АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3168/15Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 2 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 Терра» третя особа реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, розірвання попереднього договору, повернення земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 Терра» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, розірвання попереднього договору, повернення земельної ділянки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 4.16 га.

Відповідно до договору оренди землі, укладеного між позивачем та ЗАТ «Райз-Максимко» 16 липня 2009 року , вказана земельна ділянка перебувала в оренді останнього до 16 березня 2015 року.

Весною 2014 року ТОВ «ОСОБА_7 Терра», в районній газеті провело публікацію умов на яких буде укладати договори оренди.

В забезпечення укладення договору оренди в майбутньому відповідач схилив позивача в травні 2014 року на укладення попереднього договору, в п.1 якого передбачено було укладення основного договору оренди землі до 31 грудня 2015 року.

Станом на осінь 2014 року матеріальне становище сімї позивача змінилось, він тяжко хворів, а тому з родиною вирішили особисто обробляти земельну ділянку по завершенню договору оренди від 16 липня 2009 року.

Тому 30 жовтня 2014 року позивач звернувся з заявою до відповідача про розірвання попереднього договору, яка в усній формі була погоджена, а копія попереднього договору відібрана.

Однак у березні 2015 року відповідачем було повідомлено про повноваження орендаря на належну позивачу земельну ділянку на підставі укладеного та зареєстрованого договору оренди.

На укладення договору оренди у позивача волевиявлення не було, розмір орендної плати зазначений в договорі не відповідає тій платі яка публікувалась в пресі, зазначення в договорі, що ризик пошкодження обєкта оренди чи його частини несе орендодавець, суперечить виробничим та моральним засадам, пунктом 28 договору зобовязано орендодавця, у разі закінчення строку дії договору до закінчення польових робіт продовжити термін оренди землі до повного завершення врожаю орендарем, що суперечить інтересам позивача, так як збільшує строк дії договору з 5 років до 6 років.

Не маючи повноважень, відповідач підписав від імені позивача договір оренди, оформив заяву про розроблення проекту відведення земельної ділянки на місцевості, підписав акт відведення, акт приймання-передачі землі.

На підставі наведених обставин позивач просив визнати договір оренди землі 4.16 га укладений з ТОВ «ОСОБА_7 Терра» та зареєстрований в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції у березні 2015 року недійсним, зобовязати відповідача повернути позивачу земельну ділянку та розірвати попередній договір.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 4 червня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи залучено реєстраційну службу Монастирищенського районного управління юстиції в Черкаській області.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 2 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недоведеність обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, правомірно виходив з того, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до державного акту на право власності серії ІІІ-ЧР №032479 на землю ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 4.16 га розташованої на території Цибулівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с.6)

25 грудня 2014 року між ОСОБА_6 (орендодавець) та ТОВ «ОСОБА_7 Терра» (орендар) був укладений договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Цибулівської сільської ради площею 4.16 гектарів. (а.с.161)

Речове право, яке виникло на підставі укладеного договору, було зареєстровано 19 березня 2015 року. (а.с.176)

Відповідно до ч.1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Одною з підстав недійсності укладеного договору оренди, позивач зазначає те, що він не підписував договір.

Способи волевиявлення фіксуються в формах правочину які обираються сторонами якщо інше не встановлено законом, що зазначено в ч.1 статті 205 ЦК України.

Частиною 2 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В оспорюваному договорі оренди мається підпис ОСОБА_6, що вказує на те, що у позивача було волевиявлення на укладення договору. Також мається підпис ОСОБА_6 на додатку до договору.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Для визначення належності підпису певній особі необхідні спеціальні знання, а тому доводиться вказана обставина висновком експерта, але призначається судом експертиза за заявою осіб які беруть участь у справі, що встановлено ч.1 ст.142 ЦПК України.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, особи які беруть участь у справі такої заяви не робили, а тому позивачем не доведено, той факт, що він не підписував оспорюваний договір.

Згідно частини 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотні умови договору оренди землі визначені в ст..15 Закону України «Про оренду землі».

Такі умови як орендна плата, визначення сторони яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини, строк дії договору є істотними умовами договору згідно вище вказаної статті в редакції чинній на час виникнення правовідносин, тому щодо таких умов сторони обовязково мають досягти згоди, про що зазначається в умовах договору.

Скріпивши своїми підписами оспорюваний договір, сторони погодили саме такі умови договору, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для визнання недійсним укладеного договору як не може бути визнано недійсним оспорюваний договір і з тих підстав, що в основному договорі були змінені умови які викладені в попередньому договорі, оскільки такі наслідки не передбачені нормами законодавсвства (ч.ч.2,3 ст.635 ЦК України).

Крім того згідно частини 1 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

28 квітня 2014 року між ОСОБА_6 та ТОВ «ОСОБА_7 Терра» був укладений попередній договір за умовами якого сторони домовились укласти до 31 грудня 2015 року основний договір оренди землі (а.с.43).

Частинами 1,2 статті 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Укладаючи основний договір сторони погодили всі умови викладені в ньому, що свідчить про відсутність претензій сторін одна до одної щодо його умов, а тому і підстави відсутні для розірвання попереднього договору.

В пункті 20 Постанови від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Пленум Верховного Суду України розяснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Позивачем не доведено, що оспорюваний договір був укладений під впливом обману.

Покази одного з представників відповідача, щодо дати підписання договору, спростовуються показами іншого представника, а тому суд, встановлюючи дану обставину, вірно виходив з дати вказаної в самому укладеному договорі.

За таких обставин, колегія суддів, не вбачає підстав для зміни чи скасування, рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 2 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :