АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7573/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1303/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого: Карнауха П.М.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі - Філоненко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 берзня 2015 року

по справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом 134851,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 235783,45 грн., 150565,64 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штраф у сумі 79536,75 грн., та судовий збір в сумі 3654,00 грн., а всього 604391,25 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права прохає рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що між Банком та відповідачем було укладено Договір про іпотечний кредит № PLKPG6 від 25.04.2008 р., за умовами якого відповідачу банком надані кошти у сумі 155000,00 грн. під 15% річних на строк до 25.04.2018 р. У подальшому банк запропонував відповідачу пере кредитуватися на інших умовах: отримати кредит в доларах США під менший відсоток за користування кредитними коштами. Додатковою угодою № PLKPG6 від 17.10.2008 р. банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 29883,46 доларів США, під 1,17% на місяць на строк з 17.10.2008 р. по 25.04.2018 р. на придбання нерухомості, при цьому банк згідно заяви ОСОБА_3 про продаж іноземної валюти реалізував на міжбанківському валютному ринку 29883,47 доларів США та спрямував отримані 153899,85 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором. Вважає, що зобов'язання за кредитним договором припинені внаслідок виконання відповідачем, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2010 р., яким встановлено погашення заборгованості відповідача перед Банком; розрахунком ПАТ КБ «ПриватБанк» по справі № 552/1531/14-ц.

Вказує, що судом не прийнято до уваги листи Банка про отримання відповідачем коштів у доларах та вимогу сплати простроченої заборгованості у доларах; розрахунок заборгованості, доданий до позову від 13.11.2014 р., з якого вбачається, що рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2010 р. по справі № 2-636/10 не було виконано станом на листопад 2014 р.

Вважає безпідставно задоволеною вимогу банку про стягнення штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів, оскільки розрахований виходячи з загальної суми по кредиту за період з 25.11.2008 р. по 12.02.2015 р., при цьому не враховано, що стягнення пені обмежується 12 місяцями перед зверненням позивача до суду, та не застосовано строки позовної давності до правовідносин.

Звертає увагу на те, що в розрахунку Банку, поданому до уточненого позову невірно вказано дату укладення договору.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Місцевим судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.04.2008 року між сторонами був укладений Договір про іпотечний кредит № PLKPG6 на поліпшення якості окремої квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав від позивача кредит у розмірі 155 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 25.04.2018 року (а.с. 6-9). Кредит виданий на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Зазначеним Договором сторони визначили порядок і умови видачі та погашення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, зокрема, п. 2.4. Договору передбачено, що позичальник зобов'язується щомісячно до 25 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки ануїтентними платежами в сумі не менше 2520,50 грн. шляхом внесення готівки до каси кредитора або безготівковим перерахуванням на відповідний рахунок відкритий у кредитора. Останню сплату ануїтентного платежу здійснити не пізніше 25.04.2018 р.

Відповідно до п. 3.1., 3.2. Договору, виконання позичальником зобов'язань за цим Договором (у тому числі і за додатковими угодами) забезпечується іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, визначеного в іпотечному договорі.

П.п. 5.2.-5.2.4 Договору сторони погодили, що кредитор має право вимагати від позичальника належного виконання останнім зобов'язань за цим Договором, дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування, та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, або за Іпотечним договором, в тому числі, але не виключно у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотків за користування кредитом понад 2 місяців.

Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим Договором на цілі, визначені в п.1.3. Договору, повернути кредит в сумі відповідно до п.1.1 Договору, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, у випадку невиконання або неналежного виконання умов Договору сплатити штрафні санкції та інші платежі у строки та на умовах, визначених Договором (п.5.3-5.3.2., розділ 6 Договору).

Відповідно до пункту 10.1 Договору про іпотечний кредит №PLKPG6 від 25.04.2008 року (а.с.6-9) цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором за виключення п.6.2, 6.6, які набувають чинності з моменту зворотного відступлення прав вимоги Приватбанку по цьому договору.

17.10. 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду, за умовами якої банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 29 883, 46 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,04%. (а.с.83-90).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2010 року (а.с.39-42), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31.05.2011 року (а.с.43-46) та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с.47-49) позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання додаткової угоди від 17 жовтня 2008 року до договору про іпотечний кредит №PLKPG6 недійсною задоволено повністю. Визнано недійсною додаткову угоду від 17.10.2008 року до договору про іпотечний кредит №PLKPG6, укладену між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк». Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» зробити перерахунок і оплачені ОСОБА_3 кошти за додатковою угодою від 17.10.2008 року до договору про іпотечний кредит №PLKPG6 зарахувати на розрахунковий рахунок, зазначений у первісному договорі в рахунок погашення тіла кредиту.

Як установлено судом першої інстанції і дану обставину не заперечували сторони, що рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2010 року було виконано ПАТ КБ «Приватбанк» 12.05.2014 року та зараховано на розрахунковий рахунок, зазначений у первісному договорі в рахунок погашення тіла кредиту 20 000,00 грн. та відсотки за договором 9 000,00 грн.

Станом на 12.02.2015 року відповідачем заборгованість по договору про іпотечний кредит №PLKPG6 від 25.04.2008 року не погашена, за наданим Банком розрахунком та в уточненнях до позову заборгованість становить 874904,26 грн. та складається з 134 851,41 грн. заборгованості за кредитом, 235 783,45 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом; 424562,89 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафів 79 536,75 грн. (процентна складова) (а.с.58, 60-63, 100-103).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним (п.10.1 Договору), кінцевий строк повернення кредиту - не пізніше 25.04.2018 р. (пункт 1.3. Договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів відповідно до умов п. 2.4. Договору.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Місцевим судом вірно встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 р. у справі № 6-20цс14, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України).

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору повернення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником щомісячними платежами згідно п. 2.4. Договору до 25 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, ануїтентними платежами в сумі не менше 2520,50 грн. шляхом внесення готівки до каси кредитора або безготівковим перерахуванням на відповідний рахунок відкритий у кредитора, та сплату ануїтентного платежу здійснити не пізніше 25.04.2018 р., то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 р. у справі № 6-116цс13, від 19.11.2014 р. у справі № 6-160цс14, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх судів України).

Встановивши обставини справи, здійснивши аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 600 737,25 грн., яка складається з: 134 851,41 грн. заборгованості за кредитом; 235 783,45 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Окрім того, суд дійшов вірних висновків про стягнення з відповідача на користь позивача 150 565,64 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в межах строку позовної давності встановленого ст. 258 ЦКУ, за рік, що передує зверненню до суду, з 27.11.2013 р. по 27.11.2013 р., а також штраф у відповідності з умовами договору у сумі 79 536,75 грн. (процентна складова).

Доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості відповідача, яка на думку апелянта повністю погашена внаслідок виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2010 року, - спростовуються наявними у справі розрахунками позивача станом на 12.02.2015 р. про наявність заборгованості за вказаним Договором. При цьому, як вказувалося вище, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2010 року було виконано ПАТ КБ «Приватбанк» 12.05.2014 року та зараховано на розрахунковий рахунок, зазначений у первісному договорі в рахунок погашення тіла кредиту 20 000,00 грн. та відсотки за договором 9 000,00 грн. Дану обставину сторони не заперечували.

Посилання в апеляційній скарзі на заяву ОСОБА_3 про продаж іноземної валюти від 17.10.2008 р., додані по справі № 552/1531/14-ц розрахунки Банку станом на 07.02.2014 р. - не свідчать про відсутність заборгованості відповідача по Договору іпотечного кредиту, оскільки додаткова угода від 17.10.2008 року до договору про іпотечний кредит №PLKPG6 від 25.04.2008 року визнана судом недійсною, рішення суду набрало законної чинності та виконано позивачем у повному обсязі. Окрім того, зазначені розрахунки Банку станом на 06.02.2014 р. (а.с.67 та 68-74) суперечать одне одному та надані по справі про стягнення заборгованості за невиконання умов за угодою, яка визнана судом недійсною.

Твердження апеляційної скарги, зокрема, про безпідставність стягнення штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів та не застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені, - не беруться до уваги, оскільки надані Банком Розрахунки заборгованості, у тому числі щодо суми нарахованого штрафу, сумнівів у колегії суддів не викликають та апелянтом не спростовані, а строк позовної давності до вимоги про стягнення пені судом першої інстанції застосовано та стягнуто пеню за один рік, що передує зверненню до суду. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що апелянтом не наведено власного розрахунку пені.

З огляду на вищенаведене та з урахуванням встановлених по справі обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухваленого рішення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з моменту її проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий /підпис/ П.М.Карнаух

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух