Провадження №2/761/1870/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого-судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Анісковець Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Укрриба , третя особа: Державне агентство рибного господарства про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, з послідуючими уточненнями, в якій просив: визнати незаконним та скасувати наказ ДП Укрриба від 07.11.2014 року № 57-К про звільнення ОСОБА_1; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора ДП Укрриба ; стягнути з ДП Укрриба на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу на час прийняття рішення у справі; стягнути з ДП Укрриба на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5 000, 00 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що 26.06.2014 року його було призначено на посаду першого заступника директора ДП Укрриба ; 24.07.2014 року він був переведений на посаду заступника директора ДП Укрриба ; 10.11.2014 року, відповідно до наказу № 57-К від 07.11.2014 року його було звільнено з займаної посади у звязку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. На думку позивача його звільнення проведено з порушенням норм КЗпП України. При звільненні його не було завчасно ( за два місяці ) попереджено про наступне звільнення; не враховано переважне право на залишення на роботі ( статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 2 ); не запропонованого іншої роботи на підприємстві, а тому змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на те, що під час звільнення останнього, відповідачем були дотримані норми КЗпП України.

Представник третьої особи підтримала пояснення представника відповідача і також просила суд, відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Суд, заслухав пояснення позивача та його представника, представника відповідача та представника третьої особи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Провіряючи обставини по справі судом встановлено, що Наказом № 16-К від 26.06.2015 року ОСОБА_1 призначено першим заступником директора ДП Укрриба з 26.06.2014 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом ( а.с.72 ).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 24.07.2014 року, останнього Наказом № 25-К від 24.07.2014 року першого заступника директора ДП Укрриба ОСОБА_1 переведено з займаної посади на посаду заступника директора ДП Укрриба з 24.07.2014 року з заробітною платою згідно зі штатним розписом ( а.с.73-74 ).

Наказом № 15-ОД від 15.07.2014 року з 24.07.2014 року доповнено штатний розпис, затверджений наказом ДП Укрриба від 21.01.2013 року № 3-ОД. Введено до штатного розпису ДП Укрриба 1 штатну одиницю заступника директора з посадовим окладом 7 4720, 00 грн. на місяць. Затверджено штатний розклад з 24.07.2014 року ДП Укрриба у новій редакції ( додаток 1 ), структуру ДП Укрриба ( додаток 2 ) ( а.с.77 ).

Згідно штатного розпису, який діяв станом на 24.07.2014 року, у структурному підрозділі адміністрації передбачені посади: директор, перший заступник директора, дві посади заступника директора, головний інженер, головний бухгалтер ( а.с.79 ).

З метою удосконалення роботи підприємства та враховуючи нестабільну економічну ситуацію в країні, що має негативний вплив на господарську діяльність підприємства, керуючись положеннями ст.64 ГК України, було видано Наказ № 22-ОД від 02.09.2014 року Щодо змін в організації виробництва і праці , відповідно до якого наказано:

1.Скасувати дію наказу ДП Укрриба від 21.01.2013 року № 3-ОД;

2.Провести зміни в організації виробництва і праці підприємства шляхом зміни організації структури ДП Укрриба із подальшим скороченням штату працівників;

3.Затвердити нову організаційну структуру ДП Укрриба згідно додатку №1 до цього наказу;

4.Затвердити новий штатний розпис працівників ДП Укрриба згідно додатку № 2 до цього наказу;

5. Ввести в дію з 03.09.2014 року організаційну структуру ДП Укрриба згідно додатку №1 до цього наказу та штатний розпис працівників ДП Укрриба згідно додатку № 2 до цього наказу ( а.с.80 );

Як вбачається із наданого штатного розпису ( додаток до наказу від 02.09.2014 року № 22 ОД ), у структурному підрозділі адміністрації, після змін в організації структури ДП Укрриба передбачені посади: директор, фінансовий директор головний бухгалтер; перший заступник директора, головний інженер ( а.с.81 ). Що свідчить про скорочення обох посад заступника директора.

Наказ № 22-ОД від .02.09.2014 року Щодо змін в організації виробництва і праці на час розгляду справи по суті є чинним.

03 вересня 2014 року видано Наказ № 23-ОД про попередження щодо запланованого вивільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України Про зайнятість населення , власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Пояснення позивача в тім, що про майбутнє звільнення його було попереджено несвоєчасно, лише 13.10.2014 року після виходу з лікарняного, в підтвердження чого ним надано копію повідомлення, яке містить його особистий підпис та дату ознайомлення 13.10.2014 року судом не приймається до уваги з наступних підстав.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, позивача було ознайомлено з наказом про скорочення посади, яку він обіймає та послідуюче вивільнення з займаної посади саме 08.09.2014 року. Однак, повідомлення про ознайомлення з наказом та про майбутнє вивільнення позивачем у цей день ( 08.09.2014 року ) підписано не було. ОСОБА_1 отримано один екземпляр повідомлення, як він пояснив для прийняття рішення до закінчення робочого дня, а також, послідуючого його підписання та повернення до відділу кадрів. В цей же день ( 08.09.2014 року ), повідомлення позивачем повернуто не було, як з підписом, так і без підпису, про що складено відповідний акт, датований 08.09.2014 року ( представник відповідача, який приймав участь у судовому засіданні був присутній під час вручення позивачу повідомлення та є очевидцем подій, які мали місце 08.09.2014 року ).

Згідно табелю виходу на роботу, за вересень 2014 року, 08.09.2014 року ОСОБА_1 відпрацював повний робочий день, а саме з 09.09.2014 року був відсутній на робочому місці у звязку з перебуванням на лікарняному, що підтверджує обставини викладені представником відповідача.

Крім того, повідомлення про скорочення посади, яку обіймав позивач підписано О.Бархатовим, який дійсно, станом на 08.09.2014 року, згідно Наказу № 46-к від 11.08.2014 року виконував саме обовязки директора ДП Укрриба ( а.с.76 ).

Наказом № 58-к від 19.09.2014 року Бархатова О.І. з 22.09.2014 року призначено на посаду директора ДП Укрриба на умовах укладеного контракту ( а.с. 85 ).

Повідомлення, на яке посилається позивач, яке ніби то ним підписано саме 13.10.2014 року, в переший день після виходу з лікарняного, підписано саме в.о. директора О.Бархатовим, який станом на 13.10.2014 року вже обіймав посаду директора, що також свідчить про підтвердження обставин, викладених з боку відповідача про відмову ОСОБА_1 підписати повідомлення 08.09.2014 року та отримання одного екземпляру повідомлення на руки і його неповернення.

Вказані обставини свідчать про своєчасне попередження ОСОБА_1 про звільнення ( за два місяці ).

Із вищезазначеного повідомлення також вбачається, що вакантна посада ( у разі наявності ) на підприємстві, яка б відповідала кваліфікаційному та фаховому рівню ОСОБА_1 може бути запропонована до закінчення двомісячного строку попередження.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, жодна із посад на підприємстві йому запропонована не було, що було підтверджено і самим представником відповідача. Так як, посади, які б відповідали кваліфікації та рівню ОСОБА_1 на підприємстві до моменту звільнення останнього були відсутні.

Твердження позивача та його представника в тім, що ОСОБА_1 повинен був бути залишений на роботі, як працівник з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, так як він мав переважне право на залишення у ДП Укрриба ( статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 2 ), судом не приймаються до уваги.

Згідно наданого штатного розпису, який діяв на час видання наказу щодо змін в організації виробництва і праці, передбачено дві посади заступників директора, після проведення скорочення чисельності штату працівників обидві посади заступників директора були скорочені, жодна з них залишена не була.

На думку позивача, при скороченні йому повинна була бути запропонована посада першого заступника директора, яка на час його звільнення була вільною, так як особа, яка була переведена на дану посаду та обіймає її на час розгляду судом справи не має переважного права має меншу кваліфікацію та тривалість безперервного стажу роботи на у ДП Укрриба ніж він.

22 вересня 2014 року до посадової інструкції першого заступника директора державного департаменту Укрриба були внесені зміни, у звязку з якими, ОСОБА_1 не міг бути призначений на посаду першого заступника директора ( а.с.86-87 ).

Наказом № 57-К від 07.11.2014 року ОСОБА_1, заступника директора, звільнено 10.11.2014 року у звязку із скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України ( а.с.с13 ).

Посилання представника позивача в тім, що звільнення ОСОБА_1 було проведено без проведення консультацій з профспілками судом не приймаються до уваги, так як згода на звільнення ОСОБА_1, як заступника директора первинної профспілкової організації ДП Укрриба не потрібна виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника ) допускається у випадках:

звільнення керівника підприємства, установи, організації ( філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу ), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими обєднаннями громадян.

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір ( ст.235 КЗпП України ).

Посади заступник директора, яких на підприємстві згідно штатного розпису було дві та, одну із яких займав ОСОБА_1 були скорочені.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що звільнення позивача з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з дотриманням трудового законодавства, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу № 57-К від 07.11.2014 року про звільнення; поновлення позивача на роботі; стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За змістом вимог ч. 1 ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9, 13 Постанови Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди за № 4 від 31.03.1995 року, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо ), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про законність звільнення позивача, відмову в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, то у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 223, 294 ЦПК України; ст. 43 Конституції України; ст. ст. 40, 42, 49-2, 232, 233, 237-1 КЗпП України; Постановами Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Укрриба , третя особа: Державне агентство рибного господарства про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: