АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Качана В.Я., Саліхова В.В.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства «Еко» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 3 червня 2015р. по цивільній справі за позовом державного підприємства «Еко» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення,

встановила:

у жовтні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідачів із службової квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначав, що ОСОБА_1 з 11 лютого 1985р. працювала на посаді двірника ЖКВ Управління справами Держплану УРСР, у зв'язку із чим їй на сім'ю із трьох осіб була надана вищезазначена службова квартира. 19 вересня 1991р. ОСОБА_1 була звільнена з роботи за прогули на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, а 20 січня 1992р. зарахована на посаду двірника-доглядача будинку 12 по бул. ОСОБА_3, проте 3 січня 1994р. вона була звільнена за станом здоров'я по ст. 39 КЗпП України.

Позивач стверджував, що у 2003р. йому на баланс був переданий житловий будинок по АДРЕСА_1 в якому знаходиться службова квартира НОМЕР_1, і в якій відповідачі продовжують проживати без належних правових підстав, так як відповідач не відпрацювала на підприємстві 10 років.

Рішенням суду від 3 червня 2015р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, неврахування тієї обставини, що відповідачем ОСОБА_1 не було надано належних доказів того, що вона має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком.

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.171), свого представника у судове засідання не направив, відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.173), у судове засідання не з'явився, вказані учасники судового розгляду клопотання про перенесення судового розгляду не направили, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/9642/2015
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_4
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_5
відповідача ОСОБА_1, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали

справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає,

- 2 -

виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 рішенням Печерської районної ради народних депутатів № 501 від 29 листопада 1982р. включена до числа службових.

Наказом державного планового комітету Української РСР № 140 від 16 листопада 1982р. зазначена квартира включена до числа службових.

Рішенням виконавчого комітету Печерської районної ради народних депутатів № 595/1 від 9 грудня 1985р. затверджене спільне рішення адміністрації та профкому ЖКВ Управління справами Держплану УРСР про надання службової житлової площі робітникам на час роботи в ЖКВ Управління справами Держплану УРСР та зазначена квартира надана ОСОБА_6, яка працювала двірником житлово-комунального відділу Управління справами Держплану УРСР з 1985р. на родину з трьох осіб: вона, чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_8

У зв'язку із розірванням шлюбу та зміною прізвища ОСОБА_6 наказом ЖКВ Управління справами Держплану УРСР № 3-Н від 28 січня 1987р. особовий рахунок був переоформлений на ОСОБА_9

19 вересня 1991р. ОСОБА_9 була звільнена з посади двірника на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул).

20 січня 1992р. ОСОБА_9 прийнята на посаду двірника-доглядача будинку 12 по бул. ОСОБА_3, у м. Києві.

3 січня 1994р. ОСОБА_9 звільнена з посади двірника-доглядача на підставі ст. 39 КЗпП України за станом здоров'я.

У подальшому ОСОБА_9 змінила ім'я з ОСОБА_9 на ОСОБА_1, а її син ОСОБА_8 змінив прізвище на ОСОБА_9.

Згідно довідки по формі № 3 станом на 29 липня 2014р. у кватирі НОМЕР_1 по вул. Командарма Каменєва, 4-а у м. Києві зареєстровані та проживають відповідачі.

Наказом № 32 від 18 лютого 2003р. Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України будинок 4-а по вул. Командарма Каменєва у м. Києві переданий на баланс державного підприємства «Еко».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЖК УРСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Частиною 1 статті 122 ЖК УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення.

Враховуючи вказані норми матеріального, відповідачі поселилися у спірну квартиру на законних підставах.

Статтею 124 ЖК УРСР передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого

- 3 -

жилого приміщення.

У статті 125 ЖК УРСР наведений перелік осіб, які не можуть бути виселені з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення.

Зокрема, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім'ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; інвалідів праці І і ІІ груп, інвалідів І і ІІ груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2014 від 11 червня 2014р. дано офіційне тлумачення словосполученню «пенсіонерів по старості», що міститься в абзаці шостому статті 125 ЖК Української РСР, відповідно до якого до пенсіонерів по старості, крім осіб, яким згідно з законодавством України призначено пенсію за віком, віднесено також осіб, що вийшли на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, Конституційний Суд України виходив з того, що у законодавстві СРСР використовувалися поняття «пенсія по старості», «пенсіонер по старості», системний аналіз яких дає підстави стверджувати, що пенсіонерами по старості вважалися особи, яким призначалася пенсія за віком, у тому числі на пільгових умовах та із зменшенням пенсійного віку.

Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києві від 27 січня 2015р. ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 15 січня 2015р.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що ОСОБА_1, як пенсіонер за віком, відповідно до положень ст. 125 ЖК УРСР не підлягає виселенню із службового жилого приміщення без надання іншого житла.

Оскільки право на користування спірною квартирою ОСОБА_2 є похідним від права на користування цією квартирою ОСОБА_1, підстав для його виселення також не має.

Доводи апелянта про те, що суд не звернув увагу на те, що відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів наявності у неї страхового стажу не менше 15 років, що є необхідною умовою для віднесення особи до пенсіонера по старості, колегія суддів вважає надуманими.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Пенсія за віком ОСОБА_1 була призначена Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, вказана обставина підтверджена відповідною довідкою зазначеного управління та копією пенсійного посвідчення.

За таких обставин, відповідачем були надані суду першої інстанції належні документи у підтвердження того, що вона є пенсіонером за віком і надавати додаткові документи у підтвердження наявності у неї страхового стажу, які є підставою для призначення пенсії і не можуть враховуватися при вирішенні даного спору, відповідач не зобов'язана.

Судом повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

- 4 -

ухвалила:

апеляційну скаргу державного підприємства «Еко» відхилити, рішення Печерського районного суду м. Києва від 3 червня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: