У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Святошинського району м. Києва, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до прокуратури Святошинського району м. Києва, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, та просив суд стягнути за рахунок державного бюджету на його користь 500 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року, позов ОСОБА_4 залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, а справу передати на новий судовий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали постановлені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_4 без розгляду з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивач до закінчення розгляду справи покинув судове засідання і не подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому згідно з вимогами ЦПК України суд не має права розглядати справу за відсутності позивача, який не подавав заяву про розгляд справи без нього і не з'явився в судове засідання чи покинув його до закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та положення ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвали суду першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
С.Ф. Хопта В.А. Черненко