Номер провадження: 22-ц/785/8143/15
Головуючий у першій інстанції Маслеников
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Президента України (Секретаріату Президента України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України, Міністерство внутрішніх справ України в особі Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання протиправними дій і бездіяльності службових осіб Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, що діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2012 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 звернулися із вищевказаним позовом до суду. Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи/ а.с. 55-61/, і заявивши їх до Держави Україна в особі Президента України (Секретаріату Президента України), позивачі просили визнати протиправними дії і бездіяльність службових осіб Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області у порушенні законних і розумних строків ведення досудового слідства, стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на їх користь 100 тисяч гривень відшкодування моральної шкоди, і зобовязати Державну казначейську службу України перерахувати зазначену суму з відповідного рахунку Державного бюджету України на їх користь порівну.

Позивачі посилались на те, що 26 серпня 2005 року ОСОБА_6, керуючи автомобілем допустив порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого збив велосипедиста ОСОБА_7, який є батьком та чоловіком позивачів, від отриманих травм помер. З вини органів дізнання, досудового слідств та прокуратури суд розглянув кримінальну справу лише через два з половиною роки, і 17 січня 2008 року постановив обвинувальний вирок, яким засудив ОСОБА_6 до 5 років і 6 місяців позбавлення волі, звільнивши його від покарання за амністією. На думку позивачів, службові особи Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області: слідчий СВ Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3, та начальник слідчого відділення Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4, а також прокуратура Кілійського району, зловживаючи своїм службовим становищем намагались зробити все, щоб ОСОБА_6 уникнув кримінальної відповідальності; слідчим двічі виносились постанови про закриття провадження у справі; при ухваленні вироку Кілійський районний суд Одеської області ухвалив окрему постанову про допущені порушення законодавства при проведенні досудового розслідування; ще до вироку суду слідчого Єнкалова С.Б. було попереджено про неповну посадову відповідність, а начальнику слідчого відділення ОСОБА_4 було оголошено сувору догану; та якби справу було розслідувано і розглянуто своєчасно, злочинець би отримав реальну міру покарання, а не був би звільнений від кримінальної відповідальності за амністією. Позивачі також зазначали, що внаслідок вчинення ОСОБА_6 злочину, загинув чоловік і батько двох дітей. Дружина залишилась перед похилим віком без чоловіка і фінансової підтримки, а діти залишились напівсиротами. Вказані події призвели до душевних страждань позивачів, погіршення можливості реалізації ними своїх звичок і бажань, депресії та, як наслідок, погіршення відносин з оточуючими. А тому вважали, що позов має бути задоволено на підставі ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,досудового слідства, прокуратури і суду».

Заявлені позовні вимоги представник позивача ОСОБА_2, ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 підтримали в судовому засіданні, зазначивши, що вони звертались з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди до особи, яка повинна нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, яким керував ОСОБА_6, та за рішенням суду отримали відшкодування моральної шкоди, проте вважають, що також на державу має бути покладено обовязок з відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачам діями відповідних посадових осіб під час розслідування кримінальної справи.

Представник відповідача - Президента України (Секретаріату Президента України) ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, позов не визнав, надавши суду письмові заперечення проти позову. Представник вказував, що позов у частині визначення Президента України як особи, що виступає від імені Держави Україна є неправильним, що президент України не є учасником правовідносин щодо проведення розслідування у кримінальних справах; що обовязковою умовою участі у цивільному судочинстві того чи іншого субєкта від імені Держави Україна є відповідність позовних вимог компетенції та повноваженням такого органу влади. Представник відповідача також зазначив, що для забезпечення конституційного порядку, нормального функціонування держави існує структурована, багаторівнева, ієрархічна система органів виконавчої і судової влади, які наділені відповідною юрисдикцією, мають свій предмет відання і реалізують повноваження через визначені законодавством процедурні рамки і технології; а тому зауважив про неприпустимість ототожнювання Президента України як глави держави із «Державою Україна» при оспорюванні дій (бездіяльності) інших субєктів - органів державної влади.

Третя особа - ОСОБА_3 проти позову заперечував, пояснивши, що під час здійснення досудового слідства приймались рішення про закриття кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 за висновками експертиз про неможливість зі сторони підозрюваного уникнути ДТП. Він також вказував, що порушень строків досудового слідства під час розслідування відповідної кримінальної справи встановлено не було, а посилання позивачів на наявність окремої постанови суду не відносяться до предмету доказування по даній справі, оскільки вона стосується дій органів досудового слідства під час складання відповідних протоколів про проведення процесуальних дій.

Представник третьої особи: Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області, в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що не може представляти МВС України, і що службові особи з діями яких не погоджуються позивачі мають бути залучені до участі у розгляді справи в якості співвідповідачів. /а. с. 156/.

Треті особи: ОСОБА_4, представник Державного казначейства України участі у розгляді справи не приймали, про час та місце розгляду справи належно повідомлялись.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Президента України (Секретаріату Президента України) відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5, що діє в інтересах ОСОБА_2, просить рішення суду від 18.08.2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду 1-ої інстанції в частині відмови у позові про визнання дій та бездіяльності службових осіб Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області у порушенні законних і розумних строків ведення досудового слідства скасувати та провадження у справі в цій частині закрити, а у решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі.., у тому числі з підстав визначених ст. 205 ч.1 п.1 ЦПК України, тобто якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності зі ст. ст. 15 ч. 1, 16 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вбачається, що позивачі у порядку цивільного судочинства заявили вимоги про визнання протиправними дії і бездіяльність службових осіб Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області, зокрема слідчого Єнкалова С.Б. та начальника слідчого відділу ОСОБА_4, у звязку з порушенням ними передбачених нормами КПК України законних і розумних строків ведення досудового слідства.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2011 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі, при цьому в мотивувальній частині ухвали судді зазначено, що оскарження дій, бездіяльності та рішення слідчого або прокурора регулюється главою 22 КПК України; і згідно ст.ст.234,236 КПК України дії або бездіяльність та рішення слідчого можуть бути оскаржені прокурору, а дії прокурора можуть бути оскаржені вищестоящому прокурору та до суду за правилами КПК України. (а.с.40-41)

Всупереч змісту постановленої ухвали, позивачі вимоги про визнання протиправними дії і бездіяльність службових осіб Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області під час досудового слідства, які мають розглядатися у порядку кримінального судочинства, обєднали з вимогами про відшкодування моральної шкоди, які належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду 1-ої інстанції в частині визнання протиправними дії і бездіяльність службових осіб Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області, у звязку з порушенням ними законних і розумних строків ведення досудового слідства скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.

У решті колегія суддів зазначає, що за ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами неправильно визначено відповідача, що норми законуУкраїни «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» правовідносини сторінне регулюють, а відтак позивачем неправильно визначено правову підставу позову.

З такими висновками суду колегія суддів повністю погоджується.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зі змісту ст. 170 ЦК України вбачається, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За правилами ст.ст.2,15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України відповідач є особою, яка є стороною спірних правовідносин і повинна відповідати за позовом особи, права якої нею порушено.

Із матеріалів дослідженої апеляційним судом кримінальної справи № НОМЕР_1 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України вбачається, що 26.08.2005 року слідчим СВ Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанову про порушення кримінальної справи за ч. 2 ст.286 КК України за фактом того, що 26.08.2005 року приблизно о 18-ій годині на автошляху «Кілія - Вилкове» водій ОСОБА_6, керуючи а/м ГАЗ-2410 д/н НОМЕР_2, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_7, який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці. (а.с.1 кримінальної справи № НОМЕР_1)

06.12.2005 року слідчим СВ Кілійського ВР ГУМВС України в Одеській області капітаном міліції ОСОБА_3 на підставі висновку експерта № 12593 від 29.09.2005р. (щодо відсутності технічної можливості уникнути зіткнення з велосипедистом) було винесено постанову про закриття кримінальної справи за фактом ДТП на автодорозі «Кілія - Вилкове» у звязку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. (а.с.69 кримінальної справи № НОМЕР_1 ) 20.12.2005 року вказана постанова слідчого була скасована прокурором Кілійського району в звязку з поверхово проведеним розслідуванням та справа направлена до Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області для проведення досудового слідства, і 21.12.2005 року прийнята до провадження слідчим Єнкаловим С.Б. (а.с.72-73 кримінальної справи № НОМЕР_1) 26.12.2005 року слідчим СВ Кілійського ВР ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 знову було винесено постанову про закриття кримінальної справи за фактом ДТП на автодорозі «Кілія - Вилкове» за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. (а.с.76 кримінальної справи № НОМЕР_1) 16.01.2006 року вказана постанова слідчого скасована прокурором Кілійського району в звязку з поверхово проведеним розслідуванням, і справа направлена до Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області для проведення досудового слідства, яке доручено слідчому Царенко Л.Я. (а.с.80-81 кримінальної справи № НОМЕР_1) 28.04.2006 року кримінальну справу за фактом ДТП, внаслідок якого загинув ОСОБА_7, надіслано до СВ по ДТП УМВС України в Одеській області, і вказану справу за резолюцією від 17.05.2006 року передано слідчому Глух В.В. з вказівкою прийняти справу до свого провадження та активізувати досудове слідство. (а.с.154 кримінальної справи № НОМЕР_1) Постановою слідчого Глух В.В. від 30.05.2006 року ОСОБА_2 визнано потерпілою у кримінальній справі за фактом ДТП від 26.08.2005 року, в якій загинув її чоловік - ОСОБА_7 (а.с.169 кримінальної справи № НОМЕР_1) 24.11.2006 року прокурором Одеської області затверджено обвинувальний висновок по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, від якого загинув ОСОБА_7, та кримінальну справу передано 30.11.2006 року на розгляд до Кілійського районного суду Одеської області. (а.с.261-269 кримінальної справи № НОМЕР_1) Постановою судді Кілійського районного суду Одеської області від 13.12.2006 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України було призначено до розгляду на 05.02.2007 року. (а.с.273 кримінальної справи № НОМЕР_1) Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 17.01.2008 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. У відповідності з п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року ОСОБА_6 від призначеного основного покарання звільнено. (а.с.491-497 кримінальної справи № НОМЕР_1)

Окремою постановою від 17 січня 2008 року Кілійським районним судом Одеської області було доведено до відома прокурора та начальника Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області про порушення кримінально-процесуального закону досудовим слідством по кримінальній справі № 1-19/08, і доручено вжити встановлені діючим законодавством заходи реагування на виявлені судом порушення. (а.с. 498 кримінальної справи № НОМЕР_1)

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.05.2008 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 17.01.2008 року залишено без задоволення, натомість апеляційну скаргу помічника прокурора Кілійського району задоволено: скасовано зазначений вирок суду першої інстанції та застосовано до ОСОБА_6 п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року, і на підставі ст. 6 вказаного Закону його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. (а.с. 524-525, 533-534, 541-543 кримінальної справи № НОМЕР_1)

Листами слідчого управління УМВС України в Одеській області від 21.02.2006 року № 4/К-116 та прокуратури Одеської області від 13.04.2006 року № 04/2-6033-06 ОСОБА_2 повідомлено про те, що відносно слідчого Єнкалова С.Б. порушено дисциплінарне провадження, за результатами якого останнього попереджено про неповну службову відповідність займаній посаді (наказ начальника УМВС України в Одеській області № 87 від 03.02.06); крім того, за невиконання вимог ст. 114-1 КПК України і за відсутність належного контролю за роботою підлеглих притягнуто до дисциплінарної відповідальності начальника СВ Кілійського ВР ГУМВС ОСОБА_4, якому цим же наказом оголошено сувору догану.(а.с.47-49)

Відтак, позивачі, посилаючись на незаконність дій працівників Кілійського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, діями та бездіяльністю яких, на їх переконання, їм завдано моральної шкоди, не визначили вказаний орган (який є самостійною юридичною особою) в якості відповідача, а відповідну державну казначейську службу України в якості співвідповідача.

Згідно зі ст.ст.33,303 ЦПК України заміна відповідача, залучення до участі у розгляді справи співвідповідача є можливим тільки за клопотання позивача, та водночас є неможливим на стадії апеляційного провадження.

Враховуючи зазначене, з висновками суду про те, що позов подано до неналежного відповідача(відповідачів) колегія суддів повністю погоджується.

За змістом ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» № 266/94-ВР 1 грудня 1994 року (в редакції, що діяла в 2008 році) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність" ( 2135-12 ), "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" ( 3341-12 ) та іншими актами законодавства.

Позивачі не є особами, які були незаконно засуджені, притягненні як обвинувачені, незаконно взяті під варту тощо. Про порушення прав потерпілих у кримінальній справі у згаданому законі не йдеться.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України ( в редакції, що діяла в 2008 році) шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що дія вказаного закону на позивачів (як на потерпілих) не поширюється, і ними неправильно визначено правову підставу свого позову.

За таких обставин, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення суду в частині визнання протиправними дії і бездіяльність службових осіб Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити, у решті рішення суду - залишити без змін. Рішенням суду позивачі не позбавлені можливості подати позов до належних відповідачів.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,310,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 В`ячеслава Євгеновича, що діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року в частині позову про визнання протиправними дії і бездіяльність службових осіб Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області у звязку з порушенням законних і розумних строків ведення досудового слідства скасувати та провадження у справі в цій частині закрити. У решті рішення суду залишити залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. ОСОБА_9 Дрішлюк