Справа № 635/9405/15-ц
Провадження № 6/635/173/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Комунальної установи Богодухівський дитячий будинок інтернат Харківської обласної державної адміністрації про виправлення помилки у виконавчому листі,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2002 року задоволено позов ОСОБА_1 при Лизогубівській сільській раді до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав (справа № 2-1980/2002 року) і ОСОБА_2, ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнуті аліменти з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на утримання дітей, щомісячно, у розмірі по 1/3 частині з кожного з усіх видів заробітку, починаючи з 27 серпня 2002 року і до їх повноліття, але не менше ? частини неоподатковуваного податком мінімуму доходу громадян.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2013 року замінено стягувача за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2002 року з ОСОБА_1 при Лизогубівській сільській раді на Комунальну установу Богодухівський дитячий будинок інтернат Харківської обласної державної адміністрації.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2014 року задоволено заяву Комунальної установи Богодухівський дитячий будинок інтернат Харківської обласної державної адміністрації та видано дублікат виконавчого листа № 2-1980/2002 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1/3 частині з кожного з усіх видів заробітку, починаючи з 27 серпня 2002 року і до їх повноліття.

На виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2002 року суду (справа № 2-1980/2002) 30 вересня 2014 року Харківським районним судом Харківської області був виданий дублікат виконавчого листа № 2-1980/2002 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1/3 частині з кожного з усіх видів заробітку, починаючи з 27 серпня 2002 року і до їх повноліття.

Комунальна установа Богодухівський дитячий будинок інтернат Харківської обласної державної адміністрації звернулась до суду із заявою про виправлення описки та просить привести виконавчий документ, виданий на підставі вказаного рішення у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» і вказати у ньому ідентифікаційний номер відповідача ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_3.

Представник заявника в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили, що відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про виправлення помилки такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій зазначені вимоги до виконавчого документу, у виконавчому листі обовязково зазначається в тому числі індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків, крім випадку ухвалення постанови про накладення на особу адміністративного стягнення за неповагу до суду) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відомості щодо індивідуального ідентифікаційного номеру відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 відсутні, тобто на момент постановлення рішення по справі, розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листв, такі відомості суду не були відомі, у звязку з чим вони не були зазначені у дублікаті виконавчого листа, що виданий на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2002 року, а тому при його оформленні Харківським районним судом Харківської області ніякої помилки допущено не було.

З метою отримання інформації щодо індивідуального ідентифікаційного номеру відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, судом було зроблено електронний запит в автоматизованій системі документообігу суду до Державної фіскальної служби України щодо реєстраційного номеру облікової картки відповідно до Порядку надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів, затвердженого спільним Наказом Державної судової адміністрації України та Державної податкової служби України за № 30/44 від 26 лютого 2013 року.

Як вбачається з довідок Державної фіскальної служби України від 21 грудня 2015 року, реєстраційний номер облікової картки як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3, надати не має можливості, оскільки фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати.

Таким чином, судом вичерпані всі можливі заходи щодо встановлення індивідуального ідентифікаційного номеру відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Крім того, заявником, при зверненні до суду із заявою про приведення виконавчого документа у відповідність до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», також не були зазначені відомості щодо індивідуального ідентифікаційного номеру відповідачів.

Разом з тим, згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Крім того, до основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, віднесено обовязковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленого виконавчим документом і цим Законом.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Однак заявником не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-1980/2002, виданого Харківським районним судом Харківської області 30 вересня 2014 року.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви Комунальної установи Богодухівський дитячий будинок інтернат Харківської обласної державної адміністрації про виправлення помилки та приведення виконавчого документу у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись, ст.ст. 103, 197, 369 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви Комунальної установи Богодухівський дитячий будинок інтернат Харківської обласної державної адміністрації про виправлення помилки та приведення виконавчого документа у відповідність до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.М. Пілюгіна