Справа № 350/157/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2140/2015
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М. А. М.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Сваричівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди по зазначеній адресі на праві приватної власності згідно довідки Сваричівської сільської ради належали ОСОБА_5 ОСОБА_4 Зазначала, що ОСОБА_5 заповів назване будинковолодіння їй. ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець помер. Після смерті ОСОБА_5 вона подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини по заповіту. Однак, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки належність згаданого вище будинку ОСОБА_5 доведена записами у погосподарській книзі та довідкою сільської ради ОСОБА_4 просила її позов задовольнити.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2015 року позов задоволено.

За ОСОБА_4 визнано право власності на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, власником якого на день смерті був ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На дане рішення ОСОБА_2, вважаючи, що даним рішенням порушено його законні права та інтереси, як спадкоємця за законом, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що згідно довідки Сваричівської сільської ради, спірний будинок належав його бабусі - ОСОБА_7, в якому проживали також і він з своїми батьками до 1969 року. ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 померла, заповіту не складала. Із довідки, виданої 31.03.2015 року Івано-Франківським ОБТІ вбачається, що на домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 було зареєстровано право власності 20.04.1992 року, реєстровий запис №774, книга №4. Спадкоємець ОСОБА_5 не був власником будинку. Проте, йому стало відомо, що брат його матері - ОСОБА_5 09.06.2007 року склав заповіт на імя ОСОБА_4, яка являється його внучкою, заповівши їй спірне будинковолодіння. Вказує, що на день смерті бабусі, його матері ОСОБА_8 виповнилося 64 роки і вона була непрацездатна, а тому мала право на обов'язкову частку у спадщині не залежно від змісту заповіту, а у випадку спадкування за законом, то вона була спадкоємцем першої черги. 25 листопада 2014 року, мати ОСОБА_8 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері, а його бабусі - ОСОБА_7 Однак їй було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутній документ про власність на спадкове домоволодіння та рекомендовано звернутися в суд. 17 грудня 2014 року його мати ОСОБА_8 звернулася в суд із позовом про визнання права власності на ? часту спадкового майна. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 мама померла і справу було залишено без розгляду.

Вважає, що оскільки він являється сином ОСОБА_8 та внуком ОСОБА_7, має право на отримання частки спірного спадкового майна. Однак суд не залучив його до розгляду в даній справі.

З цих підстав просив рішення суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили про їх задоволення.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 - дідусь позивачки, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після його смерті залишився спадок - домоволодіння яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки №187 виданої виконкомом Сваричівської сільської радим 26.01.2015 р. та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 18.08.2014 року.(а.с.12). Копією заповіту посвідченого державним нотаріусом Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори 26.09.2007 року підтверджено, що спадкодавець ОСОБА_5 після смерті заповідає все майно ОСОБА_4 (а.с.6). Листом нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2014 року № 202/02-14 (а.с.11) підтверджено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом з мотивів - відсутній документ власності на спадкове домоволодіння.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст.1268 ЦК України позивачка має право прийняти спадщину.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1217 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини якими являється позивачка.

У відповідності до ст.1223 названого кодексу, право на спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки Сваричівської сільської ради, спірний будинок належав його бабусі - ОСОБА_7, в якому проживали також і він з своїми батьками до 1969 року. ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 померла, заповіту не складала. Із довідки, виданої 31.03.2015 року Івано-Франківським ОБТІ вбачається, що на домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 було зареєстровано право власності 20.04.1992 року, реєстровий запис №774, книга №4. Спадкоємець ОСОБА_5 не був власником будинку. 25 листопада 2014 року, мати апелянта - ОСОБА_8 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері, а його бабусі - ОСОБА_7 Однак їй було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутній документ про власність на спадкове домоволодіння та рекомендовано звернутися в суд. 17 грудня 2014 року ОСОБА_8 звернулася в суд із позовом про визнання права власності на ? частку спадкового майна. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 мама померла і справу було залишено без розгляду.

Із наданих апеляційному суду документів встановлено, що особа, яка не брала участі у справі апелянт є внуком спадкодавця ОСОБА_7 А отже, відповідно до ст. 1258, 1261 ЦК України відноситься до числа спадкоємців за законом.

Однак, звертаючись з даним позовом до суду позивач вказала відповідачем у справі Сваричівську сільську раду Рожнятівського району, а не спадкоємця ОСОБА_2 права якого при вирішенні даної справи могли бути порушені.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин оскаржуване рішення порушує права апелянта. Однак, апеляційний суд законодавчо позбавлений права в такому разі скасувати рішення з направленням справи на новий розгляд, відповідно як і залучити осіб до участі в справі та вирішити спір як суд першої інстанції.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 303 ЦПК України щодо перевірки апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене рішення не може залишатися в силі та підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Сваричівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта