Справа № 454/3346/14 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/4935/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Печерського району м. Києва, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України у його користь 1000000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями прокуратури Печерського району м.Києва при розгляді його заяви про злочин від 09.07.2012 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у зв»язку з порушенням прокуратурою Печерського району м.Києва встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку оформлення рішень за наслідками перевірки його заяви про вчинений злочин від 09.07.2012 року він був позбавлений можливості оскарження прийнятого прокурором рішення у судовому порядку, оскільки від прокуратури він отримав не рішення у формі визначеного кримінально-процесуальним законом процесуального документу (постанови), а лист-відповідь, що, на його думку, суперечить вимогам КПК України і порушує його конституційне право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб, закріплене в ст.55 Конституції України.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав неповного з»ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, щооскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням принципу законності та верховенства права, норм Конституції України та вимог закону, без оцінки доказів та без всебічного, повного та об»єктивного розгляду справи. На думку апелянта, суд повинен був з»ясувати чи законне рішення прийняла прокуратура Печерського району м. Києва за наслідками перевірки його заяви про злочин від 09.07.2012 року, чи були порушені прокуратурою його права і чи має він право на відшкодування шкоди, завданої йому такими діями (бездіяльністю) прокуратури. Апелянт зазначає, що жодного судового рішення про визнання законними рішень, дій чи бездіяльності прокуратури Печерського району м.Києва щодо розгляду його заяви про вчинений злочин надано не було, а тому суд не повинен був відмовляти йому у задоволенні вказаного позову. Апелянт вважає, що суд повинен був застосувати норми Конституції України, які є нормами прямої дії, і встановити порушувались чи не порушувались його права відповідачем.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с.57-59), а тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач свою вимогу про відшкодування моральної шкоди пов»язує із діями (бездіяльністю) прокуратури Печерського району м.Києва по розгляду його заяви про вчинення злочину від 09.07.2012 року, які вважає неправомірними.

У відповідності до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування або прокуратури, відшкодовується на загальних підставах.

За загальною нормою ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, з аналізу зазначених вище норм матеріального закону вбачається, що у справі про відшкодування моральної шкоди, яка розглядається судом в порядку цивільного судочинства, на підтвердження факту неправомірності (незаконності) дій, рішень та/або бездіяльності посадових осіб органів прокуратури, визначених частиною шостою статті 1176 ЦК України, особа, яка вважає, що такими діями (рішеннями) та/або бездіяльністю їй завдано шкоди, повинна надати, зокрема, судове рішення про визнання таких дій (рішень) та/або бездіяльності незаконними, оскільки загальним судам цивільної юрисдикції такі справи непідвідомчі, а підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Враховуючи те, що позивач не надав відповідного судового рішення про визнання описаних в позовній заяві дій (рішень) та/або бездіяльності відповідача неправомірними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди у зв»язку з недоведеністю та безпідставністю.

При цьому, відмова позивачеві у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди у даній справі не позбавляє його права на звернення до суду з позовом про відшкодування такої шкоди у випадку визнання дій (рішень) та/або бездіяльності відповідача неправомірними у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив справу, не допустивши порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 березня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_3