Справа № 520/5559/15-ц
Провадження № 2/520/3224/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ІІН НОМЕР_2) грошові кошти у розмірі 84646,83 гривень, з яких сума основного боргу у розмірі 76125,00 гривень, 3% річних у розмірі 300,33 гривень, інфляційні нарахування у розмірі 8221,5 гривень; також стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

До судового засідання представник позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_3, діюча на підставі договору про надання правової допомоги, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, а також розглядати справу за відсутністю її та позивача на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_2, та її представники ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності та ОСОБА_5, діюча на підставі довіреності в судове засідання не зявились, відповідачка повідомлена належним чином. Від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справу у звязку з її станом здоровя.

Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З метою недопущення розумних строків розгляду цивільної, та враховуючи положення ст. 157 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, суд у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Факт належного повідомлення про час і місце розгляду справу міститься у матеріалах справи а/с 19 ( повідомлення отримане відповідачкою 12.05.2015 року про виклик на 25.05.2015 року) а також а/с 34 ( повідомлення отримане відповідачкою 02.06.2015 року про виклик на 10.05.2015 року); крім того двічі відповідач подавала заяви про відкладення розгляду справи з поважних причин ( від 25.05.2015 року та 10.06.2015 року), незважаючи на те, що в неї є представники - повноваження яких зазначені у доданих до заяв довіреностей.

Таким чином, незважаючи на існування поважності причин, при повторної неявки відповідача у судове засіданні суд, зобовязаний розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав:

Встановлено, що 04.02.2015 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 гроші у розмірі 76125,00 гривень( еквівалент на момент укладання договору 3625,00 доларів США, за курсом 21 грн. за 1 дол. США). На підтвердження отримання грошової суми ОСОБА_2 була надана розписка із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму не пізніше 04.03.2015. Розписка підписана Відповідачем власноручно(а/с 8).

До теперішнього часу Відповідачем досі не повернуто позичені грошові кошти.

Вказані обставини встановлені судом на підставі наданих позивачем, та її представником доказів. Суд, також, враховує той факт, що отримавши позовну заяву 12.05.2015 року (а/с 19), та ознайомившись 22.05.2015 року із матеріалами справи ( а/с 20), та уклавши 25.05.2015 року угоду про надання правової допомоги ( а/с 21,22) відповідач не надала жодних заперечень, спростовуючи взагалі або частково вимоги, викладені у позові.

Таким чином, з моменту передання Позивачем Відповідачці грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України фактично був укладений договір позики, істотні умови якого зафіксовані у розписці, наданій Відповідачкою, а саме: визначено особу позикодавця та позичальника, суму грошових коштів, що передаються у позику, встановлено строк повернення грошових коштів та сума, яка підлягає поверненню.

Відносини позики, які виникли між позивачем, як позикодавцем, та Відповідачем, як позичальником, за своєю природою є одностороннім зобов'язанням (правочином), в якому відповідач, як позичальник, зобов'язаний повернути отриману ним грошову суму в строк, встановлений за домовленістю сторін (зазначений у розписці), а позивач, як позикодавець, має право прийняти виконання зобов'язання або вимагати належного виконання Відповідачем свого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В розписці Відповідач однозначно взяв на себе обов'язок по поверненню отриманої грошової суми у розмірі 76125,00 гривень ( що еквівалентно 3625 дол. США) до 04.03.2015р..

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями статей 625,1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики лише протягом строку дії договору, а після його закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобовязання, застосовуються лише положення ст. 625 ЦК України.

Станом на 20.04.2015 року сума позики відповідачкою не повернута, у звязку з чим у відповідачки утворилась заборгованість перед ОСОБА_1 у розмірі 84646,83 гривень з яких 76125,00 гривень - основна заборгованість, 8221,5 гривень- інфляційне збільшення суми боргу, 300,33гривень 3% річних.

Оскільки відповідач не повернув суму боргу відповідно до договору, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача загальну суму боргу, а також 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 300,33 гривень.

Також суд враховує той факт, що інфляційне збільшення суми боргу за період часу з 04.03.15 року по 20.04.15 року становить 8221,50 гривень.

Відповідно до вимоги ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, відносяться зокрема й витрати на правову допомогу, які відповідно до розрахункової квитанції від 20.04.2015 року склали 5000,00 гривень.

Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 6090,07 гривень з яких 846,47 (вісімсот сорок шість грн. 47 коп.) гривень - судовий збір за подання позову; 243,60 (двісті сорок три гривень 60 копійок) гривень - судовий збір по забезпеченню позову, 5000,00 ( пять тисяч грн. 00 коп.) гривень витрати на правову допомогу.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1048,1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ІІН НОМЕР_2) грошові кошти у розмірі 84646,83 гривень, з яких сума основного боргу у розмірі 76125,00 гривень, 3% річних у розмірі 300,33 гривень, інфляційні нарахування у розмірі 8221,5 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1090,07 гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, а всього 90736,90( девяносто тисяч сімсот тридцять шість грн. 90 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.