Дата документу 17.06.2015
Справа № 334/1881/15-ц
Провадження № 2/334/1259/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого- судді Нікітенко Н.П., при секретарі - Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про стягнення суми відсотків за договорами та моральної шкоди

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що між ним та Запорізькою обласної кредитної спілкою «Довіра» укладені договори: № 9568 від 07.05.2014р , сума вкладу 143800 грн. ; № 9577 від 04.06.2014р, сума вкладу - 12970 грн ; № 9567 від 07.05.2014р, сума вкладу - 94189грн; № 9566 від 05.05.2014р., сума вкладу - 149000 грн; № 9487 від 18.07.2014р., сума вкладу-18990 грн.

Відповідно до умов договорів спілка зобовязалася прийняти внесок члена спілки на депозитний рахунок, нараховувати та сплачувати відсотки у розмірі 40% річних за кожним договором.

Договори укладено строком на 13 місяців.

На виконання умов договорів , він вніс 418949 грн.

Згідно умов договорів, відсотки вкладнику повинні сплачуватися кожного місяця, за кожні 30 днів, що складає з усіх договорів 13773 грн. чи 11707,62 грн - за винятком податку, передбаченого п.п. 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу Українив місяць..

З серпня 2014 року Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» відмовляється виплачувати відсотки в добровільному порядку.

Борг по невиплаченим відсоткам за 2014 рік, згідно довідки № 6294/14 від 03.12.2014р., складає 42222,89 грн. та за три місяці 2015 рік 35122.86 грн. (11707,62 грн х 3 місяці), що в загальній сумі становить 77345.75 грн. (42222,89+35122.86 грн. =77345.75 грн)

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожний член кредитної спілки, відповідно до п. 2 частини другої ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», має право одержати належні йому грошові кошти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ст. 530 ЦК України.

Відповідач всупереч вимог статей 525, 526 та 530 ЦК України відмовляється виконувати умови Договорів, зокрема, виплатити в передбачений строк нараховані відсотки , тому позивач просить стягнути з відповідача нараховані, але несплачені відсотки.

Крім того, діюче законодавство передбачає за порушення грошового зобов'язання відповідальність боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за якою на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 8941,83 грн, а також три проценти річних від простроченої суми- 614,65 грн.

Тобто, загальний борг відповідача перед позивачем становить 86902,03 грн : із них 77345,75 грн - невиплачені проценти по договорам на березень 2015 року; 8941,82 грн -інфляція з вересня по лютий та 614.65грн 3% річних за несплачену своєчасно суму.

Крім того, оскільки йому приходилося неодноразово приходити в кредитну спілку «Довіра» і принижуватися, щоб забрати свої грошові кошти, що належать йому на праві власності, позивач вбачає в діях відповідача факт злісного ухилення від виконання своїх зобов'язань за договорами, та просить стягнути моральну шкоду в сумі 50000 грн .

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в відсутності представника відповідача, в письмових запереченнях визнав вимоги позивача в частині стягнення відсотків за договорами з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за несвоєчасні розрахунки з вкладником. Заперечує проти стягнення моральної шкоди, бо вважає суму в 50000,00 грн недоведеною.

Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим , та таким , що підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦУ України.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.525 ЦК України забороняється одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.610 ЦК України, невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Запорізькою обласної кредитної спілкою «Довіра» укладені договори:

№ 9568 від 07.05.2014р , сума вкладу 143800 грн. ; № 9577 від 04.06.2014р, сума вкладу - 12970 грн ; № 9567 від 07.05.2014р, сума вкладу - 94189грн; № 9566 від 05.05.2014р., сума вкладу - 149000 грн; № 9487 від 18.07.2014р., сума вкладу-18990 грн.

Відповідно до умов договорів спілка зобовязалася прийняти внесок члена спілки на депозитний рахунок, нараховувати та сплачувати щомісячно відсотки у розмірі 40% річних за кожним договором .

Договори укладено строком на 13 місяців.

На виконання умов договорів , ОСОБА_1 вніс 418949 грн. , що не заперечується відповідачем.

Згідно п. 2.3.3 умов договорів, відсотки вкладнику повинні сплачуватися кожного місяця, за кожні 30 днів про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок.

Однак, як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідач нараховував відсотки, але з тяжким економічним становищем в державі, не сплачував їх, чим порушив умови договорів та права позивача.

Так, за договорами № 9568 від 07.05.2014р , № 9577 від 04.06.2014р, № 9567 від 07.05.2014р, № 9566 від 05.05.2014р., № 9487 від 18.07.2014р. ОСОБА_1 вніс 418949 грн.

Сума нарахованих відсотків складає 13773,67 грн (418949 грн. х 40% : 100%= 167579,60 грн за рік . 167579,60 грн : 365 днів х 30 днів = 13773,67 грн ).

13773,67 грн підлягають оподаткуванню відповідно до п.п. 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, і сума відсотків, яка підлягала сплаті ОСОБА_1 щомісячно за договорами склала 11707,62 грн.

В довідці по заборгованості за відсотками відповідач визнав, що заборгованість на 03.12.2014 року склала 42222,89 грн, що підтвердив і позивач.

На момент звернення позивача до суду справи пройшло ще 3 місяці, тому 11707,62 грн. х 3 місяці= 35122,86 грн.

Тобто , загальна заборгованість відповідача перед позивачем по відсоткам дорівнює 77345,75 грн (42222,89 грн +35122,86 грн.).

Повністю обґрунтовані і вимоги позивача в частині стягнення з відповідача невиплаченої суми відсотків з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України.

Загальний борг відповідача перед позивачем становить 86902,03 грн : із них 77345,75 грн - невиплачені проценти по договорам на березень 2015 року; 8941,82 грн сума з урахуванням інфляції та 614.65 грн 3% річних за несплачену своєчасно суму.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.4 Постанови ПВСУ в позовній вимозі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно ч.2. п. 5 Постанови ПВСУ: до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У позовній заяві позивач зазначив, що дії відповідача по невиплаті заборгованості по відсоткам нанесли йому моральну шкоду, що виразились у неодноразових зверненнях до відповідача, конфлікті, який відбувся в приміщенні спілки , хвилюваннях, не можливостях реалізації життєвих планів. Але позивач не надав будь-яких доказів щодо неможливості реалізації життєвих планів, втрати нормальних життєвих зв'язків, і погіршення стану здоров'я, та не довів у повній мірі, що це не є наслідком інших чинників, тому вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 869,02 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.. ст.. 509,526,610,612,625 ЦК України,суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про стягнення суми відсотків за договорами та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» ( п/р 1 в АТ «МетаБанк» м.Запоріжжя МФО 313582) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) заборгованість за відсотками по договорам № 9568 від 07.05.2014, № 9577 від 04.06.2014, №9567 від 07.05.2014, № 9566 від 05.05.2014, №9487 від 18.07.2015 в сумі 77345,75 грн . ; 8941,83- сума відсотків з урахуванням індексу інфляції; 614,65 грн - 3% річних, а всього 86902,03 (вісімдесят шість тисяч девятсот дві грн 03 коп.).

Стягнути з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» ( п/р 1 в АТ «МетаБанк» м.Запоріжжя МФО 313582) на користь держави судовий збір у сумі 869,02 грн.

В частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Нікітенко Н. П.