У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 15 жовтня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, про встановлення фактів родинних відносин та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, як сином та матір'ю; встановити факт родинних відносин між ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та нею, як рідними сестрами; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_8 на 81/200 частину квартири. Вимоги мотивувала тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_6, дівоче прізвище до шлюбу мала - ОСОБА_4. Її батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 3 липня 1955 року уклала шлюб з ОСОБА_11, після чого змінила прізвище та отримала новий паспорт. Крім неї, батьки мали ще двох доньок ОСОБА_12, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_13, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4. Наймолодша сестра ОСОБА_12 у 1959 році уклала шлюб з ОСОБА_14 та взяла його прізвище «ОСОБА_8». ІНФОРМАЦІЯ_5 у сім'ї ОСОБА_8 народився син ОСОБА_7 Проте у свідоцтві про народження ОСОБА_7 зазначено ім'я та по батькові його матері «ОСОБА_8» замість «ОСОБА_8». 25 серпня 1992 року ОСОБА_8 змінила своє ім'я та по батькові на «ОСОБА_8». ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в рівних частках на праві спільної часткової власності належало 54/100 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Інші 46/100 частин зазначеної квартири належали третій особі - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина на 54/200 частин зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 стали його дружина - ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_8 Таким чином, кожен зі спадкоємців мав право на 27/200 частин спадкового майна. У строк, передбачений законом, спадкоємці звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Однак, у зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження ОСОБА_7 у графі «мати» було зазначено ім'я та по батькові «ОСОБА_8» замість «ОСОБА_8» її сестра змушена була звернутися до суду із заявою про встановлення родинних відносин із ОСОБА_7 Однак отримати рішення суду вона не встигла, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті її сестри ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 54/200 частин зазначеної вище квартири та 27/200 частин вказаної квартири, які ОСОБА_8 прийняла після смерті її сина ОСОБА_7 Таким чином, спадщина, що відкрилася після смерті ОСОБА_8 складала 81/200 частину квартири. Вважала, що вона є спадкоємцем другої черги, оскільки є її рідною сестрою. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте право на спадщину отримати не вдалося, оскільки не має необхідних документів, які б підтверджували наявність родинних відносин між нею та її померлою сестрою. Крім того, із заявою про прийняття спадщини звернулася також ОСОБА_5, яка доводиться невісткою померлій, з підстав проживання однією сім'єю останні п'ять років, як спадкоємець четвертої черги. 20 березня 2014 року ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на другу частину 27/200 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 на 54/200 частки квартири, розташованої за вказаною адресою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2014 року позови об'єднані в одне провадження. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт, що ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлено факт, що ОСОБА_4 є рідною сестрою ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4, встановивши факти родинних відносин, а саме, що ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та рідною сестрою ОСОБА_4 Крім того, ОСОБА_4 в силу ст. ст. 1258, 1262, 1264 ЦК України має переважне право на спадкування майна як спадкоємець другої черги; перешкоди в оформленні нею права власності в порядку спадкування за законом у встановленому порядку через нотаріальну контору відсутні. Також суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, оскільки нею не надано належних та допустимих доказів того, що вона є спадкоємцем четвертої черги. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик
й