Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, процесуальним правонаступником якої є ОСОБА_2, на рішення Березнівського районного суду від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Городищенської сільської ради Березнівського району Рівненської області та ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держземагенства у Березнівському районі Рівненської області, про визнання незаконним рішення та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

22 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Городищенської сільської ради Березнівського району Рівненської області та ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держземагенства у Березнівському районі Рівненської області, про визнання незаконним рішення та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Березнівського районного суду від 12 грудня 2014 року позов задоволено. Рішення Городищенської сільської ради Березнівського району Рівненської області № 281 від 29 березня 2012 року „Про внесення змін до рішення № 16 від 14 травня 1996 року „Про передачу земельних ділянок у приватну власність" в частині передачі за рахунок земель житлової та громадської забудови сільської ради у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1898 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1, в с. Городище визнано незаконним. Державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1898 га на АДРЕСА_1, в с. Городище Березнівського району Рівненської області, серії НОМЕР_1 від 25 червня 2012 року, виданий ОСОБА_1, визнано недійсним.

Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 посилалася на те, що позивачка не надала суду належних і допустимих законом доказів про порушення її прав рішенням Городищенської сільської ради № 281 від 29 березня 2012 року „Про внесення змін до рішення № 16 від 14 травня 1996 року „Про передачу земель у приватну власність" в частині, що стосується передачі їй у власність земельної ділянки площею 0,1898 га.

В той же час відповідно до ст. 24 Закону України „Про державний кадастр" підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Як зазначено в абзаці 3 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним.

Крім того, 25 червня 2012 року державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за № 004525. Проте позивач не ставив перед судом питання про скасування такої реєстрації.

Частиною 2 ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що в разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Покликаючись на ці обставини, відповідачка рішення місцевого суду вважала незаконним та необґрунтованим і просила апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу позивачка рішення місцевого суду вважала законним та обґрунтованим і просила апеляційний суд залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Після смерті ОСОБА_1 її процесуальним правонаступником став ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частина 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає можливість визнання незаконними актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено право суду визнати незаконним і скасувати правовий акт індивідуальної дії, що виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оспорюване рішення є правовим актом індивідуальної дії, оскільки встановлює для ОСОБА_1 право на земельну ділянку і стосується її особи та суб'єктивних прав на землю, а тому застосування такого способу захисту порушеного цивільного права як визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, який обрав позивач, узгоджується з обставинами справи і відповідає вимогами закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Городищенської сільської ради Березнівського району від 24 грудня 2010 року «Про внесення змін до рішення № 16 від 14 травня 1996 року» бабі позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 за рахунок земель житлової та громадської забудови сільської ради було передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, яка розташована в с. Городище на АДРЕСА_2, та 27 вересня 2011 року видано відповідний державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку (а. с. 9, 10, 39).

15 листопада 2011 року ОСОБА_4 цю земельну ділянку у встановленому законом порядку подарувала своїй дочці та матері позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_5, яка, у свою чергу, 2 березня 2012 року подарувала її позивачці ОСОБА_3 (а. с. 12). Своє право власності на подаровану земельну ділянку ОСОБА_3 зареєструвала у КП «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації» (а. с. 13).

Відповідно до акту від 17 жовтня 2013 року позивачці ОСОБА_3 в присутності землевпорядника Городищенської сільської ради були передані на збереження межові знаки у кількості 10 штук, якими були закріплені межі подарованої їй земельної ділянки (а. с. 16).

Таким чином, позивачка у визначеному законом порядку стала законним власником своєї земельної ділянки, площею 0,2500 га, яка розташована в с. Городище Березнівського району Рівненської області на АДРЕСА_2.

Її право власності на цю земельну ділянку, як і попередніх власників, у судовому порядку ніким не оспорено. У встановленому законом порядку ця земельна ділянка чи її частина у ОСОБА_3 та попередніх власників не вилучалася.

Відповідачка ОСОБА_1 право власності на свою земельну ділянку площею 0,1898 га, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в с. Городище на АДРЕСА_1, що є суміжною стосовно земельної ділянки позивачки, за рахунок земель житлової та громадської забудови сільської ради набула на підставі рішення Городищенської сільської ради № 281 від 29 березня 2012 року «Про внесення змін до рішення № 16 від 14 травня 1996 року», а відповідний державний акт на право власності на неї їй було видано 25 червня 2012 року (а. с. 21-22).

Отже, відповідачка ОСОБА_1 стала власником своєї земельної ділянки вже після позивачки.

При розгляді справи судом на підставі пояснень представника позивачки, заперечень відповідачки ОСОБА_1, пояснень представників Городищенської сільської ради Березнівського району (представник якої визнав позов ОСОБА_3) й Управління Держземагенства у Березнівському районі, а також інших матеріалів справи встановлено, що при передачі відповідачці ОСОБА_1 належної їй земельної ділянки у власність не було дотримано нормативних вимог щодо погодження меж суміжних земельних ділянок і в подальшому це призвело до частково накладання земельних ділянок ОСОБА_3 і ОСОБА_1

Тому зважаючи на викладені обставини, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, законно й обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Доводи апелянта про недоведеність позову ОСОБА_3 є непереконливими, через що на увагу не заслуговують.

Після набрання оскаржуваним рішенням законної сили воно буде підставою для внесення відповідних записів у Книгу записів реєстрації державних актів.

Разом з тим, посилання місцевого суду в оскаржуваному рішенні на проведений ним порівняльний аналіз підписів від імені ОСОБА_4 з тексту судового рішення підлягає виключенню, оскільки відповідного експертного дослідження з цього приводу судом не призначалося та компетентними особами таке дослідження не проводилося.

З урахуванням викладеного рішення місцевого суду не у повній мірі відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, через що підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, процесуальним правонаступником якої став ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду від 12 грудня 2014 року частково змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду про проведення ним порівняльного аналізу підписів від імені ОСОБА_4

В решті рішення місцевого суду залишити без змін, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: