Справа № 214/4507/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

08 липня 2015 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року відкрито провадження у справі.

Позивач разом з позовною заявою надав до суду заяву про забезпечення позову, якою просить накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно боржників, оскільки боржником ОСОБА_2 та поручителями ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобов"язання щодо погашення кредиту, процентів та інших платежів не виконане. Боржники ігнорують листи та запрошення позивача, тому позивач вважає, що відповідачі не мають наміру добровільно виконувати договірні зоболв"язання згідно кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Вивчивши заяву про забезпечення позову вважаю, що вона не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно боржників.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, якщо заявник просить застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, то в заяві необхідно вказувати конкретне найменування майна, його місцезнаходження, зазначати належні докази того, що це майно належить боржнику. Зазначеним вимогам заява про забезпечення позову не відповідає.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Ціна позову позивачем визначена як 22 937,95 швейцарських франків та 3580,91 грн, при цьому, зі змісту заяви про забезпечення позову також не вбачається якою є вартість майна, що належить відповідачам, тому суд позбавлений можливості визначити чи є співмірним вид забезпечення позову позовним вимогам.

Враховуючи все вище наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293, 294 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г. Ковтун