233 № 233/1580/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
04 червня 2015 року. Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Янюка Ю. Б. при секретарі Франчук А.О.
за участю позивача ОСОБА_1
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
3 квітня 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вони обґрунтовували свої вимоги тим, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Будучи власниками вказаної квартири, вони обмежені у своєму праві, тому що в домі зареєстрована відповідач ОСОБА_4, яка є колишньою дружиною ОСОБА_1, та їхній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_4 з малолітнім сином у домі не проживає з листопада 2012 року, її особистих речей у будинку немає і по теперішній час не знялась з реєстрації. Вона права власності на вказане житло чи права користування ним не має, і у зв'язку з наведеними обставинами вони змушені нести додаткові витрати по утриманню будинку. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає, у зв'язку з чим вони просять визнати ОСОБА_4 особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві, а позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви, в яких позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу за їхньої відсутності.
Відповідач ОСОБА_4 на виклик в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила розглянути справу за її відсутності.
Заслухавши позивача ОСОБА_1, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.30), в якому зареєстрована відповідач ОСОБА_4 (а.с.28), яка є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1, шлюб між якими розірваний 21 січня 2013 року (а.с.5).
Суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, в цьому домі не мешкають без поважних причин з листопада 2012 року про що свідчать встановлені у рішенні суду від 21 січня 2013 року обставини, покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, акти перевірки паспортного режиму (а.с.32-35), та не бере участі у сплаті платежів по утриманню будинку, де вона зареєстрована, що порушує право власності позивачів на вказаний будинок. У свою чергу, відповідач ОСОБА_4 права власності на вказаний будинок чи права користування ним не має.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на те, що відповідач ОСОБА_4 відсутня у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, перешкод у користуванні житлом для неї не мається, і вона не скористувалась своїм правом у встановлених законом межах повернутись до спірного житлового приміщення, порушене право власності позивачів підлягає захисту, і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідача ОСОБА_4 такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.
Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.ст.383,386,391,405 ЦК України, ст.ст.150,156 ЖК України, -
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя