Справа № 740/2481/15
Провадження № 2/740/787/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі :

головуючого - судді Кобилецького І.Ф.,

при секретарі - Кубрак Н.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» про стягнення заробітної плати (лікарняних) та компенсації за затримку розрахунку,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства», в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі (лікарняних) та компенсацію за затримку розрахунку у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що наказом №14-К, від 17.02.2014 року, вона була прийнята на роботу в КП «ВУКГ» на посаду начальника абонентського відділу з 17.02.2014 року, а 11.03.2014 року наказом №24-К звільнена з роботи по ст. 38 КЗпП України.

Заборгованість по заробітній платі (відпускних) перед нею складає 1684,16 грн., з який 1066,62 грн. їй було виплачено, а 617,24 грн., не дивлячись на її неодноразові звернення, адміністрація відповідача безпідставно, при відсутності спору щодо розміру заборгованості, відмовляється виплатити до цього часу.

У звязку з цим, відповідач повинен платити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 13.03.2014 року по 31.05.2015 року, що складає 46601,62 грн., а також 617,24 грн. невиплачених лікарняних, а всього 47218,86 грн.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала заявлені нею у позовній заяві вимоги і пояснила, що на час звільнення відповідач повністю з нею не розрахувався, а саме їй не було виплачено лікарняні в розмірі 617 гривень 24 коп., хоча це обов"язок відповідача повністю з нею розрахуватися. Тому просила задовольнити її позовні вимоги.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні визнали позовні вимоги позивачки частково, в сумі 617 гривень 24 коп., в іншій частині позовні вимоги позивачки не визнали і пояснили, що на час звільнення позивачки з роботи підприємство повністю з нею розрахувалося по заробітній платі і по лікарняним за 5 дні, які підлягали до виплати за рахунок підприємства. Лікарняні після п"ятого дня, в розмірі 617 гривень 24 коп., підлягали виплаті позивачці з Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Засідання комісії по соціальному страхуванню на підприємстві відбулося 27 березня 2014 року, після чого заявка-розрахунок були подані до Фонду. Кошти з Фонду на виплату позивачці лікарняних у розмірі 617 гривень 24 коп. надійшли з Фонду на підприємство лише 19.05.2014 року, проте дані кошти були списані державною виконавчою службою зі спеціального рахунку підприємства, і повернуті на спец рахунок були лише 24.06.2014 року. Підприємство не мало можливості виплатити позивачці ці кошти відразу, оскільки в позивачки не був відкритий картковий рахунок, куди підприємство могло б перерахувати кошти. Крім того в зазначений період всі рахунки підприємства були арештовані державною виконавчою службою. Оскільки кошти, які підлягали виплаті позивачці в рахунок лікарняних, не підлягали виплаті за рахунок коштів підприємства, вина підприємства в тому, що ці кошти були не виплачені позивачці вчасно, відсутня, тому просили відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вислухавши пояснення позивачки та представників відповідача у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

Копією трудової книжки підтверджується, що 17.02.2014 року позивачка була прийнята на роботу в КП «Виробниче управління комунального господарства» на посаду начальника абонентського відділу саночистки і механізації, а 11.03.2014 року вона була звільнена з роботи по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 6).

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності грошей на розрахунковому рахунку.

Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" містить роз"яснення, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до бухгалтерської довідки з КП «Виробниче управління комунального господарства», кошти в сумі 617 гривень 24 коп. за лікарняні, які були перераховані Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, знаходились на спец рахунку відповідача вже з 24.06.2014 року, і тому з цього часу відповідач несе відповідальність перед позивачкою за затримку розрахунку належних до виплати позивачці сум.

З урахуванням чотириденного робочого тижня на підприємстві відповідача, який встановлено відповідно до наказу по підприємству, за період з 1 липня 2014 року по 15 липня 2015 року, на час розгляду справи в суді, кількість робочих днів становить 207 днів.

Відповідно до довідки виданої КП «Виробниче управління комунального господарства» 10.07.2015 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 161 гривню 05 коп.

Тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 33337 гривень 35 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні ( 207 днів х 161,05 грн.) та стягнути 617 гривень 24 коп. лікарняних.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі за вимогами, що випливають з трудових правовідносин, звільняються від сплати судового збору, тому відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України судовий збір у розмірі 333 гривні 37 коп. за вимогу майнового характеру, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 213-215 ЦПК України, ст. 116, 117 КЗпП України ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» на користь ОСОБА_1 617 ( шістсот сімнадцять ) гривень 24 коп. заборгованості по лікарняних, а 33337 ( тридцять три тисячі триста тридцять сім) гривень 35 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2015 року, за 207 робочих дні, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Стягнути з комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» в дохід держави 333 гривні 37 коп. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Кобилецький І.Ф.