Справа № 471/1231/15-ц
Провадження №2/471/533/15
Номер рядка звіту 19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року

Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Губанової В.М.

при секретарі- Тягнирядно І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

В своєму позові позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.10.1985 р. ОСОБА_3 мала право власності на житловий будинок по вул. Калініна, 56 в с-щі Братське Миколаївської області.

30 грудня 1999 року ОСОБА_3 померла.

ЇЇ син, ОСОБА_4 спадщину фактично прийняв, однак не оформив її, так як помер в березні 2014 року.

20 січня 2013 року ОСОБА_1 із ОСОБА_4 домовилась про купівлю вищевказаного житлового будинку та купила у відповідача вказану нерухомість, про що цього ж дня уклали простий договір. ОСОБА_4 зобов'язався оформити договір купівлі-продажу нотаріально, довгий час відмовлявся від посвідчення її нотаріально.

Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за усіма важливими умовами договору.

Важливими умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як важливі або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, відносно яких за заявою хоч би однієї із сторін може бути досягнута угода.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги стосовно форми договору не встановлені законом.

Зобов'язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі: ОСОБА_1 повністю здійснила з ОСОБА_4 розрахунок за купівлю вказаного майна в повному обсязі, а останній віддав всі документи на будинок.

Відповідачка є спадкоємицею померлого, однак не претендує на будинок, оскільки він був відчужений за життя батька.

Нотаріус відмовив у реєстрації права власності через відсутність правовстановлюючого документа про право власності на будинок за ОСОБА_4, а на даний час відповідач помер.

Внаслідок невизнання дійсності угоди купівлі-продажу державною нотаріальною конторою позивачка не може розпорядитися належним будинком, що порушує надане її як власнику статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном.

До початку судового засідання позивачка звернулася із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об'ємі.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.10.1985 р. ОСОБА_3 мала право власності на житловий будинок по вул. Калініна, 56 в с-щі Братське Миколаївської області.

30 грудня 1999 року ОСОБА_3 померла.

ЇЇ син, ОСОБА_4 спадщину фактично прийняв, однак не оформив її, так як помер в березні 2014 року.

20 січня 2013 року ОСОБА_1 із ОСОБА_4 домовилась про купівлю вищевказаного житлового будинку та купила у відповідача вказану нерухомість, про що цього ж дня уклали простий договір. ОСОБА_4 зобов'язався оформити договір купівлі-продажу нотаріально, довгий час відмовлявся від посвідчення її нотаріально.

Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за усіма важливими умовами договору.

Важливими умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як важливі або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, відносно яких за заявою хоч би однієї із сторін може бути досягнута угода.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги стосовно форми договору не встановлені законом.

Зобов'язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі: ОСОБА_1 повністю здійснила з ОСОБА_4 розрахунок за купівлю вказаного майна в повному обсязі, а останній віддав всі документи на будинок.

Відповідачка є спадкоємицею померлого, однак не претендує на будинок, оскільки він був відчужений за життя батька.

Нотаріус відмовив у реєстрації права власності через відсутність правовстановлюючого документа про право власності на будинок за ОСОБА_4, а на даний час відповідач помер.

Внаслідок невизнання дійсності угоди купівлі-продажу державною нотаріальною конторою позивачка не може розпорядитися належним будинком, що порушує надане її як власнику статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і квартири, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Проте на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від нотаріального посвідчення, що має місце в даній справі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.10, 209, 210 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно -задовольнити в повному обємі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20 січня 2013 року, за яким ОСОБА_1 купила у ОСОБА_4 нерухоме майно - житловий будинок із усіма господарськими будівлями, спорудами та огорожами біля нього по вул. Калініна, 56 в с-щі Братське Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на:

житловий будинок із усіма господарськими будівлями, спорудами та огорожами біля нього по вул. Калініна, 56 в с-щі Братське Миколаївської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Губанова В. М.,