Справа №671/1007/15-ц
Провадження №4-с/672/3/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року Городоцький районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Мельник В.М.

при секретарі Жиловській Т.В.,

з участю скаржника ОСОБА_1,

державного виконавця відділу ДВС Волочиського РУЮ в

Хмельницькій області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городок скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу ДВС Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області щодо оскарження його дій та скасування постанови про примусове виконання рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2009 року. Свої вимоги мотивує тим, що 28 травня 2015 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Волочиського РУЮ у Хмельницькій області незаконно винесено постанову про примусове виконання виконавчого листа №2-511 від 11 листопада 2010 року Волочиського районного суду Хмельницької області, вважає дії державного виконавця неправомірними та просить скасувати дану постанову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним в скарзі.

Представник відділу ДВС Волочиського РУЮ в Хмельницькій області заперечив проти задоволення скарги та пояснив, що на виконанні у відділі ДВС Волочиського РУЮ перебуває виконавчий лист № 2-511 від 11 листопада 2010 року виданий Волочиським районним судом Хмельницької області про влаштування міжкімнатну перегородку в приміщенні 1-3 загальною площею 9,7 кв.м і встановити дверний проріз площею 1,89 кв.м. та влаштувати міжкімнатну перегородку в приміщенні 1-5 загальною площею 10,44 кв.м. і встановити дверний проріз площею 1,89 кв.м. за рішенням Волочиського районного суду від 30 вересня 2009 року по справі 2-511/09, а тому боржнику ОСОБА_1 було запропоновано строк для добровільного виконання даного рішення. Державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи по місцю проживання ОСОБА_1, проте потрапити в приміщення будинку було неможливо, в зязку з чим було винесено постанову про накладення штрафу на неї, внесено подання в прокуратуру району про притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.382 КК України.

28 травня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення примусового виконання виконавчого листа №2-511 від 11 листопада 2010 року.

Вважає, що державним виконавцем не порушено жодної норми законодавства України, а здійснюється примусове виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 519/2, номер за ЄДРВП 26556998 відкритого на підставі виконавчого листа №2-511/09, виданого 11 листопада 2010 року Волочиським районним судом Хмельницької області про виділення ОСОБА_3 в домоволодінні по вул.Самуся, 1 в м.Волочиськ коридор 1-1 площею 10 кв.м., житлову кімнату 1-2-21,7 кв.м., кладову 1-7-9,9 кв.м., ванну 1-8-5 кв.м., половину сараю Б площею 14,4 кв.м., залишивши у спільному користуванні з ОСОБА_1 літню кухню Б площею 12 кв.м., погріб б-12 кв.м., вбиральню В-1кв.м..ОСОБА_1 за надлишки площі в 3,8 кв.м. компенсувати ОСОБА_3, для чого влаштувати міжкімнатну перегородку в приміщенні 1-3 загальною площею 9,7 кв.м., встановити дверний проріз площею 1,89 кв.м. та влаштувати міжкімнатну перегородку в приміщенні 1-5 загальною площею 10,44 кв.м. і встановити дверний проріз площею 1,89 кв.м., в житловому будинку по вул.Самуся, 1 в м.Волочиськ, доводи скарги, суд вважає, що скарга на дії державного виконавця не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спадкового майна в натурі та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Волочиської міської ради, Волочиської державної нотаріальної контори, КП «Волочиське БТІ» про визнання незаконними їх дій та скасування їх актів ухвалено виділити ОСОБА_3 в домоволодінні по вул.Самуся, 1 в м.Волочиськ коридор 1-1 площею 10 кв.м., житлову кімнату 1-2-21,7 кв.м., кладову 1-7-9,9 кв.м., ванну 1-8-5 кв.м., половину сараю Б площею 14,4 кв.м., залишивши у спільному користуванні з ОСОБА_1 літню кухню Б площею 12 кв.м., погріб б-12 кв.м., вбиральню В-1кв.м..ОСОБА_1 за надлишки площі в 3,8 кв.м. компенсувати ОСОБА_3, для чого влаштувати міжкімнатну перегородку в приміщенні 1-3 загальною площею 9,7 кв.м., встановити дверний проріз площею 1,89 кв.м. та влаштувати міжкімнатну перегородку в приміщенні 1-5 загальною площею 10,44 кв.м. і встановити дверний проріз площею 1,89 кв.м.

На підставі даного рішення Волочиським районним судом 11 листопада 2010 року було видано виконавчий лист №2-511/09р., на підставі якого 23 травня 2011 року відкрито виконавче провадження та запропоновано ОСОБА_1 строк для добровільного виконання рішення суду до 30 травня 2011 року.

28 травня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення примусового виконання виконавчого листа №2-511 від 11 листопада 2010 року.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що скаржник перешкоджає державному виконавцю потрапити в приміщення будинку, а тому фактично рішення суду неможливо виконати.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених

міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на те, що статтею 129 Конституції України встановлено, що рішення суду, яке вступило в законну силу є обовязковим для виконання по всій території України.

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цим Законом, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати перед бачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 12, 19 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих,працівників органіввнутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено спосіб та порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

В силу ч. 2 ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче

провадження», здійснюючи необхідні заходи щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання виконавчого документа.

Інших доводів незаконності вказаних дій державного виконавця скаржником не наведено в самій скарзі та не доведено в судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», ним не допускалось порушення прав та свобод учасників виконавчого провадження на цій стадії, а тому подана скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 60,209, 210, 386,387, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу ДВС Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя