Справа № 720/108715-ц
Провадження № 2/720/502/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі Топала Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новоселиця справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

- про стягнення боргу, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 15 лютого 2013 року між нею та відповідачем був укладений договір позики відповідно до якого вона позичила останньому гроші в розмірі 500000 (пятсот тисяч) гривень зі строком повернення 10 серпня 2014 року. Укладений договір позики підтверджується розпискою від 15 лютого 2013 року. Станом на 01.06.2015 року сума позики відповідачем не повернута, тобто після настання вказаної дати а саме 10.08.2014 року відповідач не повернув суму боргу.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь 500000 (пятсот тисяч) гривень, які відповідач ОСОБА_2 отримав згідно розписки від 15.02.2013 року та понесені судові витрати в сумі 3654 гривень( три тисячі шістсот пятдесят чотири гривень).

В судовому засіданні позивачка та її представник не зявилися, однак позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутність.

Суд враховуючи, що сторони належним чином повідомлени про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились але подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку що їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі доданих до позову доказів.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З розписки наданої позивачем від 15 лютого 2013 року вбачається, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики в розмірі 500000 грн. (пятсот тисяч гривень) з кінцевим терміном повернення 10.08.2014 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона

(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові

кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник

зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму

позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правовим висновком Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, який, відповідно до ч.1 ст.360-7 є обов'язковим для всіх судів України, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і, залежно від установлених результатів, робити відповідні правові висновки.

Суд враховуючи, що сторони у своїх заявах визнають факт укладання договору позики та підписану відповідачем розписку в отримані грошей від позивачки, тому, суд вважає, що обставина укладання договору позики між сторонами і існуючий борг є доведеним і не потребує додатковому доказуванню, отже суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 15.02.2013 року в сумі 500000 (пятсот тисяч) гривень.

Відповідно до ст..88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3654 гривень( три тисячі шістсот пятдесят чотири гривень).

Керуючись ст.ст.10,59,60,61,88, 208-218 ЦПК України, ст.ст. 202, 207, 1046,1047 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 суму боргу за договором позики в сумі 500000 грн. ( пятсот тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, понесені судові витрати в розмірі 3654 гривень( три тисячі шістсот пятдесят чотири гривень).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.