У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Ковальчук Н.М.,

суддів Рожина Ю.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 23 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 23 листопада 2015 року позов задоволено частково: розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 08 травня 2002 року відділом РАГС м. Лабитнангі управління РАГС адміністрації Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації, актовий запис № 75; дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, залишено проживати з матірю; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «Єременко»; стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. І частині стягнення аліментів у межах місячного платежу звернуто до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням суду в частині стягнення аліментів та вважаючи його таким, що ухвалене за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на завищений розмір аліментів, стягнутих судом, оскільки він добровільно надає позивачці кошти на утримання дітей і для ведення господарства в сумі близько однієї тисячі гривень, а також купує дітям одяг, іграшки, продукти харчування, оплачує витрати молодшого сина на відвідування дитячого садка. Пояснює, що надає допомогу матері, котра проживає в Одеській області, з оплати комунальних платежів, витрат на лікування, а також несе витрати на проїзд до неї, не рідше одного разу на місяць. Зазначає, що самостійно оплачує кредит, взятий в інтересах сімї. Покликаючись на те, що стягнення аліментів у визначеному судом розмірі поставить його у вкрай важке матеріальне становище, просить його змінити в частині визначення розміру аліментів та стягнути з нього на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину.

__________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/3201/15-ц Головуючий у 1 інстанції Рудика Л.Д.

Провадження № 22-ц 787/2561/2015 Доповідач Ковальчук Н.М.

В частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції правильно виходив із передбаченого законом обовязку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, врахував матеріальне становище відповідача, мінливий характер його доходів, визначивши аліменти в твердій грошовій сумі.

На підтвердження даного висновку в рішенні наведені відповідні мотиви і докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-ПК № 523809, видане відділом ЗАГС м. Лабитнангі управління ЗАГС адміністрації Ямало-Ненецького автономного округу), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії І-ГЮ № 169012, видане відділом РАЦС Рівненського МУЮ) (а.с. 6, 7).

Колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір аліментів на утримання неповнолітніх синів сторін відповідає засадам розумності і справедливості.

Судом встановлено, що відповідачофіційно не працює, не має постійного заробітку, а його щомісячний дохід є мінливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів також враховує і той факт, що платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку та не позбавлений можливості працевлаштуватися таким чином, щоб мати можливість забезпечувати своїх дітей у необхідному розмірі. За таких обставин неможливість сплати аліментів, про яку зазначається в апеляційній скарзі, носить тимчасовий характер і не може бути підставою для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач несе витрати на утримання своєї матері, колегією суддів відхиляються. Судом першої інстанції дані обставини були враховані при частковому задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів, а тому не можуть братися до уваги колегією суддів як підстава для їх зменшення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 23 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_6

Судді: підпис ОСОБА_7

підпис ОСОБА_8

Згідно:суддя-доповідач ОСОБА_6