У х в а л а

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П., Cеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області, начальник відділу містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Кролевецької районної державної адміністрації Анцибор Олексій Віталійович, Кролевецька міська рада, про визнання дій незаконними, знесення об'єкту самочинного будівництва,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони із відповідачем є співвласниками жилого будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_5 на початку вересня 2013 року без його згоди відокремила належну їй Ѕ частину будинку і розпочала будівництво окремого жилого будинку зі зведенням окремої стіни та фундаменту, що призвело до аварійного стану його частини будинку.

Рішенням Кролевецького районного суду м. Суми від 27 січня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 за власний рахунок усунути пошкодження, пов'язані з наслідками розібрання належної їй частини будинку АДРЕСА_1 відповідно до висновку судово-будівельної експертизи від 26 грудня 2014 року № 1376, а саме: улаштувати бутові фундаменти під середню несучу стіну і по осі «Б» побудувати загальний фундамент під існуючу дерев'яну стіну будинку квартири № 1 та під запроектовану стіну будинку, шириною 650 мм з бутобетону з армуванням сітками, з глибиною закладення фундаменту 1,5 м; посилити і збільшити жорсткість існуючої дерев'яної стіни по осі «Б» за допомогою системи вертикальних стойок і зв'язків, що з'єднуються шпильками і сполучним елементом смуги 80х8 мм та виконати роботи з посилення жорсткості існуючої дерев'яної стіни квартири № 1 по осі «Б» відповідно до схеми та вузлу № 1, з використанням металевих смуг, шпильок «М» 14х300 та теплоізоляції з напівжорстких мінераловатних плит, товщиною 60 мм між існуючою дерев'яною стіною квартири № 1 і запроектованою стіною будинку, що будується.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_8 у доступі до горищного приміщення та димаря.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 152 грн 94 коп. судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

У іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 17 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2 тис 452 грн судових витрат, пов'язаних з оплатою експертизи.

У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Кролевецького районного суду м. Суми від 27 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 17 квітня 2015 року залишено без змін.

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначеної ухвали суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норми матеріального права, а саме статей 358, 391, 376 ЦК України.

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2012 року (6-33734св12), 6 лютого 2013 року (6-41870св12), 29 квітня 2015 року (6-5920св15), у яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Суди встановивши, що здійснення відповідачкою перебудови належної їй частини будинку на виконання приписів рішення виконкому від 21 травня 1992 року № 253, зобов'язавши її здійснити певні роботи по управлінню будинком, зокрема частини позивача, права позивача не порушували, а тому підстав для знесення побудови відповідно до статті 376 ЦК України не знайшли.

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та постановах Верховного Суду України, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі 11 серпня 2015 року (6-33734св12) касаційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування статті 376 ЦК України, оскільки у відповідача відсутній будь-який дозвіл або належно розроблена та затверджена у встановленому порядку відповідними органами проектна документація, документи на розміщення та будівництво чи реконструкцію конкретного спірного об'єкту будівництва, а також відмова відповідача добровільно виконати припис про усунення порушень;

- в ухвалах від 6 лютого 2013 року (6-41870св12), 19 квітня 2015 року(6-5920св15) касаційний суд, передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив про порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, порівняння наведеного судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області, начальник відділу містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Кролевецької районної державної адміністрації Анцибор Олексій Віталійович, Кролевецька міська рада, про визнання дій незаконними, знесення об'єкту самочинного будівництва, за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко
Н.П. Лященко
Ю.Л. Сенін