Ухвала

іменем україни

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом прокурора Київської області в інтересах держави в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Державного земельного агенства в Обухівському районі Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, про визнання недійсними розпоряджень, державних актів на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 січня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 6 квітня

2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року прокурор Київської області, діючи в інтересах держави в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в ході проведеної прокуратурою перевірки було встановлено порушення Обухівською районною державною адміністрацією Київської області норм земельного законодавства при передачі у приватну власність ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_8,

ОСОБА_7, ОСОБА_6 земельних ділянок в адміністративних межах Козинської селищної ради загальною площею 12,3637 га, які були вилучені із користування ТОВ «Лотос», ТОВ «Альфа-плюс»,

ТОВ «Затишне», ТОВ «Дана», ТОВ «ОК-інвест», ЗАТ «ТІЗ-Топаз» та передані єдиним масивом безоплатно у власність громадянам

ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_11 ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 28 вересня 2009 року затверджено матеріали попереднього погодження вибору місця розташування земельних ділянок та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 159-ти громадянам (зокрема і відповідачам) для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.

Пунктом 1.3 розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 21 грудня 2009 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, вилучено ділянки загальною площею 12,3637 га.

15 березня 2010 року на підставі зазначеного розпорядження відповідачі отримали державні акти на вказані земельні ділянки, а у подальшому, відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок та проставляння відміток на державному акті на право власності на земельні ділянки ОСОБА_10 продав земельну ділянку ОСОБА_3, ОСОБА_11 продав земельну ділянку ОСОБА_5, а ОСОБА_12 продав земельну ділянку ОСОБА_3 та ОСОБА_4

На підставі наведеного, просив суд визнати незаконними та скасувати розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 28 вересня 2009 року та від 21 грудня 2009 року, визнати недійсними зазначені вище державні акті відповідачів, витребувати земельні ділянки з незаконного володіння та визнати право власності на них за територіальною громадою в особі Козинської селищної ради.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від

19 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 6 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Позовні вимоги про визнання незаконними та скасування розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 28 вересня 2009 року та від 21 грудня 2009 року, визнання недійсними державних актів відповідачів, витребування земельних ділянок з незаконного володіння відповідачів були задоволені, у задоволенні вимог про визнання за територіальною громадою в особі Козинської селищної ради права власності на вказані земельні ділянки відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди виходили з того, що виділення спірних земельних ділянок у приватну власність громадян відбулася з порушенням вимог законодавства, а саме: проект відведення щодо надання у власність спірних земельних ділянок, розроблений від імені ТОВ «Геоверв», фактично даним товариством не розроблявся, Обухівська районна державна адміністрація Київської області, виходячи за межі наданих їй повноважень, прийняла рішення щодо передачі землі, яка знаходилася в територіальних межах смт. Козин та перебувала в розпорядженні відповідної сільської ради та діючим законодавством не передбачено право органів влади безоплатно надавати землі водного фонду для ведення особистого селянського господарства.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 28 вересня 2009 року затверджено матеріали попереднього погодження вибору місця розташування земельних ділянок та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 159-ти громадянам для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради.

Пунктом 1.3 розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 21 грудня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, вилучено ділянки загальною площею 12,3637 га з користуванні ТОВ «Лотос», ТОВ «Альфа-плюс», ТОВ «Затишне», ТОВ «Дана», ТОВ «ОК-інвест», ЗАТ «ТІЗ-Топаз» та передано єдиним масивом безоплатно у власність 7-ми громадян для ведення особистого селянського господарства у тому числі ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_8,

ОСОБА_7, ОСОБА_6 На підставі вказаного розпорядження

15 березня 2010 року останнім видано та одночасно зареєстровано державні акти на земельні ділянки.

У подальшому, відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок та проставляння відміток на державному акті на право власності на земельні ділянки ОСОБА_10 відчужив земельну ділянку ОСОБА_3, ОСОБА_11 - ОСОБА_5, а ОСОБА_12 - ОСОБА_3 та

ОСОБА_4

Згідно зі ст. ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі й землі водного фонду; віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Подібний порядок встановлено й для зміни цільового призначення земель, що згідно із частиною другою ст. 20 ЗК України проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Згідно з ч. 1ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Так, ст. 59 ЗК України передбачає обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ж до ч. 4 ст. 84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями ч. 2ст. 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин).

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (ч. 4 ст. 59 ЗК України).

Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об'єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі, зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Крім того, за положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України

(у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається ст. ст. 60-62 ЗК України та ст. ст. 1, 88-90 ВК України.

Відповідно до ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водоймів уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари -

25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Згідно із п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час установлення водоохоронної зони.

Відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

За системним аналізом законодавства на час виникнення правовідносин, відповідно до положень ст. 88 ВК України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486, Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада

2004 року розмір та межі прибережних захисних смуг встановлювались за проектами землеустрою (термін та зміст за ст. 50 - 54 Закону України «Про землеустрій»), а населених пунктів - відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови. При наданні у користування земельних ділянок навколо зазначених та інших водних об'єктів, мали врахуватися ці положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а у разі відсутності землевпорядної документації (документації з землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів мало бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку з урахуванням конкретної ситуації.

Обґрунтовуючи позов, прокурор посилався на результати перевірки, проведеної прокуратурою Київської області, якою були виявлені порушення земельного законодавства при наданні Обухівською районною державною адміністрацією Київської області земельних ділянок загальною площею 12,3637 га у власність 7-ми громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради, зокрема вказував, що спірні земельні ділянки є єдиним масивом площею 12,3637 га та віднесені до земель водного фонду, а відтак не можуть передаватися з державної у приватну власність земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об'єктів, або на земельних ділянках дна водних об'єктів. В той же час частина спірних ділянок була штучно створена, намита. Тобто фактично були передані землі дна водного об'єкту.

Визначаючи правовий режим спірних земельних ділянок, суди керувалися інформацією з листів Державного агентства земельних ресурсів Українки від 15 жовтня 2014 року, управління Державного земельного агенства в Обухівському районі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів від 8 жовтня 2014 року та наданими графічними матеріали з відображенням фактичного стану освоєння земель, на підставі яких зробили висновок, що рельєф місцевості та відповідно склад угідь земельних ділянок, що передані у власність у 2009 році 7-ми громадянам, було змінено шляхом проведення гідронамиву піску на земельні ділянки попередніх землекористувачів.

При цьому, погоджуючись з доводами позивача, поза увагою суду залишився факт відсутності в матеріалах справи належних доказів, які б свідчили про належність конкретних земельних ділянок до водного фонду, оскільки досліджені судом графічні матеріали з відображенням фактичного стану освоєння земель носять загальний характер. Висновки перевірки проведеної прокуратурою, на підставі яких заявлено позов, у матеріалах справи відсутні.

Слід зауважити, що надані позивачем докази на підтвердження правового режиму спірних земельних ділянок: копія листа управління Державного земельного агенства в Обухівському районі Київської області від 15 жовтня 2014 року з доданими графічними матеріалами з відображенням нанесення земельних ділянок на місцевість(а. с. 92-96 т.1), де зазначено, що будь-яка інформація про встановлення прибережних захисних смуг, водоохоронної зон, смуг відведень на земельних ділянках та зміну цільового призначення земельних ділянок вказаних у запиті за кадастровими номерами в управлінні відсутня, копія листа Дніпровського басейнового управління водних ресурсів від 10 жовтня 2014 року з картою-схемою захисних споруд «Конча-Заспа» (а. с. 97-98 т.1) не свідчать про безпосередню належність спірних земельних ділянок до земель водного фонду.

Зазначені докази не містять опису меж розташування спірних земельних ділянок, а графічні матеріалами не містять точної дати їх затвердження, встановлення якої необхідне з огляду на те, що з обставин справи, установлених судом, убачається, що відбувалася зміна адміністративних меж смт Козин Обухівського району Київської області.

Викладене свідчить про те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи судами не встановлені, а відтак судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 січня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 6 квітня

2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька

Судді:Ю.Г. Іваненко

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська