АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1613/15 Головуючий І інстанції - Чудовський Д.О.
Справа № 646/5665/14-ц Доповідач - Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Бездітко В.М.,

при секретарі - Стрельченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про визнання вимог про стягнення заборгованості незаконними, заборону відображення в квитанції суми заборгованості, зобов'язання припинити дію,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до КП «Харківводоканал» про визнання вимог про стягнення заборгованості незаконними, заборону відображення в квитанції суми заборгованості, зобов'язання припинити дію.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що вони є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються відповідачем. В квітні 2014 року на їхню адресу надійшли повідомлення про відключення, в яких вказана заборгованість за спожиті послуги, проте така заборгованість не відповідає дійсному розміру заборгованостей, встановлених рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2013 року.

Просили визнати вимоги про сплату ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 4140,45 грн. та про сплату ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 854,51 грн. за послуги з водопостачання та водовідведення незаконними, а також не відображати в квитанціях суму заборгованості, зобов'язати припинити дії спрямовані на порушення прав та заборонити відключення квартири від системи водопостачання та водовідведення.

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове по суті позовних вимог. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що є всі підстави для задоволення позову, на підтвердження чого надані відповідні докази щодо незаконності вимог відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що ними не надано доказів на підтвердження порушення їхніх прав з боку відповідача.

Вказаний висновок суду судова колегія апеляційного суду вважає вірним.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мешкають за адресою: АДРЕСА_1, КП «Харківводоканал» відкрито два особових рахунка: НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5, згідно якого нарахування проводиться на двох осіб та НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4, згідно якого нарахування проводиться на одну особу ( а.с. 63 - 73 ).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12.06.2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2009 року по 31.07.2012 року в сумі 1700 грн., в іншій частині - відмовлено ( а.с. 19 - 22).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.04.2014 року скасовано судовий наказ, виданий цим же судом 17.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 854,51 грн. ( а.с. 9 )

28.04.2014 року на адресу позивачів надійшли повідомлення про відключення №№ 81, 82, в яких зазначена заборгованість споживача ОСОБА_5 станом на 25.04.2014 року в розмірі 4140,45 грн., споживача ОСОБА_4 - 780,82 грн. ( а.с. 5 ).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Визнання незаконними вимог КП «Харківводоканал» щодо сплати заборгованості, що направляються на адресу споживачів, як і заборона підприємству відображати в квитанціях суму заборгованості не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів на підтвердження того, що нарахування коштів за надані послуги проводилися підприємством невірно, чи відповідачем були порушені права позивачів шляхом відключення квартири від системи водопостачання та водовідведення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано.

Посилання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в позовній заяві та апеляційній скарзі на те, що суми заборгованості вже були встановлені судовими рішеннями, а тому підприємство не має права вимагати кошти у більшому розмірі та взагалі зазначати ці суми в будь-яких документах, як заборгованість судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з вимог Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особові рахунки, відкриті на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в КП «Харківводоканал» є документами внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цих внутрішніх господарських документів будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості та вимогах, що направляються на адресу споживачів послуг.

Суд розглянув справу в межах заявлених вимог. Доводи апеляційної скарги висновків не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді