Номер провадження: 22-ц/785/2410/15
Головуючий у першій інстанції: Абухін Р. Д.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю "Європа В.В.В", національної акціонерної страхової компанії "Оранта" в особі Одеської обласної дирекції, треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення майнової та моральної шкоди, що завдана дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який в подальшому був уточнений, яким просив суд стягнути з HACK " Оранта" на користь позивача, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну шкоду в розмірі 44010 грн. та моральну шкоду в розмірі 2550 грн.; стягнути з ТОВ " Європа В.В.В." на користь позивача моральну шкоду в розмірі 597450,0 грн.; судові витрати покласти на відповідачів.

При цьому посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в 15 год. 10 хв. він знаходився у

якості пасажира маршрутного таксі № 146, марки "Богдан" А 0.9202, д.н. НОМЕР_3. Між

вулицями Старопортофранківська та Балківська, в м. Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю маршрутного таксі № 146, марки "Богдан" А 0.9202, д.н. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_9, в результаті чого йому були спричинені тілесні ушкодження, які зазначені в висновку судово- медичної експертизи № 3953 від 15.10.2010 p., внаслідок ДТП загинула його дружина-ОСОБА_17., неповнолітній син отримав тілесні ушкодження.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року водій автобусу ОСОБА_8 засуджений за ст. 286 ч. КК України до п'яти років позбавлення волі; його цивільний позов про стягнення із засудженого матеріальної та моральної шкоди було задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2012 року вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року скасований в частині задоволення цивільних позовів, позови направлені для розгляду в порядку цивільного судочинства.

На час ДТП ОСОБА_8 працював в ТОВ " Європа В.В.В." та діяв поліс загальнообов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів HACK " Оранта" Під час ДТП позивачу була завдана матеріальна шкода, яку він оцінює в розмірі 44010 грн. Також, йому спричинена моральна шкода, оскільки під час дорожньої пригоди його дружина загинула, діти отримали тілесні ушкодження, у нього виникли психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань, та призвели до погіршення здоров'я, вплинули на реалізацію його намірів та ділові стосунки. Так, він пережив шок, моральні та фізичні страждання.

Протягом всього часу з моменту ДТП втратив спокій і спокійний сон, а також змушений до цього часу докладати зусилля з організації свого життя та роботи. Вважає, що, оскільки власником автобусу на час ДТП була ТОВ " Європа В.В.В.", відповідальність якої була застрахована відповідним полісом про страхування №1732750 ВАТ "HACK "Оранта", вважає, що "HACK "Оранта" має також відповідати за позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його

задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача HACK " Оранта" в судовому засіданні позов не визнав. Надав до суду заперечення, в яких зазначив, посилаючись на норми Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що страхування відповідальності за шкоду заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його за законних підставах. Також зазначив, що позовні вимоги до ВАТ HACK "Оранта" необґрунтовані, оскільки, дія полісу № 1732750, що був укладений між ВАТ HACK "Оранта" та ОСОБА_10; не розповсюджується на ДТП, яке сталося 18.08.2010 року оскільки ОСОБА_8 не мав право керувати маршрутним таксі марки "Богдан", д.н. НОМЕР_3, через те, що в нього були відсутні документи, що дозволяють володіти, користуватися та розпоряджатися цим транспортним засобом, тобто він керував ним не на законних підставах.

Інші учасники процесу до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Рішенням суду позов було задоволено частково - стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Європа В.В.В" на користь ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На рішення суду представник ОСОБА_4 приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов у повному розмірі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, представник НАС К "Оранта" апеляційну скаргу не визнав.

Інші учасники процесу до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Судова колегія на підставі ст.305 ч.2 ЦПК України розглядає справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року встановлено, що 18.08.2010р. ОСОБА_8, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило, зокрема, тілесні ушкодження середньої тяжкості позивачу.

Так, 18.08.2010р. о 15-10 годині ОСОБА_8, керуючи транспортним засобом "Богдан-А09.202", р.н. НОМЕР_3, який належав ОСОБА_11, рухаючись в м. Одесі по вул. Старопортофранківська, з боку вул. Балківської, у напрямку вул. Пастера, по маршруту №146 "вул. Затонського-пр.М.Жукова", напроти Херсонського скверу, порушив вимоги п.п.1.2 "б", 2.3 "б"; 12.1 "Правил дорожнього руху", керуючи за усною домовленістю з власником, технічно справним пасажирським автобусом "Богдан-А09.202", реєстраційний номер НОМЕР_1, не маючи документа, що підтверджує право керування, використання та розпорядження цим автобусом ( на підставі усної домовленості з власником транспортного засобу), рухаючись у зазначеному напрямку по проїзній частині, що має підйом та змінюючий напрямок вліво, не врахував дорожні обставини, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, у результаті чого виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на дерево, залізобетонний стовп рекламного щиту та перекидання автобусу в обрив. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3953 від 05.11.2010 p., відносяться до легкого ступеню.

Згідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012р. встановлені факти, які не підлягають доказуванню, зокрема, те, що позивачу 18.08.2010р. о 15-10 годині сталося ДТП, з вини водія ОСОБА_8, який керував транспортним засобом "Богдан- А09.202", р.н. НОМЕР_3, належним ОСОБА_10, то позивачу завдані тілесні ушкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 15.05.2008р. пасажирський автобус марки "Богдан", модель А09202, р.н.НОМЕР_1, належав ОСОБА_10

Таким чином, на час скоєння ДТП автобусом володіло ТОВ " Європа В.В.В." на підставі реєстраційного талону.

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_10 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно до матеріалів спадкової справи №304/11 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_10, копія якої надана суду, спадщину померлої ОСОБА_10 прийняла її донька ОСОБА_7, про що нею було складено відповідну заяву від 17.08.2011р. При цьому, решта спадкоємців- ОСОБА_16., ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 ОСОБА_15ОСОБА_16, ОСОБА_13, відмовились від прийняття спадщини померлої ОСОБА_10 на користь її ї доньки ОСОБА_7, про що склали відповідні заяви 17.08.2011р.

У відповідності до п.2.1 "Правил дорожнього руху", затверджених постановою N 1306

Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., та редакція якого була чинна станом на день скоєння ДТП, а саме, 18.08.2010р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб або реєстраційний чи інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що 18.08.2010р. о 15-10 годині.

ОСОБА_8 керував транспортним засобом "Богдан-А09.202", р.н. НОМЕР_3, без достатніх для цього правових підстав, зокрема, у відсутність засвідченого в установленому порядку документу, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом. Зазначене також підтверджується вироком Приморського районного суду м.Одеси від 11.04.2012р., в якому суд встановив, що керування ОСОБА_8 автобусом "Богдан-А09.202", р.н. НОМЕР_3, здійснювалось на підставі усного договору.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутній будь-який документ, який би підтверджував право ОСОБА_8 на керування, користування чи розпорядження вищевказаним транспортним засобом, належним ОСОБА_10, суд прийшов до висновку, що таке керування здійснювалось незаконно та без правових підстав.

В той же час, у відповідності до п. 15.1 ст. 15 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", редакція якого була чинна станом на день скоєння ДТП, а саме, 18.08.2010р., договір обов'язкового страхуванняцивільно-правової відповідальності може укладатися на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір І типу).

Суд врахував, що між власником транспортного засобу марки "Богдан-А09.202", р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 та ВАТ HACK "Оранта" 17.05.2010р. був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується відповідним полісом серії №ВЕ /1732750 (договір І типу), згідно якого була застрахована цивільно-правова відповідальність за шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. При цьому, згідно до п.1.7 ст.1зазначеного Закону, редакція якого була чинна станом на день скоєння ДТП, а саме, 18.08.2010р., забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Враховуючи, що 18.08.2010р. о 15-10 годині ОСОБА_8 керував транспортним

засобом "Богдан-А09.202", р.н. НОМЕР_3, вказаний в полісі серії №ВЕ /1732750 без

законних на те підстав, суд зробив правильний висновок,що позовні вимоги в частині стягнення з ВАТ HACK "Оранта" завданої шкоди в рамках укладеного договору страхування від 17.05.2010р. задоволенню не підлягають, оскільки обставини ДТП, що сталася 18.08.2010р., не підпадають під визначення страхового випадку, що визначено договором 17.05.2010р., через відсутність однієї зі складових умов настання такої події.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення суд виходив з наступного.

В матеріалах справи знаходиться копія реєстраційного талону, виданого МРЕВ-1 ДАІУМВС

України в Одеській області 04.10.2008р. в якому ТОВ "Європа ВВВ" зазначено у якості власника автобусу "Богдан-А09.202", р.н. НОМЕР_3,; в талоні зазначено, що він дійсний до 2012р.

Видача тимчасових реєстраційних талонів в Україні регулюється Інструкцією про порядок

здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом №379 МВС України від 11.08.2010р.Згідно до п. 6.3 вказаної Інструкції, редакція якої була чинна на час вчинення ДТП, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в РЕП ДАІ наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками РЕП ДАІ оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до 20 року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії N".

В матеріалах справи наявна довідка від 30.07.2013 року № 2094/10/59-13, якою Управління Укртрансінспекції у Одеській області повідомляє, що ТОВ " Європа В.В.В." та транспортний засіб марки Богдан А 09202, реєстраційний номер НОМЕР_2 отримало ліцензійну картку серії НОМЕР_6 строком дії 22.10.2008 - 28.03.2013 pp. до ліцензії НОМЕР_7 на внутрішні перевезення пасажирів.

Ліцензійна картка серії НОМЕР_6 анульована, як втрачена згідно повідомлення ТОВ "Европа В.В.В." від 05.04.2011 року.

Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, підтверджуючі факт передачі ТОВ "Європа ВВВ" права користування або розпорядження транспортним засобом -автобусу "Богдан-А09.202", р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_8.

Частиною 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Суд врахував, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт знаходження ТОВ "Європа ВВВ" у трудових (службових) відносинах з ОСОБА_8, який керував транспортним засобом - автобусом "Богдан-А09.202", р.н. НОМЕР_3. в момент ДТП, однак в матеріалах справи є підтвердження того, що ТОВ "Європа ВВВ" було власником, станом на вчинення ДТП, автобусу "Богдан-А09.202", р.н. НОМЕР_3, через що були наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення шкоди з ТОВ "Європа ВВВ".

Згідно до ст. 1187 ЦК України, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься в абзаці другому п. З постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Позивач просив суд стягнути з ТОВ " Європа В.В.В." моральну шкоду в розмірі 597450 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Зважаючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С. Комлева