Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. Справа153/781/15-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, виселення особи з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що на протязі тривалого часу із нею в одному домоволодінні проживає її внучка ОСОБА_3 Нею було вирішено зробити договір дарування житлового будинку на онучку по тій причині, що остання брала на себе зобовязання здійснювати повсякденний догляд, у разі необхідності лікувати, тощо. Однак, після того як вона зробила договір дарування, відповідач почала до неї відноситись із негативної сторони, часто ображала, грубила, погрожувала тим, що вижене на старості років із будинку, і тому вона на даний час не може приступити до своєї оселі по тій причині, що відповідач із чоловіком до житлового будинку її не допускають. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 09 квітня 2015 року було визнано договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями недійсним. Вказала, що відповідач, яка проживає із нею, систематично руйнує та псує жиле приміщення і говорить, що вона (позивач) їй нічного не заподіє, погрожує фізичною розправою, а також порушує правила співжиття, роблячи неможливим для інших проживання. Зазначила, що вона запропонувала відповідачеві добровільно виселитись із її житлового будинку, на що отримала відповідь, що відповідач не залишить будинок, а буде чекати коли вона помре і залишиться жити у житловому будинку. У звязку із порушенням її прав на житловий будинок, вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким зобовязати ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а саме належного їй житлового будинку №37 що по вулиці Василишеного у селі Писарівка Ямпільського району Вінницької області, як особи, яка самовільно без дозволу зайняла і проживає у житлового будинку, а також зняти з реєстраційного обліку Ямпільського РС УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3 із житлового будинку №37 по вулиці Василишеного у селі Писарівка Ямпільського району Вінницької області.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 22 квітня 2015 року заявлені позовні вимоги підтримав у повному обємі, просить суд їх задовольнити. Суду пояснив, що відповідач зачинила двері і не допускає позивача до будинку, а вони натомість вчепили колодку на двері житлового будинку, щоб відповідач не могла зайти до будинку. Зазначив, що чоловік відповідача не пускає їх до будинку, зірвав повішену ними колодку на дверях, із будинку вивозять речі. Вказав, що будинок належить позивачеві, а тому відповідач не має права там проживати. Одночасно пояснив, що відповідач на законних підставах вселилась та прописалась у житловому будинку із дозволу власника ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що вона не чинить ніяких перешкод, а навпаки чинять їй перешкоди у користуванні. Не дають можливості забрати свої речі із будинку, на двері почепили колодку, не допускають до будинку. Зазначила, що вона на законних підставах вселилась та прописалась у даному будинку із дозволу бабусі ОСОБА_1 Зазначила, що багато років проживала у даному будинку. Оскільки на даний час їй не дають можливості проживати у спірному будинку, то вона проживає в іншому місці. Просить суд у позові відмовити.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_4 досліджених письмових доказів рішення апеляційного суду Вінницької області від 09 квітня 2015 року судом встановлено, що даним рішенням визнано договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області по вулиці Василишиного під номером 37, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Ямпільської державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №1057, недійсним, скасовано державну реєстрацію зазначеного вище будинку з надвірними будівлями на імя ОСОБА_3 ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 30.04.2015 року за №37012880 судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку №37, що розташований по вулиці Василишиного у селі Писарівка Ямпільського району Вінницької області. ОСОБА_4 довідки сформованої за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Вінницькій області від 18.05.2015 року судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 довідки вих..№479 від 30.06.2015 року виданої виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що ОСОБА_3 разом зі своєю сімєю (чоловіком та двома неповнолітніми дітьми) проживають ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини з приводу користування та розпорядження належним позивачеві житловим будинком №37 по вулиці Василишиного у селі Писарівка Ямпільського району Вінницької області.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 ч.4 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України у п.17 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст..116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

ОСОБА_4 аналізу норм цивільного законодавства, закріплених у ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ст.391, ч.1 ст.16 ЦК України слідує висновок про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, у випадку існування для власника будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, він вправі вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами, відповідно до статті 57 ЦПК України являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Стаття 64 ЦПК України письмовими доказами називає будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Такими письмовими доказами по даній справі позивач надала рішення апеляційного суду Вінницької області від 09 квітня 2015 року (а.с.11-12), а також ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 30.04.2015 року (а.с.8-9).

У свою чергу відповідач подала Довідку виконавчого комітету Писарівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих..№479 від 30.06.2015 року про те, що вона разом із сімєю проживає за іншою адресою (вулиця Леніна,83), ніж знаходиться спірний житловий будинок (вулиця Василишиного,37).

Тобто, позивач, користуючись своїми процесуальними правами і обовязками, на виконання вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не надала доказів у підтвердження зазначених обставин, як підстави заявлених позовних вимог і не довела існування з боку відповідача систематичного порушення правил співжиття, триваючої негативної поведінки щодо позивача і вжитих заходів щодо запобігання порушення.

Посилання позивача на те, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком, нею не були доведені, оскільки як встановлено із пояснень сторін у судовому засіданні, то саме позивачем було встановлено колодку на вхідних дверях житлового будинку. Також позивачем не враховується те, що відповідач на законних підставах проживала та була зареєстрована у спірному житловому будинку, а саме із дозволу позивача ОСОБА_1

Тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити у звязку із недоведеністю позивачем порушення її прав та законних інтересів відповідачем ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 61, 62, 64, 212, 213, 214, 215, 292, 294 ЦПК України, і на підставі ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.116, 156, 157 ЖК України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, ст.41 ч. 4 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, виселення особи з житлового приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Т.В. Гаврилюк