Справа №: 343/1122/15-ц
Провадження №: 2/0343/539/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 червня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить постановити рішення, яким стягнути із відповідача, ОСОБА_2, на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 700 (сімсот) гривень , до досягнення нею повноліття.

Стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правової допомоги в розмірі 250 (двісті п'ятдесят) гривень.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу , встановленого законом.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 липня 2011 року між нею, ОСОБА_1та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Слобідсько-Болехівській сільській раді, актовий запис №5.

Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка - ОСОБА_3.

Не зважаючи на те, що офіційно вона з відповідачем перебувають в шлюбі, фактично вони проживають окремо. Сімейні стосунки не складаються протягом тривалого часу. На даний час у провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області знаходиться справа про розірвання шлюбу між нею та відповідачем.

Ні матеріальним забезпеченням, ні вихованням дочки відповідач не цікавиться.

Знаючи, що малолітня дочка потребує постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків.

Окрім того, дочка постійно хворіє, її лікування потребує великих матеріальних витрат. Довший час дитина перебувала в реанімації, а потім на стаціонарному лікуванні в Долинській центральній районній лікарні, а згодом у Державній установі «Інститут педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України» у м.Київ. Той факт, що дитина є інвалідом не вплинув на відповідача щоб поцікавитись її здоров'ям.

Оскільки дочка маленька, вона не має можливості влаштуватись на роботу, щоб отримати додаткові доходи, а соціальної допомоги, яку вона отримує, не вистачить навіть на забезпечення мінімальних життєво-необхідних потреб.

Відповідач не є інвалідом, він працездатна особа, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить.

Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводяться, тому він може надавати фінансову допомогу дочці.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на вищевикладені обставини, просила позов задоволити в повному об'ємі.Додатково пояснила, що на протязі двох років вона постійно перебуває в лікувальних закладах, так як медицина не може встановити точний діагноз хвороби ОСОБА_3. Оскільки дочка ОСОБА_3 являється інвалідом з дитинства вона отримує на неї 900 грн., а також отримує 400 грн. по догляду. Даних коштів не достатньо для постійного лікування дитини та її забезпечення всім необхідним. Відповідач по справі знає про те що 11.06.2015р. буде розглядатись дана справа, оскільки після отримання виклику дзвонив їй на мобільний телефон. Не заперечує проти заочного розгляду справи .

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений судом, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення , причини своєї неявки не повідомив, від нього не поступило заяви про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивачки , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

У відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Про те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , свідчать матеріали справи - копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.07.2011р.(а.с.5), копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.01.2012р.(а.с.6).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами погіршилися стосунки, вони проживають окремо, а неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки, з якою проживає. Позивачкою на даний час подано позовну заяву про розірвання шлюбу.

Відповідач на даний час офіційно не працює, не перебуває в центрі зайнятості, як такий , що шукає роботу. Інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати, окрім дочки, не має.

Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз'яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обов'язків обох батьків щодо дітей , кожен із них зобов'язаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище ОСОБА_1, стан здоров'я дитини, те що вона являється інвалідом дитинства, потребує постійного лікування та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, те, що він не працює, не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов'язаний утримувати у відповідності до вимог Закону , а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 700 гривень.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 88, 208, 209, 215, 218,224-226 ,367 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задоволити .

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень 00 коп. щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 02 червня 2015 року і проводити до повноліття дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243.60 гривень судового збору .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 250,00 грн. витрат за надання правової допомоги згідно квитанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана не пізніше 10 (десяти) днів з дня отримання ним копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя