АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/7471/15 Головуючий 1 інст.: Бондаренко В.В.
Справа №642/6362/14-ц Доповідач: Кіпенко І.С.
У Х В А Л А

іменем України

3 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., - Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, - представника позивача ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2009року з відповідача ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу на утримання доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття.

Відповідач кошти сплачував не регулярно у зв'язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів.

В подальшому представник позивача неодноразово уточнював позовні вимоги, визнавши, що між позивачем та відповідачем була домовленість про добровільну сплату аліментів відповідачем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача (банківську картку), але аліменти платив не регулярно, мається заборгованість, укривав доходи від роботи за сумісництвом та приховав доход від продажі нерухомості та просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 :

заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 за період з 1 вересня 2009 року по 10 липня 2014 року у розмірі 1/4 частини доходів за основним місцем роботи в сумі 9736 грн. 70 коп.;

неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 за період з 1 вересня 2009 року по 10 липня 2014 року в сумі 85163 грн. 83 коп.

заборгованість по сплаті аліментів за період з 1 січня 2013 року по 10 липня 2014 року в розмірі 1/4 частини від продажу у 2012 році нерухомості в сумі 72266 грн. 67 коп.;

неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 за період з 1 вересня 2009 року по 10 липня 2014 року в розмірі 1% від суми несплачених аліментів від продажу у 2012 році нерухомості в сумі 401081 грн. 85 коп.;

заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 1/4 частини від доходів у вигляді заробітної плати отриманої від Науково-медичного технічного центру «Медицина праці» в сумі 2182 грн. 50 коп.;

неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 29703 грн. 34 коп.

заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу, отриманого в четвертому кварталі 2012 року в Другій харківській державній нотаріальній конторі в сумі 6076 грн. 91 коп.

неустойку по сплаті аліментів у розмірі 1% від суми несплачених аліментів від доходу, отриманого в четвертому кварталі 2012 року у Другій харківській державній нотаріальній конторі в сумі 33727 грн. 35 коп.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково та вказав, що відповідачдо ОСОБА_4 домовився з колишньою дружиною про перерахування в добровільному порядку аліментів на утримання доньки через рахунок в банку і добросовісно платив аліменти. В процесі виплати аліментів були і переплати також була і затримка у виплаті аліментів, визнав заборгованість по пені у сумі 1433 грн. 19 коп., усі інші нарахування не основані на Законі і не підлягають стягненню.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2015 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 за період з 09 вересня 2009 року по 10 липня 2014 року в сумі 1433 грн. 19 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України - розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України - при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно ч. ч. 1,3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» - порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувану і боржнику:

у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання;

за заявою сторін виконавчого провадження;

у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника;

у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

за власною ініціативою;

в інших передбачених законом випадках.

Судовим розглядом встановлено наступні обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2009року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу на утримання доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття.

Виконавчий лист про примусове виконання рішення суду знаходиться на виконанні в Ленінському ВДВС Харківського міського управління юстиції.

Відповідач ОСОБА_4 в період з 01.09.2009 року по 19.06.2014 року працював в КП «Захист» УТОГ на посаді директора та отримував там заробітну плату.

Також між сторонами існувала домовленість про перерахування в добровільному порядку аліментів на утримання доньки через рахунок в банку.

07.12.2012 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського міського управління юстиції винесена постанова про повернення виконавчого листа про стягнення на користь позивача додаткових витрат на утримання доньки в розмірі 290 грн. щомісячно.

Зазначені обставини сторони не оспорюють.

За встановлених обставин, у відповідності до ст. ст. 195, 196 СК України, ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», суд першої інстанції правомірно виходив з розрахунку саме із заробітної плати відповідача, та не прийняв до уваги, вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки обґрунтовані позивачем довідкою про несплату аліментів та розрахунком заборгованості по аліментам. Вказані довідка та розрахунок не відповідають дійсності, оскільки відповідач добровільно сплачував позивачу кошти на утримання доньки.

Крім того, позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, заявлені додатково в ході розгляду справи за відсутності розрахунку заборгованості з цих додаткових доходів, виконаного державним виконавцем та надання такого розрахунку державним виконавцем боржнику.

Доводи апеляційної скарги про те, що суми, сплачені відповідачем по грудень 2012 року мають бути зменшені на 290 грн. щомісячно (розмір додаткових витрат, стягнутих з відповідача крім аліментів) безпідставні, з урахуванням тих обставин, що 07.12.2012р. державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського міського управління юстиції винесена відповідна постанова про повернення виконавчого листа, за заявою позивачки ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо нарахування аліментів на суми отримані ОСОБА_4 від продажу належної йому нерухомості не ґрунтуються на вимогах закону.

За встановлених обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 322, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - представника позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: