Справа № 308/8491/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі - Дашковській С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ПАТ «УкрСоцбанк» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Ганни Денисівни, третьої особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСоцбанк» про скасування виконавчого напису приватного нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаний позовом, свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ним був укладений кредитний договір за №08/290/22. Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором, був укладений та посвідчений 22 червня 2007 року відповідачем договір іпотеки за № 08/290/22. В зв'язку з цим, з моменту укладання вказаних вище договорів банківського кредиту та іпотеки, позивач до жовтня місяця 2008 року належним чином та у відповідності до умов вказаних вище договорів виконував покладені на нього зобов'язання, вчасно та в повному обсязі повертав частинами кредит та відсотки за його користування. Проте, в жовтні місці 2008 року виникли обставини, які унеможливлювали у повному обсязі та належним чином сплачувати позивачем грошові кошти в рахунок погашення кредиту та сплати відсотків, оскільки у світі, в тому числі і в Україні, настала економічна криза, яка особисто на позивача вплинула зменшенням його доходу, який він отримував у національній грошовій одиниці, при тому що банківській кредит був наданий в іноземній валюті, а курсова різниця між цими грошовими одиницями призвела до часткової неплатоспроможності позивача.

В зв'язку з цим, починаючи із січня місяця 2009 року позивач неодноразово звертався до установи банку з приводу отримання реструктуризації кредиту, відсотків за його користування та заборгованості, яка виникла внаслідок часткового не виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

07 червня 2014 року позивач отримав від міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Постанову про арешт його майна, та в якій вказано як виконавчий документ: виконавчий напис № 303 виданий 20.03.2014 року відповідачем. Вважає та обґрунтовує даним позовом, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив права та законні інтереси позивача.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Ганни Денисівни, третьої особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСоцбанк» про скасування виконавчого напису приватного нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 20 березня 2014 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Ганною Денисівною і зареєстрований в реєстрі за №303, в решті позовних вимог - відмовлено.

ПАТ «УкрСоцБанк» не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Інші сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд розглянув справу у їх відсутності відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, представника який брав участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної зводяться до твердження апелянта про те, що станом на 22 листапада 2013 року заборгованість ОСОБА_1 перед Банком становила суму у розмірі 46916,04 дол. США, факт отримання претензії підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 з зазначенням дати отримання; в звязку з невиконанням умов договору кредиту та непогашення в встановлений строк простроченої заборгованості по кредиту та відсоткам, а також не надходженням протягом обумовлених 30-ти днів та до моменту вчинення виконавчого напису нотаріуса від ОСОБА_1 жодних заперечень щодо вчинення виконавчого напису не надходило.

Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

Матеріалами справи встановлено, 22.06.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №08/290/22, згідно якого позивачу було надано 55 000,00 дол. США, з процентною ставкою 13,5 річних, строком повернення до 21.06.2017 року.

22.06.2007 в забезпечення зобов'язання укладено договір іпотеки між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 №08/290/22, за яким в іпотеку в рахунок виконання кредитного договору передано охолоджувальне відділення з сушильною камерою літ. А, загальною площею 643,5кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

20 березня 2014 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. видано виконавчий напис, відповідно до якого звернуто стягнення на майно, а саме: охолоджувальне відділення з сушильною камерою літ.А, загальною площею 643,5кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «УкрСоцбанк» з 22.06.2007 року по 22.11.2013 року в сумі розміром 546 618 грн.78 коп.

03.06.2014 року заступником начальника міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжега М.Р. було винесено постанову про арешт майна та боржника та оголошення заборони на його відчуження з виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на майно.

Дані правовідносини регулюються Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним з 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних та фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, в порядку встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Статтею 26 цього закону визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до якої обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом;

2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;

3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери;

Таким чином, спірні правовідносини сторін врегульовано Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким не передбачено звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ, що передбачено ч.2 ст.87 ЗУ «Про нотаріат».

Згідно переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють просторочення виконання зобов'язання.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи оформлені у відповідності до вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від позивача та Банку первинні документ щодо здійснення його часткового погашення кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, а також сума штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними.

Таким чином колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інтенції та не ґрунтуються на вимогах закону.

З врахуванням наведеного, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та вирішено спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСоцбанк» - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :