Справа № 369/2212/14--ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/2030/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 27 27.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Державна податкова служба у Києво-Святошинському районі Київської області про повернення зайво сплачених коштів, розірвання договору та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

у березні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, посилаючись на те, що 25.06.2013 року між ними було укладено договір про виконання робіт: добудови будинку та його оздоблення по АДРЕСА_1.

За даним договором відповідач зобов'язався виконати роботи по добудові та оздобленню будинку, а позивачка, в свою чергу, оплатити таку роботу в сумі 300 000,00 грн.

Позивачка вказує, що окрім передбаченого договором авансу у розмірі 160 000,00 грн., нею було передано відповідачу майже всю суму за договором, а загалом передано 280 000,00 грн.

У серпні 2013 року відповідач ОСОБА_3 відмовився від виконання робіт за договором, залишивши частину робіт не виконаними, а саме:

- частково не зроблено роботи по оформленню стін безпіщанкою;

- не зроблено сходи на другий поверх;

- не постелено підлогу-ламінат;

- неналежним чином зроблено дахове покриття;

- відповідач відмовився робити вихід на дахову частину будинку та інше.

Тому просила розірвати договір від 25.06.2013 року, стягнути з відповідача на її користь 50 000 гривень зайво сплачених нею грошових коштів, зобов'язати відповідача відшкодувати їй 30 000 гривень спричиненої моральної шкоди та 800 гривень судових витрат.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору, повернення зайво сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обгрунтовував свої висновки недоведеністю позивачкою тих обставин, на які вона посилалась, як на підставу позовних вимог, оскільки позивачка не надала докази в обгрунтування цих вимог, не спростувала тих обставин, на які посилався відповідач, обгрунтовуючи свої заперечення.

Колегія суддів з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про виконання робіт. Вартість робіт, згідно договору, складає 300 000 грн. (а.с. 6) Відповідно до договору, перед початком робіт ОСОБА_2 надала ОСОБА_3 аванс в розмірі 160 000 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що позивачка дійсно сплатила йому 160 000 грн., однак не одноразово при укладанні договору, а окремими «траншами» в розмірі 20-25 тисяч гривень. При цьому, позивачка постійно змінювала та збільшувала обсяг будівельних робіт, які потрібно було виконати.

Зазначав також, що будівельні матеріали для виконання робіт придбавались за його рахунок, що підтверджується квитанціями, чеками, прибутковими ордерами на загальну суму 195 450 грн. 92 коп.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачка не спростувала належними та допустимими доказами таких заперечень відповідача.

Договором, укладеним між сторонами 25 червня 2012 року, не визначено обсяг та порядок виконання робіт по добудові та оздовленню будинку.Проектно-кошторисної документації, яка б фіксувала обсяги робіт, їх вартість, терміни виконання, порядок оплати, тощо, сторони суду не надали.

Судом першої інстанції встановлено із пояснень сторін, наданих відповідачем письмових доказів та показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, що відповідачем було здійснено проектні роботи: добудова другого поверху приміщення шляхом цегляної кладки; демонтаж старого даху; покриття дахом; встановлення вікон та внутрішніх міжкімнатних дверей та вхідних дверей; в кухні приміщення укладення плитки на стінах висотою 60 см.; у санвузлі укладення плитки на стінах висотою 1, 60 м. та на підлозі; настелення лінолеуму на підлогах приміщення.

Крім того, відповідачем було проведено опалення в будинку, встановлено та придбано відповідачем: котел, радіатор, труби, фітілі, тощо; прокладено водовідведення холодної та гарячої води; зроблено 21 погонний метр каналізації та вигрібну яму; додатково зроблено зовнішні роботи: утеплено фасад 1 та другого поверхів будинку та оброблено "короїдом"; вирито зі скважини водопровід та встановлено насосну станцію; побудовано "крильце" будинку та оздоблено облицювальною плиткою; на кухні та в котельні встановлено вентиляцію; прокладено електролінії та встановлено прибори для освітлення (розетки, вимикачі). На кухні плитку викладено більше від попередньої домовленості; у ванній кімнаті, замість обумовлених 1,60 м, викладено плиткою всі стіни аж до стелі (приблизно висотою 2,70 м).

ОСОБА_3 здійснював закупівлю будівельних матеріалів. Здійснював всі сантехнічні роботи, встановлював прилади. Наймав водія ОСОБА_6 для вивезення будівельного сміття, привезення цегли, піска, плитки.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, що визначають правовідносини за договором підряду, згідно з яким одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Відповідно до ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Згідно зі ст. 839 ЦК України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачем не було надано суду жодного доказу, який би підтверджував факт порушення чи істотних відступів відповідачем від умов договору підряду, недоліків у виконаній роботі, порушення строків здійснення робіт.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Вірними є також висновки суду першої інстанції в частині недоведеності позивачем порушення її прав з-боку відповідача та завдання моральної шкоди.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: