Справа № 216/3828/14-ц
Провадження 2/216/2021/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05. 2015 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Мясоєдової О.М.,

за участю секретаря - Усік М.О..

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спадкового майна, та зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_5. Після його смерті, із заявами про прийняття спадщини до Першої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася його дочка - відповідачка,та вона ,дружина померлого. 10.05.2012 року нотаріус винесла постанову та відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим , що між спадкоємцями виникла суперечка.

З ОСОБА_5 вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з травня 1972 року. Вони мешкали разом за адресою : АДРЕСА_1,у квартирі яка належала їй. На той момент вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. ,шлюб з яким було розірвано у Центрально-Міського РАЦС 23 січня 1975 року.

6 квітня 1977 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5

До шлюбу з нею, ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_7 була отримана у власність земельна ділянка та на ній був збудований будинок АДРЕСА_2 ( надалі Будинок ).

Будинок було оформлено на ім'я ОСОБА_7

21.04.1971 року в нотаріальній конторі було укладено договір купівлі-продажу Будинку між ОСОБА_7 та ОСОБА_8,хоча ОСОБА_5 не давав згоду на продаж своєї ? частини Будинку. Будинок було продано за 3100 рублів. Фактично ОСОБА_8 купила ? частину Будинку. Тому вони вирішили звернутися в жовтні 1972 року до суду.

25 жовтня 1972 року Ухвалою Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу була затверджена мирова угода,згідно умов якої, договір купівлі-продажу Будинку,який було укладено 21.04.1971 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було визнано недійсним. За ОСОБА_5 було визнано право власності на Будинок. Згідно умов мирової угоди позивач ОСОБА_5 повинен був при підписанні мирової угоди віддати ОСОБА_8 3100 рублів, а ОСОБА_8 прийняла на себе зобов'язання звільнити Будинок .

У зв'язку з тим , що у ОСОБА_5 не було грошей ,якими би він міг розрахуватися з ОСОБА_8 за Будинок, вони з ним усно домовилися ,що вона візьме у борг гроші у ОСОБА_9 у сумі 3100 рублів для уплати ОСОБА_8 за Будинок ,згідно мирової угоди від 25.10.1972 року,а потім вони сумісно будуть віддавати борг,а Будинок буде їх спільною сумісною власністю.

25 жовтня 1972 року,вона згідно розписки, прийняла на себе зобов'язання повернути борг до 25 листопада 1973 року. Ці гроші ОСОБА_5 передав ОСОБА_8. Судом була затверджена мирова угода. Для реєстрації Будинку в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 була необхідна довідка про те ,що за ним раніше не було зареєстровано домоволодіння. Цю довідку він міг отримати лише за згодою ОСОБА_7,яка на той час мешкала у АДРЕСА_3. За свою згоду ОСОБА_7 потребувала гроші у розмірі 1000 рублів, які були їй направлені поштовим переводом 17.06.1973 року,ці гроші їй надавали її покійні батьки,яким вони сумісно віддавали борг.

08 січня 1973 року в Криворізькому БТІ Будинок було зареєстровано за ОСОБА_5 , на підставі рішення народного суду Центрально-Міського району м. Кривого Рогу від 25 жовтня 1972 року, про визнання права власності. Реєстраційне посвідчення внесене в реєстрову книгу № 176,стор. 40 запис № 38300.

На протязі одного року з 25 жовтня 1972 року по 25 жовтня 1973 року вони проживали сумісно, обидва працювали та відкладали гроші, набирали суму 3100 рублів і 25 жовтня 1973 року вона, згідно розписки ,повернула ОСОБА_9 борг у сумі 3100 рублів

.

Таким чином вона вважає ,що Будинок ,згідно вимог ст. 122 ЦК України ( в редакції 1963 року ), є їх спільною сумісною власністю: 1/2 частина Будинку належить їй,а інша ? частина Будинку належала померлому ОСОБА_5

29 грудня 1998 року ОСОБА_5,. на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 452/1 від 08 жовтня 1997 року, була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0613 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих будівель за адресою : АДРЕСА_3. Державний акт про право приватної власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 8076 .

Згідно довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за № 866-р1,видану Управлінням Держкомзему у місті Кривий Ріг станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки по АДРЕСА_3 складає - 44737,20 грн.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно,виданого 28 лютого 2012 року Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Будинок належить ОСОБА_5,згідно ухвали народного суду Центрально-Міського району м. Кривого Рога від 25.10.1972 року.

Домоволодіння АДРЕСА_3 складається з : А-1 -житлового будинку ,Б-літньої кухні Г-вбиральні ,Д- літнього душу , №1- огорожі, №2 - воріт, №3 -огорожі, 1-водоколонки , 11-замощення.

18 березня 2014 року СПД ОСОБА_10 зробив незалежну оцінку Будинку,який належав померлому ОСОБА_5 і згідно висновку експерта, ринкова вартість домоволодіння складає 143 640.00 грн.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями на його майно є вона та його донька від першого шлюбу,відповідачка по справі.

Відповідно до ст. 60 ч.1 Сімейного Кодексу України, «Майно набуте подружжям за час шлюбу ,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того ,що один з них не мав з поважної причини (навчання , ведення домашнього господарства, догляд за дітьми,хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу )»

Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України «Дружина та чоловік мають рівні права на володіння,користування і розпорядження майном ,що належить їм на праві спільної сумісної власності ,якщо інше не встановлено домовленістю між ними.» . А згідно ст. 122 ЦК України (в редакції 1963 року ) «Майно може належити на праві сумісної власності … двом або кільком громадянам»..

Ст. 89 ч. 1 Земельного Кодексу України передбачено « Земельна ділянка може належити на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки : а) подружжя; б) членів фермерського господарства ,якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Володіння ,користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки,що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки».

Тому просить суд, визнати за нею право власності на ? частину Будинку та ? частину земельної ділянки ,розташованої за адресою : АДРЕСА_3 , як на частку у спільному майні. Провести розподіл спадкового майна,яке залишилося після смерті ОСОБА_5,визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину Будинку та ? частину земельної ділянки , розташованої за адресою : АДРЕСА_3.Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину Будинку та на ? частину земельної ділянки ,розташованої за адресою : АДРЕСА_3.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 первісний позов підтримали повністю, просили суд задовольнити вимоги позову.

Відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнала ,та звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину домоволодіння.. Свій зустрічний позов , обґрунтовуючи тим , що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_5 На момент смерті батько не залишив заповіту. Після його смерті залишилося спадкове майно : Домоволодіння АДРЕСА_3 , та земельна ділянка за цією ж адресою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є вонаОСОБА_3 , та відповідачка ,дружина померлого її покійного батька.-ОСОБА_1

Вона та відповідачка своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини . Але листом першої Криворізької державної нотаріальної контори їй було повідомлено про факт суперечностей між ними, відповідно оформлення спадщини,та втрати правостановлючих документів на Будинок, про що заявила ОСОБА_1 А також листом від 01.08.2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок по причині того , що втрачені документи,які підтверджують право власності померлого на цей Будинок. Відповідачка всіляко протидіяла їй в оформленні спадщини за законом . Тому вона не змогла у нотаріуса оформити право власності на будинок в порядку спадкування ,і вимушена звертатися до суду. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено , що спадщина належить спадкоємцеві з дня відкриття спадщини. Ст. 1220 ЦК України встановлено , що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належили спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вона не може надати нотаріусу документи , які необхідні ,відповідно до вимог чинного законодавства ,та які підтверджують право власності її померлого батька на Будинок. В зв'язку, з викладеними обставинами вона просить визнати за нею право власності ,як спадкоємиці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на : ? частину Будинку та ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_3.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свій зустрічний позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 зустрічний позов ОСОБА_3 не визнали , та вказали , що ОСОБА_3 має право право власності в порядку спадкування за законом на ? частину Будинку та на ? частину земельної ділянки розташованої за адресою : АДРЕСА_2, а не на ? частину Будинку та ? частину земельної ділянки,. як того вона вимагає.

Суд вислухавши сторони , представника позивача по первісному позову , свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі , а в первісному позові має бути відмовлено з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина. У зв'язку з чим, із заявами про прийняття спадщини до Першої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася його дочка - ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_1. 10.05.2012 року нотаріус Першої Криворізької нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки «ОСОБА_1 претендує на спадкове майно в цілому, посилаючись на те, що вона сплатила вартість ? частки спадкового житлового будинку дітям померлого. Спадкоємиця ОСОБА_3 претендує на частку спадкового майна. Так як між сторонами виникла суперечка, їм необхідно звернутися до суду для вирішення питання стосовно своїх спадкових справ» (а.с. 10).

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків,коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Позивачка по первісному позову ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 6 квітня 1977 року. До цього вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, з яким розірвала шлюб 23.01.1975 року. Твердження позивачки, що з ОСОБА_5 вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з травня 1972 року, та разом вони мешкали за адресою: АДРЕСА_1, у квартирі яка належала їй, суперечить вимогам п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в якій зазначено, що «при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь - якому іншому шлюбі і між ними склалися відносини, що притаманні подружжю».

Відповідно до ст. 6 Кодексу про шлюб та сім'ю України (1963 року надалі КпШС), який діяв на момент спірних правовідносин, визнається тільки шлюб укладений у державних органах запису актів громадянського стану. Тобто офіційно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 стали подружжям - чоловіком та дружиною в повному розумінні цього слова та відповідно ст. 6 та ст.22 КпШС України та у них з'явилися права на спільну сумісну власність подружжя. До моменту офіційної реєстрації шлюбу - до 06 квітня 1977 року, все майно, яке придбано до шлюбу є роздільним майном подружжя, а саме - особистою приватною власністю кожного з подружжя відповідно до ст. 24 КпШС України. Тобто до 23 січня 1975 року - дати розірвання шлюбу позивачки, по первісному позову, з ОСОБА_6 у неї відповідно була спільна сумісна власність з громадянином ОСОБА_6

Майно, яке було придбано ОСОБА_5 до 06 квітня 1977 року є його особистою приватною власністю.

Відповідно Ухвали народного суду Центрально-Міського району м. Кривого Рогу від 25 жовтня 1972 року, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним та визнання права власності на домоволодіння вбачається, що «ОСОБА_5 перебував у законному шлюбі з ОСОБА_7, сумісно вони збудували будинок АДРЕСА_3( надалі Будинок). Документи про право власності на Будинок оформили на ОСОБА_7. В травні 1970 року ОСОБА_5 з ОСОБА_7 шлюб розірвали, та вона виїхала з Кривого Рогу.

21.04.1971 року в нотаріальній конторі було укладено договір купівлі-продажу Будинку між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, хоча ОСОБА_5 не давав згоду на продаж своєї ? частини Будинку. Будинок було продано за 3000 рублів. Фактично ОСОБА_8 купила ? частину Будинку. Договір купівлі-продажу просив визнати частково недійсним, оскільки йому належить ? частина спірного будинку, яку він відповідачці не продавав. В судовому засіданні сторони склали мирову угоду, згідно умов якої, договір купівлі-продажу Будинку, який було укладено 21.04.1971 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було визнано недійсним. За ОСОБА_5 було визнано право власності на Будинок. Згідно умов мирової угоди позивач ОСОБА_5 повинен був при підписанні мирової угоди віддати ОСОБА_8 3100 рублів, а ОСОБА_8 прийняла на себе зобов'язання звільнити Будинок» (а.с. 11).

25 жовтня 1972 року Ухвалою Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу була затверджена мирова угода, за ОСОБА_5 було визнано право власності на будинок по АДРЕСА_3.

25 жовтня 1972 року, згідно розписки ОСОБА_1 взяла у борг у ОСОБА_9 суму 3100 рублів для уплати вартості домоволодіння по АДРЕСА_3 прийняла на себе зобов'язання повернути борг до 25 листопада 1973 року. Із розписки ОСОБА_9, вбачається, що він отримав від ОСОБА_1 в рахунок погашення суму боргу (а.с. 20-21). Розписки надані в судовому засіданні позивачкою по первісному позову датовані 25.10.1972 року та 25.10.1973 року, тобто на час перебування позивачки в офіційному шлюбі з ОСОБА_6 Суд вважає, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на той час існували цивільно -правові відносини,термін позовної давності по яким ,відповідно до ст. 71 ЦК України (1963 року) сплив.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що була свідком при реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які жили до реєстрації шлюбу з 1972 року у квартирі ОСОБА_1 Їй відомо про те, що ОСОБА_5 позичав гроші, щоб викупити Будинок, та був винен повертати борг багатьом людям. Гроші для викупу Будинку йому позичала ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що померлий її брат. З першою жінкою брат прожив 17 років, а потім став проживати з позивачкою. Їй відомо, що брат сплатив гроші за половину Будинку, він позичав гроші у ОСОБА_9. Їй відомо, що ОСОБА_1 також займала гроші, та разом сплачували борги.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що їй відомо, що ОСОБА_1, коли продала свою квартиру, то віддавала борги за Будинок по АДРЕСА_3.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що їй відомо, що ОСОБА_5 займав гроші, та виплачував борги за Будинок. Будинок був оцінений в 6000 рублів, а ОСОБА_5 виплатив половину -3000 рублів. ОСОБА_1 відправляла свої 1000 рублів, його першій дружині за довідку з БТІ.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За відсутності заповіту єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 в рівних частках є позивачка ОСОБА_1, як дружина померлого, та донька померлого ОСОБА_3, кожному з яких належить спадкувати по 1/2 частині спірного майна.

Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, одним зі способів якого виступає визнання права.

Таким чином, з врахуванням наведеного спадкуванню ОСОБА_3 та визнанню за нею в судовому порядку підлягає право власності на 1/2 частину Будинку.

Відповідно до вимог п. 5 ст. 57 Сімейного Кодексу України,особистою приватною власністю дружини чоловіка є земельна ділянка набута ним нею за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки ,що перебувала у її його ,користуванні або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств,установ та організацій або одержана із земель державної комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації визначених Земельним Кодексом України

29 грудня 1998 року ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 452/1 від 08 жовтня 1997 року, була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0613 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих будівель за адресою : АДРЕСА_3. Державний акт про право приватної власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 8076 9 (а.с.14).

Земельна ділянка в домоволодінні АДРЕСА_3 була отримана ОСОБА_5 в порядку безоплатної приватизації. Вона є особистою приватною власністю ОСОБА_5

Статтєю 60 СК України передбачено , що майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один із них не мав з поважної причини (навчання ведення домашнього господарства,догляд за дітьми,хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу , крім речей індивідуального користування,є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ст.ст. 81 , 116 Земельного Кодексу України окрема земельна ділянка ,одержана громадянином у період шлюбу у приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно нажите подружжям, а про одержану громадянином частку із земельного фонду

Тому одержана ОСОБА_5 в 1998 році безоплатно у приватну власність із земельного фонду спірна земельна ділянка є його особистою власністю ,а не спільною власністю подружжя..

Вимоги, які заявлені позивачкою по первісному позову виключають вимоги які викладені в зустрічному позові , а тому виходячи з вищевикладеного суд , вважає , що в первісному позові необхідно відмовити , а зустрічний позов задовольнити.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст.5,15 ,16 ,392,1261,1267,1268 ЦК України , ст.ст. 57 ,60 ,63 ,74 СК України ,ст.ст.6 ,22 Кодексу про шлюб та сім'ю України ( 1963 року) ст.ст. 81 , 89 ,116 ЗК України ,суд ,-

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спадкового майна відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину домоволодіння -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності ,як спадкоємця першої черги за законом ,після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на : ? частину домоволодіння АДРЕСА_3

та ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Мясоєдова О.М.