У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - Максимчук З.М.,

суддів: - Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання - Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції невірно застосував норми ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України.

Стверджує, що суд не враховував те, що позовну давність необхідно окремо рахувати від кожного нарахованого, але несплаченого платежу за кредитом, а не від дати закінчення строку картки, що взагалі не має відношення до моменту настання строку виконання зобов»язань по платежам кредиту.

Крім того, при порушенні погашення чергового платежу подальше нарахування платежів не зупиняється, і обов»язкові до сплати платежі продовжують нараховуватись на прострочену заборгованість по кредиту до моменту погашення кредиту, який не погашений до цього часу.

Покликаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 19.11.2014 року у справі № 6-160цс14 доводить, що за умовами договору щомісячні платежі нараховуються до моменту погашення кредиту, який не погашено, отже є всі законні підстави стягнути несплачені, але нараховані суми щомісячних платежів у межах трирічного строку позовної давності.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення

__________________________________________________________________________________

Справа № 563/60/14-ц Головуючий у суді 1 інстанції - Загородько Н.А.

Провадження № 22-ц/787/2123/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що останнє погашення кредиту відповідачем було здійснено в березні 2010 року, термін платіжної картки закінчився у липні 2009 року, до суду банк звернувся лише 16 січня 2014 року, тобто зі сплином трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на законі і фактичних обставинах справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" /правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк»/ та ОСОБА_4 укладений договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5000,00 грн. на платіжну картку VISA Classic Універсальна № НОМЕР_1, з терміном дії картки до 07/09. Протягом 30-ти днів з моменту виникнення заборгованості, відсотки за користування кредитом кредитними коштами нараховуються виходячи із ставки 0,01% річних. Дія кредитного ліміту припиняється останнього дня місяця, до якого діє кредитна картка, якщо інше не передбачено цим договором. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від загальної суми здійснених транзакцій, але не менше 50 гривень. Період сплати з «01» по «25» число кожного місяця /а.с.7, звор./

Згідно п. 1.1 Умов і правил надання банківських послуг належним чином заповнена заява підписується клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк" і таким чином клієнт виражає свою згоду, що заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами являє собою укладений договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає карти, їх вид і строк дії визначений у заяві, в пам'ятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі заяви "відмітки банку"(а.с.8).

Відповідно до пункту 9.12. цих же Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Згідно з пп. 3.1.1 Правил користування кредитною карткою, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с.10).

У п.5.4 Правил користування кредитною карткою передбачено, що строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) по платіжним карткам без встановленого мінімального платежу у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH) (а.с.10 звор.).

Зазначені положення свідчать про те, що строк дії договору визначається Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та строком дії кредитної карти.

Із наданих документів про умови договору вбачається, що сторони узгоджували погашення кредиту обов'язковими щомісячними платежами.

Відповідач суду картку не надав. Проте в заяві ОСОБА_4 від 18.07.2006 року /а.с.7 звор./ відповідно до відмітки банку термін дії картки зазначено 07/09, тобто строк виконання зобов'язання визначений терміном дії картки, який закінчився 31 липня 2009 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач вносив платежі в 2006-2010 роках, останній платіж відповідачем був здійснений 31.03.2010 року/а.с. 5/

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. /ст.257 ЦК України/.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила /ч.1 ст.261 ЦК України/, в даному випадку 31.07.2009 року.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Тобто, вчинивши платіж 31.03.2010 року відповідач перервав перебіг позовної давності. Перебіг позовної давності, в даному конкретному випадку після його переривання, почався 31.03.2010 року.

З позовом банк звернувся 16.01.2014 року, тобто поза межами строку, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Отже, доводи апеляційнійної скарги про те, що суд першої інстанції невірно застосував норми ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, за висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України)

Покликання в апеляційній скарзі на правову позицію ВСУ викладену у Постанові від 19.11.2014 року у справі № 6-160цс14, на думку колегії суддів, є помилковим, адже стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому не використовується платіжна картка як спосіб надання/отримання кредитних коштів.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно з"ясовані обставини справи, висновки відповідають обставинам і доказам, які знаходяться в матеріалах справи, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору не порушені, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги є неспроможними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: З.М.Максимчук

Судді: М.П. Григоренко

Н.М. Ковальчук