У х в а л а

7 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про перегляд рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

30 червня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1 та 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська області від 2 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 про повернення грошових коштів відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року рішення районного суду скасовано, постановлено нове рішення про задоволення позову, яким стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за депозитним договором та нараховані відсотки. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції й ухвалу суду касаційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема пункту 4 частини другої статті 129 Конституції України, статті 1059 Цивільного кодексу України, пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року №174.

На підтвердження своїх доводів ПАТ КБ «Приватбанк» наводить постанову Верховного Суду України від 2 липня 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що спірний договір і квитанція мають всі необхідні реквізити, а відтак банк зобов'язаний виплатити вкладнику грошові кошти на умовах і в порядку, встановлених договором банківського вкладу.

Зміст наданого заявником для порівняння судового рішення суду касаційної інстанції та його порівняння із судовим рішенням, яке він просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України

від 2 липня 2014 року, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд рішення суду касаційної інстанції, суд встановив відсутність неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права та відмовив в задоволенні заяви. У зазначеній постанові Верховним Судом України не було викладено висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Таким чином, зазначена постанова не може слугувати прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції, викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а тому відсутні підстави для перегляду судових рішень згідно пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення грошових коштів, за заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема