Справа № 569/4023/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Кучиної Н.Г.

при секретарі - Соломон О.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Національної акціонерної страхової компанії « Оранта» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином,-

в с т а н о в и в :

13 березня 2015 року до Рівненського міського суду надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Рівненського міського суду від 14 квітня 2015 року Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» була залучена до участі у справі в якості співвідповідача.

Представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, дала пояснення, що 21 липня 2014 року біля 12 години в світлу пору доби ОСОБА_4, керуючи сідловим тагачем марки „DAF 95XF430", державний номер НОМЕР_1, з бортовим напівпричепом марки "KORU SP 2524", державний номер НОМЕР_2, переобладнаним з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосується безпеки дорожнього руху, на 71км + 100м автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів поблизу с. Немовичі Сарненського району Рівненської області, рухаючись з м. Сарни в напрямку м. Рівне, порушивши правила безпеки дорожнього руху скоїв ДТП.

ОСОБА_4 перед виїздом не забезпечив надійне кріплення металевого стержня з брезентовим тентом вантажної платформи напівпричепа з метою унеможливлення його відокремлення від верхньої частини лівого борту автопоїзда, в результаті чого вказаний стержень зірвався з кріплення та влучив у вітрове скло сідлового тягача марки "Mersedes Benz 1840", державний номер НОМЕР_4, який рухався в зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого останньому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

06 жовтня 2014 року Сарненським районним судом Рівненської області було винесено вирок по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання і встановлено іспитовий строк тривалістю на два роки.

В результаті вчиненого злочину, потерпілий ОСОБА_3 перебував на лікуванні та поніс матеріальні витрати, що становлять 2637 грн. 46 коп

Просить стягнути з відповідачів, понесені матеріальні витрати в сумі 2637, 46 грн.

Крім того, вважає, що в результаті вчиненого відносно ОСОБА_3 злочину останньому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких ОСОБА_3 зазнав у зв"язку з ушкодженням його здоров"я та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв"язку з протиправною поведінкою щодо нього. Пояснила, що злочинними діями порушено звичайне буденне життя ОСОБА_3 створено психічний, моральний дискомфорт. ОСОБА_3 втратив душевний спокій, постійно перебуває у травматологічному відділенні і на даний час не може вільно рухатись, відчуває постійно фізичний біль.

Завдану ОСОБА_3 моральну шкоду оцінює у 80000 грн, яку просить стягнути з відповідачів.

Представник відповідача - ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що заявлена вимога позивача про стягнення з його довірителя матеріальної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки дорожньо- транспортна пригода відбулась з участю забезпеченого транспортного засобу, а відтак відповідно до Закону України „ Про загальнообов"язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вважає, що матеріальні збитки мають стягуватись із страхової компанії НАСК «Оранта». Позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди визнав частково та пояснив, що суд при винесенні рішення має врахувати те, що його довіритель на даний момент не працевлаштований і не отримує доходу, має хвору матір, яка потребує постійного догляду, а тому просить стягнути з його довірителя 10 000 грн.

Представник відповідача Національної акціонерного страхової компанії «Оранта» в судове засідання не прибув, проте подав до суду письмові заперечення в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_3, всупереч вимог ст.33, 35, 37 ЗУ « Про загальнообов"язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звернувся із заявою про страхове відшкодування, повідомлення про ДТП не подав, а тому у страховика на момент розгляду цивільної справи відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Оцінюючи пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Сукупністю досліджених в справі доказів, які неоспорені відповідачами та визнаються судом достовірними, підтверджується, що вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 рік ( а.с. 7)

З вироку Сарненського районного суду від 06 жовтня 2014 року по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4 вбачається, що судом було встановлено докази, які вказували на наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Вирок суду набрав законної сили.

Вироком суду також встановлено, що внаслідок дорожньо- транспортної пригоди ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритого дрібноуламкового перелому пароксимального метафазу великогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням до ширині, рваної наскрізної рани верхньої третини правої гомілки по передній та задній поверхні, травматичного шоку І ступеня, тобто тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вироком Сарненського районного суду від 06.10.2014 року доведено, що ОСОБА_4 є винуватцем дорожньо- транспортної пригоди, яка відбулась 21 липня 2014 року, в результаті якої ОСОБА_3 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно оглянутих в судовому засіданні полісів № 1867006 та № 1867007 обов"язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладених між ОСОБА_4 та НАСК « Оранта» від 09 липня 2014 року вбачається, що сторони уклали договір обов'язкового страхування власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля сідлового тягача « DAF 95XF430 « реєстраційний номер НОМЕР_1 та бортового напівпричепу марки « KJRU 2524» реєстраційний номер НОМЕР_2. Франшиза по вказаних договорах становить 510 грн.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування, застрахованій особі або іншій третій особі).

Статтею 24 Закону України „ Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого.

Судом на підставі оголошених та оцінених в судовому засіданні доказів, зокрема епікризів встановлено, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 21 липня 201.4 року по 22 липня 2014 року у травматологічному відділенні Сарненської ЦРЛ; з 22 липня 2014 року по 08 серпня 2014 року у травматологічному відділенні ЦМЛ м. Рівне; з 07 жовтня 2014 року по 05 листопада 2014 року у травматологічному відділенні ЦМЛ м. Рівне; з 24 листопада 2014 року по 05 грудня 2014 року у травматологічному відділенні ЦМЛ м.Рівне; з 30 січня 2015 року по 13 лютого 2015 року у травматологічному відділенні ЦМЛ м. Рівне.( а.с. 8-12)

Так, в судовому засіданні було підтверджено належними та допустимми доказами те, що ОСОБА_3 поніс витрати, які були пов"язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією у відповідному закладі охорони здоров"я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати підтверджені оглянутими в судовому засіданні оригіналами квитанцій та накладних ( а.с. 13- 18)

Суд не приймає до уваги доводи представника НАСК «Оранта» викладені у його письмових запереченнях, що відповідно до ст. 37 ЗУ « Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_3 із заявою про страхове відшкодування до НАСК « Оранта « не звертався, повідомлення про ДТП не надав, а тому у страховика на момент розгляду цивільної справи відсутні будь які підстави для виплати страхового відшкодування, з огляду на наступне.

Згідно з п. 37.1.4 ст. 37 вищевказаного Закону підставою для відмови у здійснення страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров»яю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

В судовому засіданні представник позивача ствердив, що оскільки ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ПП « Будмаркет» та за станом здоров»я, оскільки весь час перебуває на стаціонарних лікуваннях не зміг особисто подати документи, то всі заяви щодо виплати страхового відшкодування, в тому числі і повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду були подані бухгалтером підприємства, вказані твердження представника позивача в судовому засіданні не спростовані, а як на доказ своїх пояснень представник позивача надав суду для огляду повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, а відтак суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в порядку та в строки передбачені чинним законодавством повідомлено НАСК «Оранта» про заподіяння йому шкоди ( а.с. 47).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Таким чином, відповідно до наданих позивачем квитанцій, які були досліджені в судовому засіданні, сума завданого ОСОБА_3 матеріального збитку становить 2 637, 46 грн. враховуючи, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка становить 510 грн, до стягнення з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 підлягає 2127, 46 грн.

При вирішенні питання про задоволення позову у частині моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі і стражданнях яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням його здоров"я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"зку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів.

Згідно з п.22.3 ст. 22 Закону України „ Про обов"язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( далі - Закон) потерпілому відшкодовується також моральна шкода передбачена п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо- транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду № 6 від 27 березня 1992 року „ Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела.

В судовому засіданні було встановлено, ОСОБА_4 керував власним сідловим тягачем марки „DAF 95XF430", державний номер НОМЕР_1, з бортовим напівпричепом марки "KORU SP 2524", державний номер НОМЕР_2.

Суд вважає доведеним наявність шкоди, що виразилась у тому, що діями ОСОБА_4, які виразились в порушенні правил дорожнього руху і наслідками ( перебування потерпілого ОСОБА_3 на лікуванні в Рівненській ЦМЛ) є причинний зв'язок, а тому є всі підстави для відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода, заподіяна позивачеві виразилась в тому, що він, внаслідок зазначеної ДТП перебував неодноразово у травматологічному відділенні центральної міської лікарні, в ході перенесених двох операцій, подальшому лікуванні у зазначеному медичному закладі, а також у ході його теперішнього лікування, він постійно відчуває фізичний біль та страждання. Крім того, він страждав душевно, оскільки розумів, що його життю загрожує небезпека і що на його лікування потрібна значна сума грошових коштів. Душевне хвилювання було присутнє і через те, що він усвідомлював, що його родина обмежувала себе у необхідному, оскільки економила кошти на його лікування, а також було порушено звичайний побут його сім"ї, оскільки вони змушені були доглядати його та підтримувати після перенесених операцій. Ще більше душевні страждання поглиблювались, коли позивач бачив, як члени його родини переживали за нього, душевно страждали, намагались знайти необхідні значні кошти для проходження курсу його лікування. На даний час позивач продовжує відчувати фізичний біль та страждання, яких він зазнав у зв"язку з ушкодженням його здоров"я, оскільки функція правої нижньої кінцівки не відновлена ( а.с. 12), він не спроможний самостійно пересуватись.

Таким чином, все це призвело до порушення нормальних життєвих зв"язків позивача, необхідності у відшуканні додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_3., суд виходить із глибини, характеру та обсягу фізичних та психічних хвилювань та страждань позивача, які виникли внаслідок ДТП та необхідності тривалого лікування, потреби докладати значних зусиль для організації свого життя через раптову та термінову потребу в коштах на значне і тривале лікування.

З урахуванням таких обставин, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення частково - на суму 40000 ( сорок тисяч) грн., з яких 4000 ( чотири тисячі ) грн. в межах 5 відсотків ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров"ю потерпілого згідно полісів № 1867006 та № 1867007 стягнути з НАСК « Оранта», а різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком ( 40000-4000), що становить 36 000 грн стягнути з ОСОБА_4

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача, тому суд приходить до висновку, що з Національної акціонерної страхової компанії « Оранта» на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 243 /двісті сорок три / грн. 60 коп. за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди.

Підлягають до стягнення пропорційно до задоволених вимог про відшкодування моральної шкоди з НАСК « Оранта» та ОСОБА_4, судовий збір , що становить 400 ( чотириста ) грн.., з яких 40 грн ( сорок) з НАСК « Оранта» та 360 грн ( триста шістдесят) з ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст. ст..8,20 ЗУ „ Про страхування", ст. 9, 22,24 ЗУ „ Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.23, 1166,1167,1168, ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" ст.ст.10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином - задоволити частково.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії « Оранта» на користь ОСОБА_3 2127, 46( дві тисячі сто двадцять сім ) грн. 46 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії « Оранта» та з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40000 ( сорок тисяч ) грн. моральної шкоди, з яких 4000 ( чотири тисячі ) грн. стягнути з НАСК « Оранта» та 36 000 ( тридцять шість тисяч ) грн. з ОСОБА_4

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії « Оранта» на користь держави судовий збір в розмірі 243 /двісті сорок три / грн. 60 коп.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії « Оранта» та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір з позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 400 ( чотириста ) грн.., з яких 40 грн ( сорок гривень ) з НАСК «Оранта» та 360 грн ( триста шістдесят грн) з ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г.Кучина