Справа №442/4432/15-ц
Провадження №2/442/1564/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.,

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, за участю третьої особи - Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона - ОСОБА_1 з 29.04.1962 року, ОСОБА_2 з 19.04.1978 року та ОСОБА_3 з 28.07.2000 року є постійно зареєстрованими та проживають в квартирі АДРЕСА_1, сплачують комунальні платежі, несуть усі витрати по її ремонту. Приватизувати вказану квартиру в порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" вони не можуть, оскільки будинок на АДРЕСА_1 в м. Дрогобичі був предметом розгляду судової справи. Право власності на даний будинок було зареєстровано за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Проте рішенням Бориславського міського суду від 25.06.2012 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області № 1301/2-2/11 № 22-ц/783/728/13 від 04.04.2013 року, відповідні свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8 визнано недійсними в частині оформлення права на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1, свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_9 на 1/4 ідеальну частину житлового будинку на АДРЕСА_1 в м. Дрогобичі після смерті ОСОБА_7 визнано недійсним. Вказаним рішенням було також зобов'язано КП ЛОР "Дрогобицьке МБТІ та ЕО" скасувати реєстрацію права власності житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Дрогобичі, яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, р.н. НОМЕР_1 від 27.07.1999 року.

Зазначає, що в свій час відповідне рішення в частині скасування реєстрації КП ЛОР "Дрогобицьке МБТІ та ЕО" виконане не було і станом на сьогоднішній день його виконати неможливо.

Вказує, що оскільки вони безперервно користуються квартирою АДРЕСА_1 більше 10 років, існують підстави для визнання за ними права власності на дану квартиру за набувальною давністю.

Сторони в судове засідання не з'явились, подавши заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Позивачі позов підтримують, представник відповідача та третя особа з приводу задоволення позову покладається на думку суду.

А відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що основний квартиронаймач ОСОБА_1 з 29.04.1962 року, та члени її сім'ї - ОСОБА_2 з 19.04.1978 року і ОСОБА_3 з 28.07.2000 року є постійно зареєстрованими та проживають в квартирі АДРЕСА_1. Квартира складається з 2-х житлових кімнат житловою площею 45,2 кв.м., загальною площею 58,4 кв.м.

Крім цього, як встановлено, приватизувати вказану квартиру в порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" є неможливо, оскільки житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за фізичними особами на праві часткової власності.

Зазначена обставина встановлена рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2015 року, згідно якого право власності на даний будинок було зареєстровано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 Проте рішенням Бориславського міського суду від 25.06.2012 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області № 1301/2-2/11 № 22-ц/783/728/13 від 04.04.2013 року, відповідні свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8 визнано недійсними в частині оформлення права на спадщину на житловий будинок по вул. Стрийській 134, свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_9 на 1/4 ідеальну частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Дрогобичі після смерті ОСОБА_7 визнано недійсним. Вказаним рішенням також було зобов'язано КП ЛОР "Дрогобицьке МБТІ та ЕО" скасувати реєстрацію права власності житловий будинок по АДРЕСА_1, яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 р.н. НОМЕР_1 від 27.07.1999 року.

Разом з тим, відповідне рішення в частині скасування реєстрації КП ЛОР "Дрогобицьке МБТІ та ЕО" виконане не було, і станом на сьогоднішній день в силу Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" його виконати неможливо.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому, зазначена Постанова роз'яснює, що суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред'явлення позову до суду про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, а також частини 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Пунктом 14 даної Постанови також передбачено, що рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Враховуючи наведене, той факт, що позивачі безперервно користуються квартирою АДРЕСА_1 більше 10 років, житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за фізичними особами на праві часткової власності, яке в подальшому було скасоване, а тому суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 Львівської області загальною площею 58,4 кв.м., в т.ч. житловою - 45,2 кв.м., в рівних долях за кожним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя