АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося в Дніпровський районний суд міста Києва із заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 березня 2015 року в справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20665,64 грн., витрат по оплаті третейського збору в розмірі 95 грн., а також 243,60 грн. судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду.

Не погоджуючись з ухвалою, ПАТ «Ідея Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити ухвалу, якою заяву про видачу виконавчого листа задовольнити.

Зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував Закон України «Про третейські суди», статті 389-10,355,360-7 ЦПК України, а також невірно встановив, що справа третейського суду за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 (споживача) про стягнення заборгованості є справою про захист прав споживачів, яка виключена з компетенції третейського суду.

Вказує, що в даній справі позивачем є банк, який пред'явив позов про захист прав банку, а відповідачем є споживач банківських послуг, який жодних зустрічних вимог про захист його прав споживача не заявляв та відповідно третейський суд не розглядав спір щодо захисту прав споживача.

Посилається, що суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що третейське застереження, за яким постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків розглядалась вказана справа, є нікчемним.

Також звертає увагу на те, що постанова Верховного Суду України №6-64цс15 від 20.05.2015 року, на яку посилається суд першої інстанції, немає висновку саме про нікчемність третейського застереження. Окрім того, дана постанова прийнята в справі з іншим предметом спору - про визнання недійсним конкретного та іншого, ніж у даній справі, третейського застереження.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 16.08.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №Р23.216.70447, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 15738 грн. строком на 30 місяців зі сплатою 18.0000 % річних від залишкової суми кредиту та платою за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1.7000 % щомісячно від початкової суми кредиту (а.с. 5).

Відповідно до п. 5.4 Кредитного договору всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди (а.с. 6).

Рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 20 березня 2015 року позов ПАТ «Ідея Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» 20665,64 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по оплаті третейського збору в розмірі 95 грн. (а.с. 3).

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не була йому підвідомча відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Частину першу даної статті доповнено пунктом 14 згідно із Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03 лютого 2011 року, який набрав чинності 11 березня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є споживачем банківських послуг, спір виник щодо заборгованості за кредитом, а тому третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Саме така правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 2 вересня 2015 року у справі №6-856цс15.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: