Провадження № 4-с/369/124/15
УХВАЛА

Іменем України

25.12.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Кредобанк», заінтересовані особи відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дію, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ПАТ «Кредобанк» звернувся до суду з даною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що 27 листопада 2015 року ними було отримано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу з підстав відсутності майна боржника. Вказав, що виконавцем при здійсненні виконавчих дій не вжито всіх передбачених законом заходів для розшуку майна боржника та примусового виконання рішення суду. Вважає, що такі дії виконавця неправомірними та порушують їх права.

Тому просив суд визнати протиправним та скасувати постанову відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції щодо повернення виконавчого документа неправомірними, зобовязати їх відновити виконавче провадження.

У судове засідання представник ПАТ «Кредобанк» не зявивсь. Подав суду заяву про розгляд скарги у його відсутність. Просив задоволити скаргу.

У судове засідання представник відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_1 не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

При розгляді скарги встановлено, що Києво-Святошинським районним судом Київської області стягнено на користь ПАТ «Кредобанк» з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 30 593,66 грн..

01 жовтня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист за рішенням суду.

Постановою ВП №49045678 від 16 жовтня 2015 року державного виконавця Шкрід С.О. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання по виконавчому листу №369/5721/15ц, виданого 01 жовтня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості, та накладено арешт на майно боржника та заборонено його відчуження.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було сформовано Інформаційну довідку з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців; запит до центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Києво-Святошинського району при УКДАІ ГУ МВС України в Київській області; запит до Пенсійного фонду України; запит до Державної податкової служби України.

Постановою ВП №49045678 від 25 листопада 2015 року державного виконавця Шкрід С.О. повернено виконавчий лист №369/5721/15ц, виданий 01 жовтня 2015 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому розяснено стягувачу право на повторне предявлення виконавчого документа для виконання в строк до 25 листопада 2016 року.

П.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року вказано, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 3738 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Оскільки на час розгляду скарги представником відділу ДВС не надано доказів щодо вжиття всіх заходів для зясування майнового стану та платоспроможності боржника, не подано заперечень щодо доводів скарги, тому постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа не може вважатись законною та обґрунтованою, а доводи скарги щодо неправомірності постанови відділу ДВС обґрунтованими, тому суд задовольняє подану скаргу. Наявний в матеріалах справи акт державного виконавця від 23 листопада 2015 року щодо виходу виконавця за місце проживання боржника, суд оцінює критично, оскільки він містить підпис лише виконавця, відсутні відомості про повідомлення боржника та стягувача про це. На запиті виконавця щодо наявності зареєстрованих транспортних засобів є відмітка про реєстрацію 22 жовтня 2015 року, є штамп, разом з тим з поданої копії не можливо встановити яку саме надано відповідь. Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вчинено в повній мірі дії щодо розшуку майна боржника, встановлення місця роботи боржника для встановлення платоспроможності боржника, тощо.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки судом скасовується постанова про повернення виконавчого документу, то виконавче провадження фактично поновлюється, тому вимоги про зобовязання виконавця відновити провадження є передчасними і в цій частині суд відмовляє в задоволенні скарги.

На підставі зазначеного та керуючись Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 №14, інформаційним лист Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №6 від 07 лютого 2014 року, ст. ст. 223, 368, 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу публічного акціонерного товариства «Кредобанк», заінтересовані особи відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дію задоволити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області щодо повернення виконавчого листа №369/5721/15ц, виданий 01 жовтня 2015 року, на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич