БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4489/15-ц
провадження № 2/361/2171/15
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

30 вересня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Коваль А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

встановив:

Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Рішення ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області від 08 серпня 2011 року №396 Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1112га садів для ведення садівництва в с/т «Зазим'є-8», вул. Садова, 15, діл.1-А; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 086934, виданий 21 жовтня 2011 року управлінням Держкомзему у Броварському районі Київської області на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку , кадастровий номер :02:010:0036, загальною площею 0,1112 га, розташовану за адресою Київська область, Броварський район, сільська рада ОСОБА_3, «Зазим'є- 8» садове товариство, вулиця Садова, 15, будинок 1А; та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивував тим, що він за договором купівлі-продажу від 22.11.2007р. купив садовий будинок за вказаною адресою, а тому до нього на підставі ст.120 ЗК України і ст.377 ЦК України перейшло право власності на земельну ділянку, на якій збудований куплений ним будинок. Відповідач ОСОБА_2 незаконно набув дану земельну ділянку у власність, оскільки не мав і не набував права власності на будинок, а реєстрація права власності на будинок за ним була визнана в судовому порядку незаконної і скасована; рішення сільради з даного приводу вважає незаконним, і виданий на його підставі державний акт недійсним як такі, що порушують його права власника будинку і відповідно власника земельної ділянки. Рішення було прийняте без його згоди і відома, незаконно , натомість йому на його неодноразові звернення про передачу даної земельної ділянки у власність сільрада відмовляла; вважає дане рішення незаконним також з тих підстав, що ОСОБА_2, отримавши дану земельну ділянку для ведення садівництва у приватну власність, повторно реалізував своє право на приватизацію, чим порушив вимоги ч.4 ст.116 ЗК, бо раніше ОСОБА_2 вже отримав земельну ділянку того ж призначення у приватну власність в 1995році і має відповідний державний акт.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада представника до суду не направила, повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника та винести рішення за законом, заперечень не подала.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання неодноразово не являвся, був повідомлений неодноразово і належним чином, про що свідчать його розписки і письмові заяви суду. Відповідач раніше просив відкладати розгляд справи через його хворобу, у зв'язку з чим судове засідання за його клопотаннями відкладалось; після того відповідач в судове засідання 28.09.2015р. не явився, будучи в черговий раз належним чином повідомлений, ніяких належних документів на підтвердження наявності у нього поважної причини для неявки в дане судове засідання не подав, судом ухвалено справу розглянути заочно, у відсутності обох відповідачів, згідно ст.224 та ст.169 ЦПК України. Відповідач не подав документів на підтвердження підстав для зупинення провадження у справі, ухвалою суду у зупиненні провадження відмовлено. Відповідач ОСОБА_2 не подав суду ніяких доказів щодо предмету спору, не подав письмових заперечень, але подав заяву, в якій повідомив про невизнання ним позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані ними докази, суд встановив такі факти:

Згідно договору купівлі-продажу від 22.11.2007р. ВАТ «Аграрний комерційний банк» продав, а ОСОБА_1 купив садовий будинок за адресою Київська область, Броварський район, сільська рада ОСОБА_3, садове товариство «Зазим'є-8». Продавцю дане нерухоме майно належало на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва, рішення чинне з 10.09.2007р. Згідно даного договору покупець набув у власність садовий будинок, побудований в 2004році, що складається з садового будинку А-2 площею 373,9кв.м, басейну Б, колодязю К, колодязю К1, тротуару Т та огорожі. Згідно витягу з державного реєстру правочинів, даний договір внесено до реєстру 22.11.2007р. Згідно витягу з реєстру про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 13.12.2007р. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на підставі даного договору купівлі-продажу.

04.10.2012р. Броварським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ВАТ «Аграрний комерційний банк» про припинення права власності, визнання договору купівлі - продажу недійсним, визнання права власності, відшкодування моральної шкоди. Даним рішенням, зокрема, було задоволено позов ОСОБА_2, припинено право власності ВАТ «Аграрний комерційний банк» на садовий будинок №1-а з надвірними будівлями і спорудами за адресою СТ «Зазим'є» ОСОБА_3 сільської ради, вулиця Садова,15; визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаного садового будинку між ВАТ «Аграрний комерційний банк» і ОСОБА_1 від 22.11.2007р., визнано за ОСОБА_2 право власності на вказаний садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.01.2013р. рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 4.10.2013р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2013р. рішення Броварського міськрайонного суду від 4.10.2012р. і ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29.01.2013р., наведені вище, були скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2014р. у вказаній цивільній справі позов ОСОБА_2 було задоволено частково, зокрема, визнано недійсним договір купівлі-продажу садового будинку від 22.11.2007р., визнано за ОСОБА_2 право власності на даний садовий будинок.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.06.2014р. у названій справі вказане рішення Броварського міськрайонного суду від 22.01.2014р. в частині задоволення позову ОСОБА_2 скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ПАТ «Аграрний комерційний банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на садовий будинок.

Ухвалою ВССУ від 24.09.2014р. у вказаній справі рішення Броварського міськрайонного суду від 22.01.2014р. в частині, залишеній без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2014 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2014року залишено без змін.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності видно, що 17.04.2013р. внесено відомості до Держреєстру про право власності ОСОБА_2 на вказаний садовий будинок на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.10.2012р. (тобто на підставі рішення, яке у подальшому в касаційному порядку було скасовано).

Рішенням Броварського мськрайонного суду від 23.10.2014р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання права власності на нерухоме майно, визнання дій неправомірними, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобов,язання вчинити певні дії, позов ОСОБА_1 було частково задоволено, зокрема, скасовано рішення та реєстраційний запис Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області від 17.04.2013р. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на спірний садовий будинок, визнано право власності на цей будинок за позивачем ОСОБА_1

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.02.2015р. дане рішення Броварського міськрайонного суду від 23.10.2014р. в частин визнання за ОСОБА_1 права власності на садовий будинок скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, врешті рішення залишено без змін.

З мотивувальної частини наведених рішень першої і апеляційної інстанцій видно, що підставою для скасування рішення та реєстраційного запису Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області від 17.04.2013р. про державну реєстрацію права власності на спірний садовий будинок за ОСОБА_2 було те, що рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку (за яким ОСОБА_1 набув право власності на вказаний будинок) і про визнання за ОСОБА_2 права власності на вказаний будинок - було скасовано, а подальша реєстрація права власності мала місце саме на підставі вказаного судового рішення. Підставою відмови ОСОБА_1 в позовних вимогах про визнання за ним права власності на спірний садовий будинок в рішенні апеляційного суду зазначено ту обставину, що відсутні підстави для визнання за позивачем права власності, оскільки він уже набув право власності на вказаний будинок на підставі договору купівлі - продажу (від 22.11.2007р.), і даний договір не визнаний судом недійсним, тобто є чинним.

Таким чином, з аналізу наведених судових рішень слід визначити наступне:

Станом на час розгляду даної справи суд приймає до уваги наявність законного і дійсного договору купівлі-продажу від 22.11.2007р., за яким ОСОБА_1 набув право власності на садовий будинок за вказаною адресою; відсутність судових рішень, якими б даний договір був визнаний недійсним; відсутність рішень, якими б були визнані недійсними або незаконними підстави набуття права власності на відчужуване майно у продавця; відсутність будь-яких відомостей про відчуження вказаного майна набувачем ОСОБА_1 після набуття ним даного майна у власність за договором купівлі-продажу; наявність реєстрації в Єдиному державному реєстрі права власності ОСОБА_1 на вказаний будинок у відповідності до вимог закону і в порядку, визначеному законом.

Також суд враховує, що ОСОБА_2 не набув права власності на вказаний садовий будинок; рішення про визнання за ним права власності на даний обєкт, на підставі якого проведено реєстрацію права власності, скасовано; реєстрація даного права власності також скасована за рішенням суду. Тобто відповідач не мав і не набув права власності (та інших речових прав) на вказаний садовий будинок.

Тобто на даний час ОСОБА_1 є законним і єдиним власником садового будинку за адресою ОСОБА_3 сільська рада, Садове товариство «Зазим'є-8», вулиця Садова, 15 буд. А-1.

Рішенням ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області від 08.08.2011р. №396 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, які посвідчують прав власності на земельну ділянку для ведення садівництва в СТ «Зазим'є-8» в межах с. Зазим'є ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області гр.України ОСОБА_2, та передано безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1112га садів для ведення садівництва в с/т «Зазим'є-8» , вул. Садова, 15, діл.1-а; доручено ФОП ОСОБА_6 виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку гр.. ОСОБА_2; землевпоряднику сільської ради доручено внести відповідні зміни до земельно - кадастрової документації.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 086934 виданий ОСОБА_2. Згідно даного державного акту ОСОБА_2 на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради 10 сесії 06 скликання №396 від 08.08.2011р є власником земельної ділянки площею 0,1112га , розташованої в Київській області, Броварському районі, с. Зазим'є, с/т «Зазим'є-8» вулиця Садова 15, 1-а, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва.

Згідно архівного витягу з протоколу восьмої сесії ОСОБА_3 сільської ради 22 скликання від 8.09.1995р., було заслухано питання про приватизацію земельних ділянок, рада вирішила: розглянувши заяви громадян та керуючись декретом КМУ від 26.12.1992р. №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» передати у приватну власність безкоштовно земельні ділянки, які раніше були надані у постійне користування для індивідуального житлового будівництва та для ведення підсобного господарства, а також для садівництва згідно протоколу загальних зборів садівничих товариств «Зазим'я-4»… . Список громадян садівничих товариств «Зазим'я-4» … додається окремо; запис у списку 54 ОСОБА_2 0,05га.. Згідно протоколу восьмої сесії ОСОБА_3 сільської ради 22 скликання від 8.09.1995р. на даній сесії було прийнято рішення про приватизацію членами садівничого товариства «Зазим'я-4» земельних ділянок, згідно долученого списку членів садівничого товариства, земельні ділянки яких приватизовані, - під номером 54 у даному списку до рішення ради зазначений ОСОБА_2, ділянка площею 0,05га.

Згідно відповіді ОСОБА_3 сільської ради відповідно до запису у земельно - кадастровій книзі №1, запис 191, 08 вересня 1995 року 8 сесії 22 скликання ОСОБА_3 сільською радою було прийнято рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,051га в СТ «Зазим'є-4» вул.Садова, 13 діл.2, на підставі якого був виготовлений державний акт на право приватної власності на землю за №266 та зареєстрований у Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю 19 червня 1997 року.

Державний акт на право приватної власності на землю серія 111-КВ № 043511, виданий ОСОБА_2 на підтаві рішення восьмої сесії ХХ11 скликання ОСОБА_3 сільської ради від 08.09.1995р. , на земельну ділянку площею 0, 051га на території с.т. «Зазим'я -4», вул. Садова, 13, №2 ОСОБА_3 сільської ради Броварського району, з цільовим призначенням для ведення садівництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №286.

Згідно ст.35 Земельного кодексу України (надалі ЗКУ) громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Згідно ст.116 ЗКУ громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: зокрема, а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; в ) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.116 ЗКУ - передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян здійснюється в межах норм, визначених цим Кодексом, і провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно ст.121 ЗКУ громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Згідно ч.5 ст.116 ЗКУ земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 118 ЗК визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, згідно якого громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч.6.ст.118 ЗКУ громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення … садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, який згідно положень ч.7 та ч.9 ст.118 ЗКУ розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні, та … приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно ст.122 ЗКУ с ільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ст.120 Земельного кодексу України в редакції Закону від 27.04.2007р. №997-У:

ч.1 ст.120 ЗК до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки , яка необхідна для її обслуговування;

ч.2 ст.120 ЗКУ якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Законом України № 1702-VI від 05.11.2009 стаття 120 ЗКУ, в тому числі ч.1 та ч.2, була викладена в новій редакції, чинній на даний час, згідно якої:

ч.1 ст.120 ЗК- у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення;

ч.2 ст.120 ЗК - якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України (надалі ЦКУ) (в редакції станом на 2007рік):

ч.1ст.377 ЦК - До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування;

ч.2ст.377 ЦК - Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Зі змінами, внесеними на підставі Закону № 1702-VI від 05.11.2009 , стаття 377 ЦКУ викладена в такій редакції:

ч.1ст.377 ЦК - До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

ч.2ст.377 ЦК- Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З першого січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону від 5.11.2009 р. N 1702-VI.

Аналіз змісту даних норм закону дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу права на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому закон передбачає право власності на земельну ділянку і право користування на земельну ділянку як різні правові режими. При чому право власності передбачає як його складову право користування, натомість право користування земельною ділянкою само по собі не означає автоматичного набуття права власності на цю ділянку, хоча є підставою для отримання даної земельної ділянки у власність шляхом дотримання певної, визначеної в ст.116-125 ЗК України, процедури.

При розгляді даного позову слід виходити з норм закону, які діяли станом на час набуття позивачем права власності на будинок, тобто станом на день укладення договору купівлі-продажу і державної реєстрації даного правочину і права власності, і брати до уваги правовий режим земельної ділянки (право власності чи право користування), який існував на час набуття будівлі у власність .

Виходячи зі змісту договору купівлі-продажу від 22.11.2007р. і інших досліджених судом доказів - будь - яких цивільно-правових угод щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості між покупцем (позивачем) і продавцем (ПАТ «Аграрний комерційний банк»), а так само між позивачем і попереднім власником ОСОБА_5 чи з іншими особами, не укладалось. Сам договір купівлі-продажу у собі не містить умов, що стосуються прав на земельну ділянку, на якій розташовано збудований обєкт.

Продавець ВАТ «Аграрний комерційний банк» не набув права власності на земельну ділянку станом на день укладення ним договору про відчуження будинку позивачу. Так само не набув права власності на земельну ділянку на законних підставах попередній власник об'єкту - ОСОБА_5 (від якого перейшло право власності на вказаний будинок до продавця ВАТ «Аграрний комерційний банк»).

Позивач посилається на те, що ОСОБА_5 мав право власності на земельну ділянку, на якій збудований будинок.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено протилежне:

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Київської області від 24.06.2014р. (оскільки інші документи позивачем суду не надані) Розпорядженням Броварської райдержадміністрації від 21.03.2002р. №109 затверджено матеріали попереднього погодження місця розташування земельної ділянки площею 0,50га за рахунок земель запасу в адмінмежах ОСОБА_3 сільської ради для розширення території СТ «Зазим'є-8».

Розпорядженням Броварської райдержадміністрації від 16.04.2002р. №157 передано у власність для ведення садівництва в СТ «Зазим'я-8» в межах ОСОБА_3 сільської ради земельну ділянку ОСОБА_4 площею 0,1112 га. На підставі даного розпорядження 26.04.2002р. ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії 1-КВ № 045929, для ведення садівництва за адресою СТ «Зазим'є-8» , вул. Садова, 15, буд.1-а.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2005р. скасовано рішення ради масиву СТ «Урочище Зазим'є» від 24.03.2002р. про прийняття ОСОБА_4 до складу членів товариства, розпорядження Броварської районної держадміністрації про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки для ведення садівництва, визнано недійсним державний акт на право власності на землю на ім.,я ОСОБА_4 за адресою с. Зазим'є-8 масиву «Урочище Зазим'я» вул. Садова, 15, будинок №1-а.

Ухвалою Верховного Суду України від 21.06.2006р. вказане рішення Броварського міськрайонного суду залишено без змін.

Таким чином, на момент набуття позивачем права власності на будинок не існувало раніше виданих актів щодо передачі вказаної земельної ділянки безоплатно у власність певній особі, і спірна земельна ділянка не знаходилась у власності як попереднього власника будинку ОСОБА_4, так і у власності продавця ВАТ «Аграрний комерційний банк», або у власності іншої особи. Тому слід визначити, що вказана земельна ділянка знаходилась у користуванні, а не у власності. При таких підставах, вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що, оскільки позивач набув право власності на будинок, який знаходиться на земельній ділянці, що була надана у користування (а не у власність), то на нього розповсюджується норма закону, передбачена ч. 2 ст.. 377 ЦК України в редакції, що існувала на час укладення договору купівлі - продажу, тобто до внесення змін у подальшому.

Суд також враховує, що порядок отримання у власність громадянами земельних ділянок , які перебувають у комунальній або державній власності, визначений ст.116,118, 121,122 ЗК України, і даного порядку позивач не дотримався, а суд не може перебирати на себе повноваження спеціально визначеного у законі іншого органу, яким у даному випадку є орган місцевого самоврядування.

Згідно ч.10 та ч.11 ст.118 ЗКУ відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Даного порядку позивач також не дотримався, виходячи з тих доказів, які він подав суду і які були дослідженні при розгляді даної справи.

Відповідно до ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст..11 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи і в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін.

При таких обставинах, встановлених судом, суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку. У позові в цій частині слід відмовити. Своє право на набуття у власність земельної ділянки, на якій збудований будинок, куплений позивачем, позивач може реалізувати у спосіб, встановлений в ст.118 ЗК України з дотриманням визначеної законом процедури і порядку.

Так само суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо визнання за позивачем інших майнових прав, зокрема права користування, враховуючи межі розгляду в даній справі, оскільки це б було виходом за межі позовних вимог. Дане право позивач може реалізувати у визначений законом спосіб, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Щодо вимог позивача про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, яким іншій особі відповідачу - передано безкоштовно у власність вказану земельну ділянку (на якій розташовано збудований обєкт нерухомості, куплений позивачем), і щодо визнання виданого на підставі даного рішення державного акту на право власності на земельну ділянку, то такі позовні вимоги підлягають задоволенню:

Виходячи з вимог ст.377 ЦК України та ст..120 ЗК України, згідно яких позивач, набувши у власність будинок, набув певні права щодо земельної ділянки, на якій даний будинок збудований, тому дійсно, його права суттєво порушені даним рішенням ОСОБА_3 сільської ради №396 від 8.08.2011р., яким дану земельну ділянку було передано у власність іншій особі (відповідачу ОСОБА_2), до того ж без здійснення її вилучення та згоди (узгодження) з власником будівлі, і без урахуванням прав власника збудованого на ділянці нерухомого майна , передбачених ст..377 ЦК та ст..120 ЗК України.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 55 Конституції України встановлює, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (п.10).

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Згідно ст.393 ЦКУ акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника за позовом власника майна визнається незаконним та скасовується.

Оспорюваний позивачем державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий відповідачу ОСОБА_2 на підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, і є правоустановлюючим документом на підтвердження права власності відповідача ОСОБА_2 на отриману ним у власність земельну ділянку.

Таким чином, оспорюване позивачем рішення органу місцевого врядування, як таке, що прийняте в порушення вимог ст..120 ЗК України і ст.377 ЦК України, а також в порушення ч.4 ст.116 ЗК України, підлягає скасуванню як незаконне, а Державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий на підставі даного рішення органу місцевого самоврядування, має бути визнаний недійсним. Позов в частині зазначених вимог підлягає задоволенню.

Керуючись ст.120, 116, 118, 152 Земельного кодексу України, ст..377, 391, 393 ЦПК України, ст.ст.213-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити частково;

визнати незаконним і скасувати Рішення ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області від 08 серпня 2011 року №396 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення садівництва в СТ «Зазим'є-8» в межах с. Зазим'є ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області гр. України ОСОБА_2, та передачу безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1112га садів для ведення садівництва в с/т «Зазим'є-8» , вул.Садова, 15, діл.1-А;

визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 086934, виданий 21 жовтня 2011 року управлінням Держкомзему у Броварському районі Київської області на ім.,я ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :02:010:0036, загальною площею 0,1112 га, розташовану за адресою Київська область, Броварський район, сільська рада ОСОБА_3, «Зазим'є- 8» садове товариство, вулиця Садова, 15, будинок 1А.

в частині позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача (відповідачів), яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до Броварського міськрайонного суду Київської області. Рішення може бути оскаржене позивачем у загальному порядку, шляхом подання до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайоний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.В. Селезньова