Справа № 182/5778/14-ц
Провадження № 2/0182/1627/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.07.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідачів - Єрмака О.Ю., Бутенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства „Муніципальна гвардія" Нікопольської міської ради та Нікопольської міської ради про стягнення сум належних при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд

встановив:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що на момент звільнення його з роботи 31 жовтня 2013 року з посади охоронника Комунального підприємства „Муніципальна гвардія" Нікопольської міської ради (далі по тексту - КП „Муніципальна гвардія") з ним не проведено розрахунок.

У зв'язку з цим ОСОБА_1 просив суд стягнути з КП „Муніципальна гвардія" на його користь 4 482,56 грн. заборгованості із заробітної плати, 13 590,00 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Проте у подальшому відповідач заборгованість із заробітної плати так і не сплатив.

Посилаючись на статтю 117 КЗпП України та враховуючи збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з КП „Муніципальна гвардія" та Нікопольської міської ради, яка є засновником КП „Муніципальна гвардія", на його користь 30 200,00 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 01 листопада 2013 року до 02 липня 2015 року та 1 000,00 грн. правової допомоги, наданої йому адвокатом.

Представник КП „Муніципальна гвардія" позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково, а саме, в частині стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 4 482,56 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 01 листопада 2013 року до 18 квітня 2014 року. Після 18 квітня 2014 року підприємство не мало можливості провести розрахунок з позивачем, оскільки постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції (далі по тексту ВДВС Нікопольського МУЮ) було накладено арешт на кошти КП „Муніципальна гвардія".

Представник Нікопольської міської ради позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та вважає, що засновник не повинен нести відповідальність за підприємство, оскільки згідно Статуту КП „Муніципальна гвардія" є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в банку. До того ж, згідно п. 6.20. Статуту власник не відповідає за зобов'язанням підприємства, крім випадків, встановлених законом. Просив суд в позові позивачу відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги

ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 з 17 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2013 року працював охоронцем КП „Муніципальна гвардія" (а.с.7). Наказом № 166 від 31.10.2013 був звільнений з роботи з 31 жовтня 2013 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.6).

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Однак, в порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача з роботи КП „Муніципальна гвардія" не виплатила йому заборгованість по заробітній платі в сумі 4 482,56 грн., що підтверджується довідкою підприємства про заборгованість (а.с.27).

Оскільки вказана заборгованість до теперішнього часу не виплачена, вона підлягає стягненню з КП „Муніципальна гвардія" у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року, в день звільнення ОСОБА_1 з роботи, з ним не був проведений розрахунок з вини КП „Муніципальна гвардія", що є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Однак, враховуючи те, що в провадженні ВДВС Нікопольського МУЮ знаходилося зведене виконавче провадження № 34707637 про стягнення з КП „Муніципальна гвардія" сум боргу для задоволення вимог стягувачів на загальну суму 724 990,65 грн., в тому числі 18 проваджень на суму 65 375,99 грн. про стягнення заборгованості по заробітній платі, та постановою державного виконавця 18 квітня 2014 року було накладено арешт на грошові кошти боржника КП „Муніципальна гвардія" (а.с.67-69,94), який до теперішнього часу не знімався, суд приходить висновку, що ці обставини перешкоджали даному відповідачу провести розрахунок з позивачем після 18 квітня 2014 року.

Отже, суд вважає доведеним факт відсутності вини КП „Муніципальна гвардія" в непроведенні розрахунку з ОСОБА_1 з 18 квітня 2014 року по теперішній час.

До того ж, рішенням Нікопольської міської ради VI скликання від 29 серпня 2014 року за № 30-49/VI прийнято рішення про припинення діяльності КП „Муніципальна гвардія" (а.с.65,66).

Відповідно до наказу КП „Муніципальна гвардія" від 17 жовтня 2012 року посадовий оклад ОСОБА_1 складав 1 510 грн.

Оскільки з вини КП „Муніципальна гвардія" позивачеві при звільненні не були виплачені належні суми у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, суд приходить висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 листопада 2013 року по 18 квітня 2014 року в сумі 8 456,00 грн., тим самим частково задовольнивши позовні вимоги позивача.

В той же час, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо субсидіарної відповідальності Нікопольської міської ради за борги КП „Муніципальна гвардія" задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, згідно Статуту КП „Муніципальна гвардія" дане підприємство є комунальним унітарним підприємством, з правами юридичної особи певної правової форми, яке створено уповноваженим органом місцевого самоврядування - Нікопольською міською радою і зареєстровано у встановленому законом порядку на основі комунальної форми власності для здійснення охоронної діяльності, основною метою якого є забезпечення соціально-економічних потреб територіальної громади. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене

майно, самостійний баланс, рахунки в банку, печатку, набуває майнові права та самостійно несе відповідальність за результати своєї господарської діяльності (розділ 1 Статуту).

Основними ознаками, що характеризують, насамперед, унітарні комунальні підприємства і вирізняють їх серед інших суб'єктів господарювання, саме є:

-володіння майном на праві повного господарського відання, а не на праві власності;

-неподільність майна на частки (паї);

-спеціальна правоздатність, що виражається в чіткому встановленні предмета і мети діяльності;

-вільне володіння, користування і розпорядження рухомим майном, що знаходиться в повному господарському віданні;

-вільне володіння і користування й обмежене - за згодою власника - розпорядження нерухомим майном, що знаходиться в повному господарському віданні;

-відповідальність підприємства за своїми зобов'язаннями всім закріпленим за ним майном;

-здійснення управління унітарним комунальним підприємством одноосібним керівником, якого призначає на посаду з укладанням контракту власник підприємства або уповноважений ним орган.

Поряд з цими ознаками виділяються інші важливі особливості, що стосуються взаємовідносин унітарних комунальних підприємств з їх засновниками - територіальними громадами в особі органів місцевого самоврядування, зокрема:

-відсутність субсидіарної відповідальності засновника - територіальної громади по боргах унітарного комунального підприємства у випадку недостатності майна останнього для погашення боргів, що також відображено п. 6.20. розділу 6 Статуту КП „Муніципальна гвардія".

Таким чином, органи місцевого самоврядування, які є, з одного боку, засновниками комунального підприємства, а з іншого - органами публічної влади, відповідальними за реалізацію певних соціально-значущих функцій, здійснення яких покладається ними на це підприємство, повинні мати право контролю за відповідністю діяльності підприємства його статутним завданням, правильністю витрачання коштів, обґрунтованістю встановлених підприємством цін і тарифів. При цьому контроль за діяльністю унітарних комунальних підприємств має поєднуватися з невтручанням органів місцевого самоврядування в оперативно-господарську діяльність, що є виключною компетенцією самого підприємства.

Отже, в позові до Нікопольської міської ради ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн.

Так, згідно частин 1 і 3 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належить в тому числі витрати на правову допомогу.

Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року за № 590 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 127 від 22 лютого 2012 року) затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, згідно з додатком, яким не передбачена компенсація витрат на правову допомогу.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з КП „Муніципальна гвардія" на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

З урахуванням викладених обставин та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 84, 88, 209, 212, 214-218, 224-226 ЦПК, 116,117 КЗпП України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства „Муніципальна гвардія" Нікопольської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства „Муніципальна гвардія" Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 4 482,56 грн. (чотири тисячі чотириста вісімдесят дві грн. 56 коп.), середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 8 456,00 грн. (вісім тисяч чотириста п'ятдесят шість грн. 00 коп.), а всього стягнути 12 938,56 грн. (дванадцять тисяч дев'ятсот тридцять вісім грн. 00 коп.).

В іншому в позові відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства „Муніципальна гвардія" Нікопольської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: З. С. Шестакова