Єдиний унікальний номер №243/3235/15
Номер провадження №2/243/5304/2015
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

«15» жовтня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі Жмарьові П.Б.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представник позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Словянського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості.

15 жовтня 2015 року, від позивача на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову в якій ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд прийняти міри до забезпечення позову, а саме, накласти арешт на майно яке належить відповідачу ОСОБА_4, обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань, шляхом заборони відділу у справах громадянства , міграції та реєстрації фізичних осіб у видачі відповідачу паспорту /проїзного документу, заборони адміністрації прикордонної служби України вжити заходів, щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/ проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань. Вжити заходів для термінового виконання ухвали про забезпечення позову.

Необхідність у вжитті запобіжних заходів, обґрунтована тим, що відповідач тривалий час не виконує взяті на себе зобовязання. У Банка відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обовязків перед кредитором.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності №2516-О від 16 серпня 2013 року (а.с. 58), у судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав та наполягав на її задоволенні, доводи навів аналогічні викладеним у заяві.

Відповідач ОСОБА_1, та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 06.10.2015 року (а.с. 72-73), в судовому засіданні проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечували.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що подана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог частин 1 і 3 ст. 151 та ст. 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову мають бути зазначені інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви про забезпечення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» не долучено будь-яких документів, які б підтверджували належність переліченого у заяві майна відповідачеві ОСОБА_4, чи докази на підтвердження його існування.

Вимоги щодо забезпечення позову шляхом обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань, шляхом заборони відділу у справах громадянства , міграції та реєстрації фізичних осіб у видачі відповідачу паспорту /проїзного документу, заборони адміністрації прикордонної служби України вжити заходів, щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/ проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань, також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Ст. 13 даного Закону встановила, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо:

-осіб, які не досягли 16 річного віку;

-осіб, до яких згідно із процесуальним законодавством застосовано запобіжні заходи, повязані з обмеженням або позбавленням осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі;

-осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом;

-осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню.

Випадок з відповідачем ОСОБА_4, не підпадає під обмеження встановлених у ст..13 названого вище закону. Наслідком цього вимоги повязані з обмеженням права відповідача на вільний вибір місця проживання та перебування, не отримання будь яких документів чи їх вилучення певними посадовими особами задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Проаналізувавши фактичні обставини по справі і характер спірних правовідносин, суд, виходячи з принципу рівноправності інтересів сторін у процесі, розгляду справ на засадах змагальності та вимог частини 3 статті 10 ЦПК України, дійшов висновку, що позивач не надав беззаперечних доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів до забезпечення позову та його певного виду, і які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, суд визнає, що реальної загрози невиконання відповідачем по справі можливого судового рішення і порушення матеріальних прав та інтересів позивача немає, тому зазначені вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про забезпечення позову у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості повернути заявникові.

Розяснити представнику позивача, що, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.О. Чемодурова