Справа №173/451/15-ц
Провадження №2/173/412/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Трофимової Н.А.

при секретареві Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської селищної ради, третя особа: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора - виконуюча обов'язки другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровської селищної ради, третя особа: сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора - виконуюча обов'язки другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2. померла ОСОБА_2. Місце відкриття спадщини: АДРЕСА_1. За життя нею був складений заповіт відповідно до якого усе належне їй майно, заповідала йому - ОСОБА_1. Після її смерті відкрилася спадщина на садибний житловий будинок АДРЕСА_2. У встановлений законом термін він звернувся до другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З метою оформлення спадкових прав на садибний житловий будинок АДРЕСА_2, та у зв'язку із передачею справ другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори до сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори він звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Але постановою від 14.01.2015р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене домоволодіння, на підставі чого просить визнати за ним - ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на садибний житловий будинок АДРЕСА_2, яке складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 68.2 кв.м., житловою площею 43.2 кв.м., а-1 - тамбур, а1-1, Е-1 - навіс, А1 -1 - прибудова, Б1-1 - літня кухня, Б-1, Д-1 - сарай, Т-1 - убиральня, В-1, Ж-1 - гараж, Г-1 - вхід в погріб № 1-5 - споруди.

В судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа - в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Дублікату свідоцтва про право власності від 30.10.1978р., виданого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Комаровою І.В. на підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, засвідчено, що гр.. ОСОБА_2, яка є дружиною гр.. ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3., якого вона пережила, належить право власності на ? частку в спільному майні, придбаному подружжям під час шлюбу. Майно, яке посвідчується цим свідоцтвом за ОСОБА_2, складається із: ? частки жилого будинку А-1, загальною жилою площею 42,5 кв.м, з усіма відповідними господарчими спорудами, а саме: по ? частки сараю Б-1, сараю В-1, водопроводу №2, паркана №3, розташованих на земельній ділянці розміром 840 кв.м., та які знаходяться в АДРЕСА_2 що записано на ім'я чоловіка - ОСОБА_4. Свідоцтво про право власності зареєстровано в реєстрі за №2348. Дублікат Свідоцтва про право власності виданий 14.05.2015 року державним нотаріусом державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Кирилловою А.В. та зареєстровано в реєстрі за №2-79 (а.с. 39).

Відповідно до Дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1978р., виданого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Комаровою І.В., засвідчено, що на підставі ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємцями майна гр.. ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. є його дружина гр.. ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке видано це Свідоцтво складається із: ? частки жилого будинку А-1, загальною жилою площею 42,5 кв.м, з усіма відповідними господарчими спорудами, а саме: по ? частки сараю Б-1, сараю В-1, водопроводу №2, паркана №3, розташованих на земельній ділянці розміром 840 кв.м., та які знаходяться в АДРЕСА_2 що належало померлому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого Верхньодніпровською держнотконторою 27.06.1958 р. за реєстром №2231 та зареєстрованого в Верхньодніпровському БТІ 15.07.1974р. за №3-187-187. Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за №2350. Дублікат Свідоцтва про право на спадщину за законом виданий 14.05.2015 року державним нотаріусом державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Кирилловою А.В. та зареєстровано в реєстрі за №2-79 (а.с. 40).

На спірні правовідносини розповсюджуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України (ред. 1969р.) та Цивільний кодекс Української РСР (ред. 1963р.) в частині виникнення права власності на спірне домоволодіння у гр.. ОСОБА_2.

Відповідно до ст.ст. 22, 27, 28 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя може укладати між собою всі дозволені законом майнові угоди. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Згідно зі ст.ст. 524, 525, 529 Цивільного кодексу Української РСР (ред. 1963р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За ст.ст. 548, 560 Цивільного кодексу Української РСР (ред. 1963р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, ОСОБА_2 набула право власності в цілому на жилий будинок з господарчими спорудами, який розташований на земельній ділянці розміром 840 кв.м., та знаходиться в АДРЕСА_2 в порядку та на підставах, передбачених діючим на той час законодавством.

04 червня 1997 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і все, що буде належить їй на день смерті, і на що вона по закону буде мати право заповідала ОСОБА_1. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Ступак Т.М., та зареєстровано в реєстрі за №80. Дублікат Заповіту виданий 20 жовтня 2008 року секретарем виконкому Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Ступак Т.М., та зареєстровано в реєстрі за №325 (а.с. 7).

21 червня 2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було та з чого воно б не складалось вона заповідала ОСОБА_1. Заповіт посвідчений 21 червня 2000р. державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської держнотконтори Полянським Ю.М. та зареєстровано в реєстрі за №1-18 (а.с. 29).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим 18 травня 2004 року Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить зокрема, жилий будинок з господарчими спорудами, який розташований на земельній ділянці розміром 840 кв.м., та знаходиться в АДРЕСА_2

Як убачається із матеріалів спадкової справи №688/2004 з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 (а.с. 27) та він отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.02.2005р. на спадкове майно, що складається із гаражу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 35) та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.02.2005р. на спадкове майно, що складається із квартири АДРЕСА_1 (а.с.36).

Постановою про відмову у посвідченні нотаріальної дії від 14 січня 2015 року, завідуюча Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновська Л.Г. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_2, в зв'язку з відсутністю у спадкоємця оригінала документу, що підтверджують право власності померлої на зазначений будинок (а.с. 16).

Відповідно до п.1 та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (ред.. 2003р.) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином правовідносини щодо спадкування після померлої ОСОБА_2 регулюються нормами Цивільного Кодексу України (ред.. 2003р.).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (чч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, а також те що, спадкодавець - ОСОБА_2 набула право власності на спірний будинок, відповідно до діючого на той час законодавства, та на день смерті була єдиним власником вказаного домоволодіння, а само по собі втрата оригіналів правовстановлюючих документів за приписами Цивільного законодавства не припиняє право власності у спадкодавця; позивачем отримані дублікати правовстановлюючих документів, які мають силу оригіналу; також позивач є єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_2, прийняв спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса та отримав Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на певне майно, що належало спадкодавцю, то позовні про визнання права власності на будинок АДРЕСА_2, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України.

При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 506 (п'ятсот шість) грн. 93 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської селищної ради, третя особа: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора - виконуюча обов'язки другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2; ідентифікаційний НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2, на садибний житловий будинок АДРЕСА_2, який складається із: А-1 - житловий будинок, загальною площею 68.2 кв.м., житловою площею 43.2 кв.м., а-1 - тамбур, а1-1, Е-1 - навіс, А1 -1 - прибудова, Б1-1 - літня кухня, Б-1, Д-1 - сарай, Т-1 - убиральня, В-1, Ж-1 - гараж, Г-1 - вхід в погріб № 1-5 - споруди.

Стягнути з Дніпровської селищної ради на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2; ідентифікаційний НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 506 (п'ятсот шість) грн. 93 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А. Трофимова