Провадження 2/485/409/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді УстіченкаК.І.,

при секретарі Коренець Н.А.,

за участі позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення меж земельної ділянки,

Встановив:

23 червня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що на підставі рішення №14 від 05 грудня 2013 року сесії Снігурівської міської ради Миколаївської області їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0994га, в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку №66 по вул.Шевченка в м.Снігурівка Миколаївської області. ТОВ «Підприємство Бізнес-Експерт» виготовило проект землеустрою, який позивачка 01 липня 2014 року передала на затвердження до Снігурівської міської ради Миколаївської області, яка відмовила їй у затвердженні проекту за відсутності узгодження меж з земельною ділянкою відповідачки. У зв'язку з тим, що відповідачка відмовляється погодити межі своєї земельної ділянки, а міська рада не затверджує проект землеустрою щодо відведення позивачці земельної ділянки в оренду, просила суд встановити межу між земельними ділянками по вул.Шевченка, 66 та Шевченка, 68 в м.Снігурівка, від точки «Е» до точки «А» згідно плану проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки.

У судовому засіданні представник позивача та позивачка свої вимоги підтримали повністю та просили суд про їх задоволення.

Представник відповідача заперечувала проти позову, посилаючись на те, що межа, яку пропонує встановити позивачка буде проходити по земельній ділянці, що належить на праві власності відповідачеві. Крім цього, на її думку вказаний спір не належить до компетенції суду, а позивачка обрала неналежний спосіб захисту своїх прав.

Судом встановлено, що рішенням №14 від 05 грудня 2013 року Снігурівської міської ради Миколаївської області (а.с.4-5), ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування житлового будинку із земель житлової та громадської забудови комунальної власності за адресою: вул.Шевченка, 66, м.Снігурівка Миколаївської області, орієнтованою площею 0,0844га.

Позивачем зроблено замовлення, а ТОВ «Підприємство Бізнес-Експерт» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, який погоджено в установленому законом порядку (а.с.6-19).

Між позивачем і відповідачкою виник спір з приводу меж земельної ділянки. ОСОБА_4 відмовляється узгодити межі земельних ділянок, а Снігурівська міська рада відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачці.

На думку позивача та її представника, саме суд повинен встановити межі земельної ділянки, передбачені в проекті землеустрою, виготовленому на її замовлення.

Суд вважає, що такий висновок позивачки та її представника є хибним і не відповідає вимогам діючого законодавства.

Згідно ч.ч.2,3,5 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що згідно зі ст.158 Земельного кодексу України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали невиразними.

Порядок відновлення меж визначається Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, визначено механізм встановлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі на місцевості.

Позивачка та її представник на ці вимоги закону не звернули увагу і помилково звернулися до суду з позовом про встановлення меж земельної ділянки, який не підвідомчий суду.

На підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа, не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд закриває провадження у даній справі, так як спір, з яким звернулася до суду позивачка, не підвідомчій суду.

Керуючись ст.ст.205,210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення меж земельної ділянки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд протягом 5-ти днів з дня її проголошення. Особами, які брали участь у справі, але були відсутні при проголошені ухвали, протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ