Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

19 березня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Кінгольц М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка з 14.09.1997 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу у подружжя народилося дві дитини: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 21 серпня 2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/14337/14-ц, було розірвано. Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо.

Позивач зазначає, що вона самостійно матеріально забезпечує, доглядає та виховує дітей. Сторони не досягли згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку матеріально утримувати дітей.

Оскільки відповідач займає посаду директора приватного підприємства "ІМПАСТО", отримує регулярний офіційний дохід у вигляді заробітної плати, а також у вигляді прибутку від здійснення господарської діяльності ПП "ІМПАСТО", що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, позивачка просить стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно починаючи від дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття.

Також позивачка зазначила, що після розлучення вона не зверталася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки відповідач обіцяв їй добровільно приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей. Однак своїх обіцянок відповідач не виконав та ніякого матеріального забезпечення не надавав, хоча позивачка постійно вживала заходи щодо добровільної сплати аліментів відповідачем. У зв'язку з чим позивачка, керуючись ч. 2 ст. 191 ЦПК України, просить також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, за минулий час, починаючи з 01.09.2014 року по день подання позову в розмірі 10000,00 грн.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, поросли задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, визнали їх частково, в межах стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у загальному розмірі 1500,00 грн. щомісячно, в задоволенні решти позовних вимог просили відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, з'ясувавши всі суттєві обставини та перевіривши їх наявними доказами, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року від шлюбу у сторін народилася спільна дитина - ОСОБА_3 (актовий запис про народження №798 зроблений 19 вересня 2006 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у подружжя народилася спільна дитина - ОСОБА_4 (актовий запис про народження №230, зроблений 06 березня 2008 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси)

У судовому засіданні встановлено, що фактично подружні стосунки між позивачем та відповідачем були припиненні в липні 2014 року, з цього часу подружжя перестало вести спільне господарство. Офіційно шлюб був розірваний на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2014 року (справа №522/14337/14-ц).

Разом з тим, позивач вказує, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Добровільно сторони не змогли домовитись про сплату аліментів.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі.

Позивачка обґрунтовуючи вимогу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 4000,00 грн. щомісячно стверджувала, що відповідач є директором ПП "ІМПАСО". Окрім цього, не дивлячись на те, що офіційно засновниками ПП "ІМПАСО" є позивачка та ОСОБА_5, відповідач у повній мірі займається справами підприємства та отримує прибуток від цієї господарської діяльності.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначив, що вимога про стягнення з нього щомісяця суми аліментів на утримання дітей у розмірі 4000,00 грн. є необґрунтованою, оскільки заробітна плата відповідача є значно меншої ніж заявлена позивачкою сума.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України.

В абзаці 4 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно наданої у якості доказу довідки від 27.01.2015 року, судом встановлено, що середня заробітна плата ОСОБА_2 без врахування податків, зборів та внесків, становить суму у розмірі 1220,00 грн. на місяць.

Доказів отримання ОСОБА_2 додаткового доходу та можливості виплати ним аліментів у розмірі зазначеному в позовних вимогах, стороною позивача суду надано не було.

У судовому засіданні відповідач погодився сплачувати на користь позивачки суму аліментів на утримання двох дітей у загальному розмірі 1500,00 грн.

Таким чином, суд врахувавши пріоритетність прав дітей на достатнє забезпечення їх потреб та інші встановлені вище обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та встановити щомісячний розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а саме: стягнення суми у розмірі 750,00 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, починаючи з 12 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 року; стягнення суми у розмірі 750,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 починаючи з 12 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей за минулий час починаючи з 01.09.2014 року по день подання позову у розмірі 10000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не було надано суду жодного доказу, який свідчив би про невиконання відповідачем обов'язку щодо утримання дітей у період з 01 вересня 2014 року по день звернення позивачки до суду. В свою чергу у судовому засіданні, при наданні пояснень, позивачка зазначила, що відповідач купував одяг та продукти харчування дітям, однак на думку позивачки вони були їм не потрібні.

Також, виходячи з положень ч. 2 ст. 191 ЦПК України, позивач повинен довести, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Доказів вживання таких заходів та відповідно ухилення відповідача від сплати аліментів, позивачем також суду надано не було.

Враховуючи зазначене суд вважає вимогу про необхідність стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, за минулий час, в розмірі 10000,00 грн., необґрунтованою, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 213-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 31 березня 1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 750,00 грн. (сімсот п'ятдесят гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 12 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 31 березня 1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 750,00 грн. (сімсот п'ятдесят гривень 00 копійок) щомісячно починаючи з 12 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В порядку п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя