РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Дмитрієва О.Ф.,

при секретарі Латко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Київський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вищевказана позовна заява, в обґрунтування якої позивач посилається на те, що 09.08.2013 року за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна», приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу на Договір іпотеки нерухомого майна PМL-700/071/2008 від 19.05.2008 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 6160, відповідно до якого передбачається звернення стягнення на предмет іпотеки та запропоновано за рахунок коштів, виручених від реалізації задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі 1 710 838, 31 грн. Посилаючись на те, що зазначений виконавчий напис вчинений з порушення законодавства України, просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову.

Треті особи в судове засідання не з'явились, надали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-704/071/2008. За умовами кредитного договору ЗАТ «ОТП Банк» надав позивачу кошти на придбання нерухомого майна у розмірі 211076,89 дол. США, зі строком кредитування до 15 травня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено Договір Іпотеки № PМL-700/071/2008 , відповідно до якого позивач передав в іпотеку квартиру, розташовану в АДРЕСА_1.

09.08.2013 року за заявою відповідача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу на договір іпотеки було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 6160, відповідно до якого передбачається звернення стягнення на предмет іпотеки та запропоновано за рахунок коштів, виручених від реалізації заставного майна, задовольнити вимоги Відповідача в розмірі 1 710 838,31 грн.. Строк, за який провадиться стягнення з 19.05.2008 року по 18.03.2011 року..

11.09.2013 року постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК, якщо обставини визнані сторонами по справі, то вони не підлягають доказуванню.

У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 283 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції, яка діяла на момент виниклих правовідносин, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем і боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця письмової вимоги про усунення порушень.

Між тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідачем було направлено позивачу ( боржнику) повідомлення про порушення основного зобов»язання.

У виконавчому написі вказується, що строк, за який проводиться стягнення, складає з 19.05.2008 року по 18.03.2011 року, що не відповідає дійсності, оскільки стягується уся сума заборгованості позивача, що складає 1 709 138,31 грн. (сума повного дострокового погашення кредиту та відсотків). Зазначені обставини не можуть свідчити про безспірність розміру грошових вимог.

Крім того, суд звертає увагу на те, що нотаріусом вчинено виконавчий напис на суму 1 709 138, 31 грн., у той же час договором іпотеки передбачено відповідальність позивача у розмірі вартості предмету іпотеки, яку оцінено в 1 408 700,00 грн. Доказів щодо іншої оцінки майна, ніж визначена в договорі, суду не надано. Відсутність вищезазначеної інформації свідчить про те, що на час вчинення виконавчого напису подані відповідачем документи не визначали безспірності заборгованості, внаслідок невиконання позивачем усіх дій визначених кредитним договором та нормами діючого законодавства.

Крім того, на даний час набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, відповідно до якого «не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті».

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що відповідач визнав позов у повному обсязі і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 09.08.2013 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований у реєстрі за № 6160, згідно якого звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: м. Харків, вул.. Пушкінська, б. 7, кв. 7, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя