ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
провадження № 2/753/1339/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., при секретарі Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 19.12.2014 року звернулась до суду з позовом до ТОВ «Рада» про розірвання договору «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території» від 08.08.2002 року, укладеного між ТОВ «Рада» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що 08.08.2002 року між сторонами, а також ОСОБА_4 було укладено зазначений договір - по квартирі АДРЕСА_1; позивачка є власником вказаної квартири; оспорюваний договір не відповідає положенням Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 року та №630 від 21.07.2005 року; оскільки зазначений (оспорюваний) договір відповідно до положень абзацу 2 частини 1 прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є таким, що втратив чинність; 26.09.2013 року позивачкою до ТОВ «Рада» було подано заяву про встановлення квартирного засобу обліку теплової енергії на абонентський облік та про укладання нового договору на основі типового, але відповіді на заяву позивачка не отримала; 18.11.2013 року та 14.07.2014 року повторно позивачка зверталась до відповідача із заявами про відмову споживача від користування послугами виконавця (відповідача) та розірвання Договору, на що відповідачем була надана відповідь про відсутність у позивачки права на відмову від послуг ТОВ «Рада», з посиланням на продовження терміну дії Договору на наступні три роки.

Вважаючи, що Договір від 08.08.2002 року втратив чинність та не відповідає приписам Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів», тому позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким розірвати Договір «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території» від 08.08.2002 року з 26.09.2013 року з моменту звернення із заявою з вимогою укласти новий договір на основі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги в редакції від 19.12.2014 року підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві; представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, стверджуючи, що позовні вимоги заявлені без достатніх правових підстав та недоведені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: згідно свідоцтва про право власності від 29.01.2004 року позивачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1; 14.06.2013 року ОСОБА_3 змінила прізвище на «Лисенко» у зв»язку з реєстрацією шлюбу (а.с.15, 16).

08.08.2002 року між ТОВ «Рада» Корпорації «Позняки-жил-буд» та власником квартири №103 ОСОБА_3 (сторонами) було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території - по квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

26.09.2013 року ОСОБА_2 (позивачкою) до ТОВ «Рада» (відповідача) було подано заяву про встановлення та взяття квартирного засобу обліку теплової енергії на абонентський облік та про укладання з нею нового Договору на основі типового (а.с.9).

18.11.2013 року та 14.07.2014 року (повторно) ОСОБА_2 (позивачка) зверталась до ТОВ «Рада» із заявами про її відмову, як споживача, від користування послугами виконавця (відповідача) та розірвання (припинення дії) Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території - по квартирі №103, у тому числі з посиланням на положення п.1 Прикінцевих положень (розділ VІІІ) Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (а.с.10, 12); на що Відповідачем була надана відповідь про відсутність у позивачки права на відмову від послуг ТОВ «Рада», з посиланням на продовження терміну дії Договору на наступні три роки (а.с.13, 14).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.526, 623 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч.5 ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв»язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Представником відповідача не заперечується факт не укладання нового Договору на основі типового з позивачкою по теперішній час.

Згідно п.1 Прикінцевих положень (розділ VІІІ) Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - Договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом (з 01.01.2005 року), мають бути приведені у відповідність із ним до 01.01.2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність.

Аналізуючи зміст «Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території» від 08.08.2002 року, твердження позивачки за змістом позовної заяви та заперечення відповідача проти позову (а.с.40-44), суд приходить до висновку про те, що оспорюваний договір не приведений у відповідність із Законом України «Про житлово-комунальні послуги», отже є таким, що втратив чинність з 01.01.2006 року.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що

достатніх підстав для задоволення вимог позивачки про розірвання Договору від 08.08.2002 року з 26.09.2013 року в судовому засіданні не встановлено, тому в задоволенні позову ОСОБА_2 має бути відмовлено.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.ст.6, 11-16, 509, 525, 526, 626-630, 638, 651-654 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» про розірвання Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 08.08.2002 року, укладеного між ТОВ «Рада» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, з 26.09.2013 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.