У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Т.М.М.» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У лютому 2011 року ТОВ фірма «Т.М.М.» звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку справа судами розглядалась неодноразове.

Останнім рішенням Апеляційного суду м. Києва від 9 липня 2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ фірми «Т.М.М.» 1 млн. 896 тис. 102 грн 40 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: рішення Апеляційного суду м. Києва від 9 липня 2014 року в частині стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 9 липня 2014 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року ОСОБА_1 порушує питання про скасування ухваленого у справі рішення суду касаційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом другим частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статей 14, 61, 64, 138, 214, 223 ЦПК України.

Подана заява підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права лише при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

ОСОБА_1 фактично оскаржує ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року про скасування судового рішення і передачу справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції на підставі частини 2 статті 338 ЦПК України, проте така ухвала не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачений пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для прийняття зазначеної заяви до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 353, 355 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П. Лященко