Справа № 317/2332/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Нікітіна В.В.

при секретарі: Московкіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області та Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом.

Третіми особами в справі є Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області та Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

28 жовтня 2004 року помер чоловік позивачки ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Перемоги, 7 в смт.. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області.

Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

При зверненні позивача до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва з огляду на те, що право власності на будинок спадкодавцем не було оформлене та зареєстроване, після чого позивач вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав.

В судове засідання представник позивача не з*явилась, але надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити та розглядати справу без неї.

Відповідач свого представника до суду не направив, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 26). Заперечень проти позову не надав.

Представники третіх осіб своїх представників до суду не направили, будь-яких пояснень або заперечень по справі не подавали.

Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 298199 від 01 листопада 2004 року, відповідно до якого ОСОБА_2 помер 28 жовтня 2004 року (а.с. 7).

Факт родинних відносин позивачки ОСОБА_1 з померлим чоловіком ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтвом про одруження серії VI-УР № 192844, згідно якого укладено шлюб 07 жовтня 1963 року

(а.с. 8).

Як встановлено в судовому засіданні з огляду матеріалів справи і копій матеріалів спадкової справи № 400/2005 на ім'я ОСОБА_2, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась лише ОСОБА_1, інших спадкоємців за законом не має (а.с. 38).

Відповідно до вимог ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти, батьки та дружина (чоловік) померлого.

В матеріалах справи міститься постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 липня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок № 7 по вул.. Перемоги в смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, оскільки у спадкодавця ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на зазначений житловий будинок (а.с. 10).

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено поняття спадкування - перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини, в силу статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації.

В той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Вирішуючи питання щодо наявності у ОСОБА_2 права власності на вказане нерухоме майно, суд встановлює час і підстави виникнення такого права а також належність правовстановлюючих документів спадкодавцю.

Така ж позиція викладена в п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24?753/0/04?13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: "При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину".

Як вбачається з Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 7 по вулиці Перемоги в смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, який виготовлено 22 липня 2015 року, вказаний будинок, господарські будівлі та споруди збудовано у 1967 році. (а.с. 16-18).

Оскільки Цивільним Кодексом Української РСР 1963 року (що діяв на час побудови будинку та господарських споруд), не передбачено обов'язкової реєстрації права власності на нерухоме майно, суд враховує наявні у справі документи, що підтверджують належність спірного будинку спадкодавцеві.

Так, в матеріалах справи міститься копія Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 12 травня 1966 року, згідно якого ОСОБА_2 відведено у безстрокове користування земельну ділянку № 65 по вул.. Перемоги в смт. Кушугум (а.с. 13-15).

ОП ЗМБТІ 08 липня 1966 року видано ОСОБА_2 довідку № 175, згідно якої підтверджується надання йому земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по вул.. Перемоги, 65 в смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області (а.с. 12).

Довідкою № 01-32/595, що видана Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області 22 липня 2015 року, підтверджено факт перенумерації житлових будинків в смт. Кушугум, а саме: будинку № 65 по вул.. Побєди на № 7 згідно протоколу обрису в натурі зовнішніх меж землекористування смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області від 20.07.1970 року (а.с. 11).

Вищезазначене призводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 10, 11, ст. ст. 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на: житловий будинок літ. "А", літню кухню літ. «Б», сараї літ. «В, Г», погріб з шийкою літ. «пг», ворота з хвірткою № 1, паркани № 2, 3, водопровід № 4, що знаходяться за адресою: вул. Перемоги, 7, смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя В.В.Нікітін