Справа №557/60/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року смт. Гоща Рівненської області

Гощанський районний суд Рівненської області в особі

Судді Чорноус Л.І.

при секретарі Суконнік С.Ю.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Гощі справу за позовом ОСОБА_3 до Гощанської селищної ради , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Гощанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Рівненській області про визнання права власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: на гараж (два бокси) , позначений у технічній документації літерою „В-1" , загальною площею 36,9 кв.м. та на гараж (два бокси) , позначений у технічній документації літерою „Б-1" , загальною площею 46,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та про скасування рішення Гощанської селищної ради Рівненської області „Про організацію діяльності щодо виявлених двох безхазяйних гаражів по АДРЕСА_2 від 01 жовтня 2010 року .

В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25 жовтня 1996 року на зборах трудового колективу Гощанського колективного виробничо-експлуатаційного підприємства по енергетиці та електрифікації сільського господарства „Агропроменерго" (надалі-Гощанське підприємство „Агропроменерго") згідно протоколу №2 було вирішено продати гаражі підприємства у власне користування директору „Агропроменерго" ОСОБА_3 у рахунок часткового погашення кредиторської заборгованості по заробітній платі.

На даний момент адреса місцезнаходження будівель гаражів по АДРЕСА_1

Належність позивачу зазначених будівель гаражів підверджується довідкою, виданою Гощанським підприємством „Агропроменерго", згідно якої станом на 25 жовтня 1996 року ОСОБА_3 продано гараж підприємства (два бокси) у власне користування.

Належність будівель гаражів (двох боксів) Гощанському підприємству „Агропроменерго" підтверджується відомістю індексації балансової вартості основних фондів та їх зносу по Гощанському підприємству „Агорпоменерго" станом на 01 січня 1995 року ( пункт №5) , згідно якої будівництво гаражів (введення їх в експлуатацію) здійснено у 1981 році та карточками обліку основних засобів по Гощанському підприємству „Агропроменерго" .

Також, згідно викопіювання з генерального плану смт.Гоща, розробленого Львівською філією НДІ „Діпромісто" у 1986 році та затвердженого рішенням Рівненського облвиконкому від 23 травня 1989 року №91 нежитлові приміщення-гаражі по вул Незалежності позначені як існуючі на час проведення топогеодезичних робіт у 1984-1985 роках і забудова в районі вул.Лесі Українки та вул.Незалежності,31 з 1986 року і по цей час не змінювалася.

Так як, діюче на той час законодавство не вимагало нотаріально посвідченої угоди, а факт належності гаражів (двох боксів) по вул.Незалежності в смт.Гоща, спочатку на праві колективної власності Гощанському підприємству „Агропроменерго", а згодом - з 25 жовтня 1996 року передача їх у приватну власність директору підприємства ОСОБА_3 загальними зборами трудового колективу у часткове погашення заборгованості по заробітній платі позивач вважає безаперечними доказами правомірності набуття ним права власності на дані об'єкти нерухомості.

Однак, коли позивач хотів реалізувати своє право власності у позасудовому порядку, то виявилося, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 Рівненської області, на якій розташовані будівлі гаражів (два бокси), перебуває у постійному користуванні Державної податкової інспекції в Гощанському районі (правонаступник-Гощанська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Рівненській області) відповідно до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_1, зареєстрованого 26 грудня 2007 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №09.

Крім того, Гощанська селищна рада у відповіді №02-06/1145 від 09.09.2013 року на адвокатський запит повідомила , що на підставі ст. 335 ЦК України 01 жовтня 2010 року сесією Гощанської селищної ради було прийнято рішення №2120 „Про організацію діяльності щодо виявлених двох безхазяйних гаражів по АДРЕСА_1" і відповідач звернувся до КП „Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" щодо надання інформації про власників будівлі гаражів. КП „Рівненське БТІ" повідомило, що право власності на дані будівлі гаражів не зареєстровано і після рішення Гощанської селищної ради дане нерухоме безхазяйне майно взято на облік. У районній газеті „Рідний край" №32 від 06.08.2011 року було опубліковано відповідне оголошення.

З моменту взяття будівель гаражів на облік як нерухомого безхазяйного майна - з 03.06.2011 року відповідач не звертався до суду у порядку, визначеному законом, з позовною заявою про передачу гаражів по АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади селища, що підтверджується відповіддю Гощанського районного суду від 30.09.2013 року на адвокатський запит.

Однак, дані гаражі не можуть бути передані у комунальну власність територіальної громади селища і бути безхазяйними, так як вони є приватною власністю позивача.

За таких обставин позивач вважає, що оскільки його право, хоча і не оспорюється іншими особами, але і не визнається, а також з огляду на те, що прийняте Гощанською селищною радою рішення від 01 жовтня 2010 року №2120 „Про організацію діяльності щодо виявлених двох безхазяйних гаражів по АДРЕСА_1" порушує права позивача як власника, а тому має бути скасоване як незаконне.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, але зменшили позовні вимоги у частині визнання права власності на нерухоме майно і просили визнати право власності лише на гараж (два бокси) , позначений у технічній документації літерою „В-1" , загальною площею 36,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Представник відповідача Гощанської селищної ради ОСОБА_2 у судовому засіданні позову не визнала і пояснила, що позивачем не надано доказів належності об'єкта нерухомості - гаража (двох боксів), право на який просить визнати позивач, Гощанському колективному виробничо-експлуатаційному підприємству по енергетиці та електрифікації сільського господарства „Агропроменерго" та не представлено належних та допустимих доказів передачі майна у власність позивачу, оскільки не надано ані Статуту підприємства, ані акту вводу гаража в експлуатацію. А договір купівлі-продажу приміщення гаража від 25.10.1996 року та акт прийому/передачі гаража, на які теж посилається позивач, не можна прийняти до уваги, оскільки повноваження головного бухгалтера щодо розпорядження основними засобами не підтверджені належними доказами. Також представник відповідача вважає, що позивач пропустив строки звернення до суду з приводу оскарження рішення Гощанської селищної ради від 01 жовтня 2010 року №2120 „Про організацію діяльності щодо виявлених двох безхазяйних гаражів по АДРЕСА_1", так як у 2014 році було вже звернення позивача з аналогічним позовом до суду і позовну заву залишено без розгляду, що не перериває строків позовної давності.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Гощанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Рівненській області Наконечний Ю.М. у судовому засіданні підтримав позицію відповідача і вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 не можуть бути задоволенні за відсутністю належних доказів.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона працювала головним бухгалтером у Гощанському підприємстві „Агропроменерго" з 1981 року по 1996 рік - до часу коли розформувалися колгоспи.На балансі підприємства перебував гараж, який складався з двох боксів. Будівництво гаража здійснювалося господарським способом приблизно у 1976 році і гараж був переданий підприємству від Управління сільського господарства Гощанського райвиконкому, при якому була електрогрупа , якій і належав спочатку цей гараж.

Так як на підприємстві була велика заборгованість по заробітній платі, то працівникам в рахунок оплати праці передавалися транспортні засоби, а у директора підприємства ОСОБА_3 була одна з найбільших заборгованостей, то на зборах трудового колективу було вирішено продати йому у рахунок заборгованості по заробітній платі гараж .

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що з 1986 року вона працювала секретарем у Гощанському підприємстві „Агропроменерго" і на той час у користуванні підприємства був гараж, який складався з двох боксів. Керівним органом для „Агропроменерго" було „Обленерго".

На підприємстві „Агропроменерго" була велика заборгованість по заробітній платі, то працівникам спочатку в рахунок оплати праці передавалися автомобілі, а потім вирішили, щоб ОСОБА_3 передати гараж, яким він користувався, так як проживав поблизу. Чи передавався гараж ОСОБА_3, вона не знає , так як на зборах , які б вирішували питання передачі гаража для ОСОБА_3, вона не була присутня і протоколу №2 від 25 жовтня 1996 року вона не підписувала, а підпис, що зазначений на протоколі, їй не належить.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що приблизно з 1976-1977 років і по 1993 рік він працював інженером-електриком, майстром групи, старшим лаборантом-електриком спочатку в складі електрогрупи при управлінні сільського господарства, потім в „Райсільенерго" , а потім в „Агропроменерго". Так як не було де ставити автомобілі, то десь через рік після його працевлаштування почали будувати своїми силами гараж на території, де зараз знаходиться податкова інспекція. Коли директором став позивач ОСОБА_3, то він уже на підприємстві не працював.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, свідків суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Статтею 86 ЦК України (в ред 1963 року) визначено поняття права власності та законодавство, яке регулює відносини власності, зокрема, Закон України „Про власність".

У відповідності до ст.12 Закону України „Про власність" підставами виникнення права приватної власності є, в тому числі, і набуття права власності внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Статтею 41 ЦК України (в ред 1963 року) визначено поняття угод. Згідно ст.44 цього ж Кодексу встановлено обов'язкову письмову форму для угод, зокрема угод державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством України.

Позивач посилається на те, що 25 жовтня 1996 року на зборах трудового колективу Гощанського колективного виробничо-експлуатаційного підприємства по енергетиці та електрифікації сільського господарства „Агропроменерго" було вирішено продати гараж (два бокси) підприємства у власне користування йому як директору „Агропроменерго" у рахунок часткового погашення кредиторської заборгованості по заробітній платі згідно протоколу №2 від цього ж числа (а.с.7,8).

На підставі даного рішення 25 жовтня 1996 року було укладено договір купівлі-продажу гаража (двох боксів), що перебуває на балансі „Агропроменерго", площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , залишковою вартістю 807 грн. 50 коп. (а.с.68-70).

Протокол №2 зборів трудового колективу „ Агропроменерго" від 25 жовтня 1996 року , згідно яко вирішено продати гараж для ОСОБА_3, підписаний головою зборів Орловим Б.М. та секретарем Панасюк Г.В.

Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_8 пояснила, що на зборах трудового колективу , на яких би вирішувалося питання передачі гаража для ОСОБА_3 вона присутня не була і підпис під даним протоколом не її.

За таких обставин суд не може прийняти даний протокол в якості допустимого доказу з огляду на порушення порядку його одержання, згідно ст.59 ЦПК України.

Що стосується посилання позивач на договір купівлі-продажу гаража (двох боксів) від 25 жовтня 1996 року , то даний доказ теж не може бути прийнятий судом, оскільки укладений він від імені „продавця" - підприємства в особі головного бухгалтера ОСОБА_7, а зі сторони „покупця" виступає директор цього ж підприємства ОСОБА_3 і при цьому позивачем не надано суду доказів на підтвердження повноважень представника „продавця" , а саме - статуту підприємства.

У своїх позовних вимогах позивач посилається також на те, що гараж (два бокси), що знаходиться за адресою: в смт. Гоща вул.Незалежності,31 належав Гощанському підприємству „Агропроменерго", так як перебував на балансі підприємства, що підтверджується відомістю індексації балансової вартості основних фондів та їх зносу по Гощанському підприємству „Агорпоменерго" станом на 01 січня 1995 року ( пункт №5) , згідно якої будівництво гаражів (введення їх в експлуатацію) здійснено у 1981 році та карточками обліку основних засобів по Гощанському підприємству „Агорпоменерго" (а.с.9-11).

Однак, знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Пункт 7 роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 02.04.1994р. №02-5/225 роз'яснює, що вирішуючи спори, пов'язані з визнанням права власності, слід виходити з того, що знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності.

Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Одним з основних критеріїв визначення законності володіння майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізоване або власні кошти підприємства), передача підприємству у володіння майна безпосередньо власником (уповноваженим ним органом) чи підприємством, яке володіє майном на праві повного господарського відання.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 „Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року N 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року N 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатаціюзакінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, особи, які збудували об'єкти нерухомості до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи.

Позивач посилається на те, що гараж (два бокси), на який він просить визнати право власності , побудовано (введено в експлуатацію) у 1981 році.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтвердили, що спірний гараж будувався до 1992 року і що будівництво гаража здійснювалося господарським способом і гараж був переданий підприємству „Агорпоменерго" від Управління сільського господарства Гощанського райвиконкому, при якому була електрогрупа , якій і належав спочатку цей гараж.

Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження права власності спірного гаража (двох боксів) Гощанському підприємству „Агропроменерго", зокрема, документів про прийняття в експлуатацію даного майна або висновку БТІ про технічний стан будівлі .

Отже, відсутність належних доказів належності майна Гощанському підприємству „Агропроменерго" позбавляло його можливості розпоряджатися даним гаражем (двома боксами), загальною площею 36,9 кв.м. та продавати його для позивача.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позов в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на гараж (два бокси) , позначений у технічній документації літерою „В-1", загальною площею 36,9 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Незалежності,31 в смт. Гоща Рівненської області не підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про скасування рішення Гощанської селищної ради Рівненської області „Про організацію діяльності щодо виявлених двох безхазяйних гаражів по АДРЕСА_1" №2120 від 01 жовтня 2010 року , то у відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так як не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання права власності за ним на об'єкт нерухомості, то , відповідно, права позивача оспорюваним рішенням Гощанської селищної ради Рівненської області №2120 від 01 жовтня 2010 року у розумінні ст.3 ЦПК України не порушені, а тому в задоволенні позову в цій частині теж слід відмовити за відсутністю права вимоги.

Керуючись ст.ст.3,10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 41,44,46,86 ЦК України (в ред. 1963 року) суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Гощанської селищної ради , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Гощанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Рівненській області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: на гараж (два бокси) , позначений у технічній документації літерою „В-1" , загальною площею 36,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та про скасування рішення Гощанської селищної ради Рівненської області „Про організацію діяльності щодо виявлених двох безхазяйних гаражів по АДРЕСА_1" № 2120 від 01 жовтня 2010 року - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення , а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :

Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2015 року.