного відділення з травматологічними ліжками в Кролевецькій ЦРЛ»;

виданий наказ №55-ОД від 13.02.2015 року «Про скорочення штатних посад»;

виданий наказ №56-ОД від 13.02.2015 року «Про попередження працівників про наступне вивільнення». 25 лютого 2015 року відділом кадрів Кролевецької ЦРЛ було ознайомлено ОСОБА_1 з наказом «Про попередження працівників щодо наступного вивільнення», одночасно їй були запропоновані 24 вакантні на той час посади з метою її працевлаштування, від яких ОСОБА_1 письмово відмовилась. Крім того, листом за підписом головного лікаря №01-08/1568 від 28 квітня 2015 року ОСОБА_1 було повідомлено про наявність в лікарні вакантних посад для її працевлаштування, однак позивачка до відділу кадрів не зявилась.

Звільнення ОСОБА_1 відбулось за погодженням з профспілковим комітетом у відповідності зі ст.43 КЗпП України. При цьому під час процедури вивільнення ОСОБА_1 вимоги ч.1 ст.42 КЗпП України не застосовувались, оскільки посади медичної сестри перевязувальної скорочувались в хірургічному та травматологічному відділеннях взагалі, отже визначення переважного права на залишення на роботі не відбулось.

Вакантні посади в Кролевецькій ЦРЛ, про наявність яких позивачці повідомлялось письмово 25.02.2015 та 28.04.2015 року частково були зайняті іншими працівниками, які також підлягали вивільненню, зокрема працівниками які мали статус молодого спеціаліста, одинокої матері, мали більший досвід в роботі з врахуванням специфіки праці.

Скорочення посад медичної сестри перевязувальної повязано з економічною доцільністю та необхідністю, не порушує санітарно-гігієнічних норм та правил, не тягне погіршення організації лікувального процесу та стану обслуговування хворих. Функції медичної сестри перевязувальної покладені та виконуються відповідно до затверджених посадових інструкцій іншими працівниками відділення, що, забезпечуючи виконання посадових обовязків, надає економію бюджетних коштів.

Представник відповідача також вважає, що твердження позивачки, що її звільнення, скорочення посади, яку вона обіймала повязане з упередженим ставленням до неї з боку головного лікаря ОСОБА_4 є надуманим, при цьому сама позивачка протягом 2014 року допускала на робочому місці недотримання правил санітарно-протиепідемічного режиму, внаслідок чого до неї було застосоване дисциплінарне стягнення за наказом головного лікаря від 18.11.2014 року №2/9а-к та зауваження з боку заступника головного лікаря з медичної частини та головної медичної сестри.

Третя особа, головний лікар Кролевецької ЦРЛ позов не визнала і дала пояснення про те, що звільнення позивачки з роботи за ч.1 ст.40 КЗпП України за наказом № 82-к від 30 квітня 2015 року проведене з дотриманням трудового законодавства, з обєктивних причин та не повязане з будь-якою діяльністю або діями ОСОБА_1, які остання визначає як активну громадянську позицію.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом №85 від 21 липня 1980 року прийнята на роботу в Кролевецьку ЦРЛ на посаду медичної сестри анестезистки, наказом №44 від 2 березня 1989 року переведена на посаду медичної сестри перевязувальної хірургічного відділення Кролевецької ЦРЛ та за наказом №82-к від 30 квітня 2015 року звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України в звязку зі скороченням посади. (а.с.6-7)

Скорочення посади сестри медичної перевязувальної хірургічного відділення Кролевецької ЦРЛ, яку до 1 травня 2015 року обіймала позивачка, відбулось у звязку зі змінами в організації виробництва і праці в лікарні, проведених на підставі:

рішення 37 сесії 6 скликання Кролевецької районної Ради від 23 січня 2015 року «Про оптимізацію ліжкового фонду Кролевецької ЦРЛ» і «Про створення хірургічного відділення з травматологічними ліжками в Кролевецькій ЦРЛ» (а.с.41, 42), штатного розкладу Кролевецької ЦРЛ станом на 1 травня 2015 року, затвердженого в кількості 588,75 штатних одиниць, затвердженого першим заступником голови Кролевецької районної державної адміністрації 27 січня 2015 року (а.с.55), яким зменшена штатна чисельність посад (одиниць) порівняно зі штатним розкладом ЦРЛ станом на 1 січня 2015 року з 624,75 до 588,75 (а.с.43);

наказу головного лікаря Кролевецької ЦРЛ № 55-ОД від 13 лютого 2015 року «Про скорочення посад» (а.с.274) з додатком №1, списком осіб, працівників Кролевецької ЦРЛ, посади яких підпадають під скорочення (а.с.275-276);

наказів головного лікаря Кролевецької ЦРЛ №50-ОД від 30 січня 2015 року «Про оптимізацію ліжкового фонду», «Про створення хірургічного відділення з травматологічними ліжками Кролевецької ЦРЛ» (а.с.11);

медико-економічного обґрунтування скорочення штатних одиниць та чисельності працівників при обєднані хірургічного та травматологічного відділень та оптимізації ліжкового фонду від 10.02.2015 року головного лікаря Кролевецької ЦРЛ ОСОБА_4 (а.с.32-35).

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, пояснення в суді сторін та третьої особи, що в Кролевецькій ЦРЛ мали місце зміни в організації виробництва і праці, у тому числі скорочення штату, зокрема скорочення посад в утвореному хірургічному відділенні з травматологічними ліжками.

Згідно з даними штатного розкладу, затвердженого 27.01.2015 року станом на 1 травня 2015 року (а.с.55) в хірургічному відділенні з травматологічними ліжками Кролевецької ЦРЛ посада сестри медичної перевязувальної не передбачена.

Отже, ОСОБА_1, як працівник, який обіймав посаду, що підлягала скороченню та не була передбачена новим штатним розкладом, повинна була вивільнятись відповідачем з дотриманням вимог ст.ст.43, 49-2 КЗпП України, зокрема виконання зобовязання роботодавця запропонувати працівнику, який вивільняється всі наявні вакансії та роботи, які той може виконувати і які існували на час звільнення працівника.

В ході судового розгляду на підставі письмових доказів, показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 було встановлено, що на підставі наказу головного лікаря Кролевецької ЦРЛ від 13 лютого 2015 року «Про скорочення посад» згідно додатку №1 (а.с.275) ОСОБА_1 була попереджена, що її посада підпадає під скорочення 17 лютого 2015 року.

За даними акту від 25 лютого 2015 року (а.с.45) та заяви ОСОБА_1 від 25.02.2015 року (а.с.46) позивачці була запропонована інша робота, від якої вона відмовилась.

Листом за підписом головного лікаря Кролевецької ЦРЛ від 28 квітня 2015 року, одержання якого позивачкою не заперечується, остання була повідомлена про наявність станом на 28 квітня 2015 року вакантних посад для її працевлаштування, однак позивачка до відділу кадрів ЦРЛ не зявилась, вважаючи, як вона пояснила в суді, що іншу роботу керівництво ЦРЛ повинно було запропонувати в інший спосіб.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем дотримані вимоги ст.49-2 КЗпП України щодо обовязку працевлаштування робітника, який підлягає вивільненню.

Звільнення позивачки відбулось з дотриманням ст.43 КЗпП України, за попередньою згодою первинної профспілкової організації, отриманого 8 квітня 2015 року після засідання профспілкового комітету Кролевецької ЦРЛ в присутності ОСОБА_1 (а.с.225).

Таким чином, суд вважає, що звільнення позивачки на підставі наказу №82-к від 30 квітня 2015 року головного лікаря Кролевецької ЦРЛ за п.1 ст.40 КЗпП України відповідає закону, і підстави для задоволення позову відсутні.

Проаналізувавши доводи позивачки щодо незаконності її звільнення та оцінюючи їх як необґрунтовані, суд виходить з наступного.

Приймаючи до уваги положення п.1 ст.40 КЗпП України та розяснення надані в п.19 Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Отже, встановивши на підставі достовірних доказів факт скорочення штату у хірургічному відділенні Кролевецької ЦРЛ з 1 травня 2015 року, зокрема посади медичної сестри перевязувальної, суд не повинен обговорювати питання доцільності, правомірності скорочення власником або уповноваженим ним органом скорочення тієї чи іншої посади з точки зору організації виробничого (лікувального) процесу, організації роботи для виконання тих чи інших функцій з дотриманням встановлених нормативними актами, що регулюють цю діяльність, норм та правил, оскільки це виходить за межі трудових правовідносин та не відноситься до предмету позову.

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи позивачки щодо порушення відповідачем при скороченні посади медичної сестри перевязувальної наказу Міністерства охорони здоровя України від 23 лютого 2000 №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоровя», ігнорування рекомендацій та листів Управління охорони здоровя Сумської облдержадміністрації, на підтвердження яких судом був допитаний свідок ОСОБА_7 щодо доцільності збереження посади медичної сестри перевязувальної з метою дотримання санітарно-гігієнічних норм та правил (а.с.16, 149, 150-151, 15, 174-176, 265-267). При цьому суд враховує, що наведений наказ МОЗ, виходячи зі змісту п.5.1 (а.с.175) передбачає лише граничну штатну чисельність працівників закладів охорони здоровя, визначену згідно з цими штатними нормативами і типовими штатами, а отже не передбачає саме обовязковість тієї чи іншої посади у штаті конкретного лікувального закладу, обмежуючи лише штатну чисельність та назву посади (п.2 Наказу) (а.с.175).

Доводи позивачки про те, що її звільнення відбулось внаслідок упередженого ставлення до неї головного лікаря Кролевецької ЦРЛ ОСОБА_4, яке виявилось в необґрунтованому та безпідставному накладенні дисциплінарного стягнення за наказом №2/90-к від 18 листопада 2014 року, проведення перевірок її робочого місця та баканалізів змивів рук, результати яких вона вважає сфальсифікованими, проведення очної атестації у 2015 році замість заочної, на що вона мала право, здійсненні систематичного психологічного тиску з боку головного лікаря ОСОБА_4, повязаного з її активною громадянською позицією, виявленням нею порушення трудових прав працівників лікарні, суд визнає необґрунтованими.

По справі встановлено, що звільнення позивачки відбулось внаслідок скорочення штату працівників на підставі відповідних рішень засновника Кролевецької ЦРЛ, Кролевецької районної Ради, головним розпорядником коштів ЦРЛ є Кролевецька райдержадміністрація, що підтверджується наведеними у рішенні актами Кролевецької районної ради (а.с.10, 41, 42) та даними, щодо затвердження штатного розкладу станом на 1 травня 2015 року (а.с.55).

Отже, передбачене п.1 ст.40 КЗпП України скорочення штату працівників Кролевецької ЦРЛ як підстава для розірвання трудового договору з позивачкою відбулось з обєктивних причин, незалежних від характеру виробничих взаємовідносин позивачки як працівника лікарні та ОСОБА_4 як керівника установи.

Перевіривши матеріали справи щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за наказом головного лікаря Кролевецької ЦРЛ від 18.11.2014 року, який позивачкою не оскаржувався та не є скасованим, перевірок її робочого місця та баканалізів змивів рук, які, як вбачається з показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, проводились у плановому порядку для здійснення контролю дотримання санепідрежиму в лікарні, а також результатів звернень позивачки та інших працівників до відповідних державних органів та органів Кролевецького самоврядування щодо порушення трудових прав працівників лікарні та зловживань з боку головного лікаря Кролевецької ЦРЛ ОСОБА_4, суд встановив, що сама по собі наявність цих обставин не містить будь-яких обєктивно існуючих даних про звільнення позивачки внаслідок упередженого ставлення до неї з боку головного лікаря ОСОБА_4 (а.с.13, 100, 116-139).

Стосовно проведення очної атестації суд враховує, що такий порядок проведення атестації передбачений законом, а самі матеріали атестаційної справи, зокрема дані характеристики ОСОБА_1 як працівника з позитивною оцінкою її роботи, ділових та моральних якостей, не містять даних щодо субєктивно негативного відношення головного лікаря ОСОБА_4 до позивачки як працівника лікарні. За результатами атестації ОСОБА_1 підтверджена вища кваліфікаційна категорія за спеціальністю сестринська справа наказом Управління охорони здоровя Сумської ОДА від 24.04.2015 року (а.с.112).

Суд також не погоджується з тим, що факт звернення ОСОБА_4 до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі та гідності у вересні 2014 року був заходом психологічного тиску на неї та залякуванням.

В даному випадку ОСОБА_4 діючи як фізична особа скористалась своїм правом на звернення до суду за захистом. Ухвалою Кролевецького районного суду від 5 листопада 2014 року була визнана мирова угода, укладена між сторонами позивачкою ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_1, провадження у справі закрито (а.с.143, 144).

Не підтверджуються зібраними по справі доказами доводи позивачки щодо порушення відповідачем вимог закону щодо порядку звільнення працівника за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату працівників.

Так, позивачка вважає, що при її звільненні відповідачем порушені вимоги ст.42 КЗпП України щодо її переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, оскільки не було враховано, що вона має вищу категорію за спеціальністю, тобто вищій рівень кваліфікації, ніж робітники, які були працевлаштовані на посадах медичних сестер палатних, які їй не були запропоновані та зайняті іншими особами, які не мали переваг а ні за рівнем кваліфікації, а ні за стажем роботи.

Ці доводи суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Зі змісту цієї норми слідує, що переважне право на залишення на роботі не тотожне переважному праву на працевлаштування на нову посаду.

В даному випадку в Кролевецькій ЦРЛ відбулось скорочення двох посад медичних сестер перевязувальних, та новий штатний розклад з 1 травня 2015 року не передбачав цих посад (а.с.55).

За таких обставин, правила ст.42 КЗпП України в процесі працевлаштування осіб, які підлягають звільненню у звязку із змінами в організації виробництва і праці, на вакантні робочі місця, не застосовуються.

Зазначене підтверджується розясненнями Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» про те, що при проведенні вивільнення власник або уповноважений ним орган в межах однорідних професій і посад вправі провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки.

По справі встановлено, що 28 квітня 2015 року до відділу кадрів Кролевецької ЦРЛ, що підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_6 надійшли заяви працівників хірургічного відділення ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с.208, 209) про звільнення за власним бажанням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з 30 квітня 2015 року, ОСОБА_12 з 2 червня 2015 року.

Листом головного лікаря Кролевецької ЦРЛ ОСОБА_4 на імя ОСОБА_1 від 28 квітня 2015 року (а.с.44) останню було повідомлено про наявність у ЦРЛ вакантних посад для її працевлаштування.

Як вбачається з пояснень позивачки у суді, отримавши лист вона не звернулась до відділу кадрів, оскільки вважала, що роботу їй повинні були запропонувати шляхом запрошення до відділу кадрів.

Наказом № 81-к від 29.04.2015 ОСОБА_11 звільнена з посади сестри медичної палатної травматологічного відділення з 29.04.2015 року (а.с.205).

Наказом №82-к від 30 квітня 2015 року ОСОБА_13 сестра медична палатна травматологічного відділення звільнена з 30.04.2015 року (а.с.207).

Наказом №101-к від 2 червня 2015 року ОСОБА_12 сестра медична палатна хірургічного відділення з травматологічними ліжками звільнена з 2.06.2015 року (а.с.206).

28 квітня 2015 року до відділу кадрів Кролевецької ЦРЛ надійшла заява ОСОБА_14 сестри медичної палатної інфекційного відділення про перевід сестрою медичною хірургічного відділення з травматологічними ліжками з 1 травня 2015 року (а.с.233).

28 квітня 2015 року до відділу кадрів Кролевецької ЦРЛ надійшла заява ОСОБА_15 сестри медичної палатної травматологічного відділення про перевід сестрою медичного хірургічного відділення з травматологічними ліжками з 1 травня 2015 року (а.с.234).

29 травня 2015 року до відділу кадрів Кролевецької ЦРЛ надійшла заява сестри медичної палатної хірургічного відділення ОСОБА_16 про залишення її постійно сестрою медичною палатною хірургічного відділення з 3.06.2015 року у звязку зі звільненням ОСОБА_12 (а.с.235).

Згідно з наказом № 55-ОД від 13 лютого 2015 року ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_14 були також попереджені про вивільнення з звязку з скороченням штату працівників, при цьому, як убачається з даних штатного розкладу станом на 1 травня 2015 року посади сестер медичних палатних у хірургічному відділенні з травматологічними ліжками залишались в кількості 9,25 штатних одиниць (а.с.55), ОСОБА_15 та ОСОБА_16 працювали на аналогічних посадах, чисельність яких за новим штатним розкладом зменшилась.

Отже, працевлаштування цих осіб на вакантні посади, аналогічні тим, на яких вони працювали, є законним, питання доцільності проведення перестановки (перегрупування працівників), в даному випадку звільнення ОСОБА_15, ОСОБА_16 тощо, та працевлаштування ОСОБА_1 судом не обговорюється.

Таким чином, переведення ОСОБА_15, сестру медичну палатну травматологічного відділення з 1.05.2015 року сестрою медичною палатною хірургічного відділення з травматологічними ліжками (наказ №82-к від 30.04.2015) (а.с.232), залишення ОСОБА_16 сестри медичної палатної хірургічного відділення сестрою медичною палатною хірургічного відділення з травматологічними ліжками (наказ №101-к від 2.06.2015) (а.с.228), не порушує будь-яких прав ОСОБА_1, оскільки відповідає закону. При цьому суд враховує, що вакантна посада, яку обіймала ОСОБА_12, може розглядатися як вакантна тільки з 2 червня 2015 року, тобто виникла за межами процесу вивільнення позивачки.

По справі встановлено, що працевлаштування ОСОБА_14 медичною сестрою палатною хірургічного відділення з травматологічними ліжками з 1 травня 2015 року також не суперечить закону та не порушує прав позивачки в контексті вимог ст.49-2 КЗпП України, оскільки посада, яку обіймала ОСОБА_14 підлягала скороченню, ОСОБА_14 є молодим спеціалістом працевлаштованим у 2013 році до Кролевецької ЦРЛ за цільовим направленням після закінчення державного навчального закладу (а.с.296) та відповідно до ст.197 КЗпП України підлягала обовязковому працевлаштуванню.

За таких обставин,станом на 30 квітня 2015 року відповідачем були запропоновані позивачці всі наявні вакантні посади в Кролевецькій ЦРЛ та виконані вимоги ст.49-2 КЗпП України.

Судом не встановлено порушень відповідачем порядку звільнення позивачки щодо погодження звільнення з профспілковим комітетом.

Засідання профкому Кролевецької ЦРЛ відбулось 8 квітня 2015 року, звільнення позивачки в термін дії наданої профкомітетом ЦРЛ згоди (а.с.225).

Те, що згода профкомітету надана до закінчення двохмісячного строку попередження про вивільнення працівника не скасовує прийнятого профкомітетом рішення як юридично значимого та такого, що відповідає вимогам ст.43 КЗпП України.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу безпідставними та недоведеними.

За таких обставин, вимога щодо відшкодування моральної шкоди визнається судом необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 212-218 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 в позові відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_17