Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Якимчук І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_3 в три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду.

У заяві зазначається, що 17 вересня 2014 року померла ОСОБА_3. 18 червня 2015 року позивачем було отримано лист від приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про те, що 04 вересня 2014 року померла склала заповіт, згідно якого все належне майно заповіла їй. Але про існування заповіту нотаріус повідомила ОСОБА_1 вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Отже, останньою було пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин. У листі нотаріуса було розяснено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, вона може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини, відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України. 31 липня 2015 року позивач звернулася з листом до чоловіка померлої ОСОБА_2, який постійно проживав разом із померлою на час відкриття спадщини, та вважається таким, що прийняв спадщину. У листі вона просила відповідача звернутися до нотаріуса і надати письмову згоду на подання нею заяви про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_3 та повідомити її про надання такої згоди. Проте, такої згоди відповідач не надав, тому позивач змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Додатково пояснив, що позивачу ОСОБА_1 було відомо про заповіт складений померлою ОСОБА_3, але вона свідомо не подавала заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Вважає, що даний строк пропущений позивачем без поважних причин.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно за ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Зі змісту листа приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 17 червня 2015 року вбачається, що 17 вересня 2014 року померла ОСОБА_3, яка 04 вересня 2014 року склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 Шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 17 березня 2015 року.

Позивач у встановлений законом строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є те, що про існування заповіту померлої ОСОБА_3 їй стало відомо від нотаріуса після спливу шестимісячного строку.

Зі змісту п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначає, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що в даному випадку строк на прийняття спадщини позивачем був пропущений з власної волі і подані нею докази не свідчать про наявність об'єктивних і непереборних причин, які заважали їй звернутися до нотаріальної контори протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, а тому причини пропуску вказаного строку не є поважними.

Номами ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд у задоволенні позову відмовляє, оскільки переконується в тому, що позивач мав можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлені законодавством строки після смерті ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 208, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Рогозін