Справа № 336/4211/15-ц
21 серпня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Наумова О.О., при секретарі Сергієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії, -
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя 30.07.2003 з заявою та відповідними документами для призначення пенсії за вислугу років. На підставі наданих документів відповідачу була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоровя, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ. Відповідач 05.03.2007, 11.02.2009, 07.10.2009 зверталась до управління із заявами про проведення перерахунку пенсії. При кожному зверненні ОСОБА_1 їй повідомлялось про обовязок інформувати територіальний орган Пенсійного фонду про факт працевлаштування або інші обставини, що зумовлюють зміну розміру пенсії. До 28.12.2011 відповідач не зверталась до управління з повідомленням про працевлаштування або про виникнення підстав для зміни чи припинення виплати пенсії.
Спеціалістами управління внаслідок опрацювання у грудні 2011 року даних, що містять індивідуальні відомості про застраховану особу, було виявлено, що ОСОБА_1 не повідомила управління про факт працевлаштування. Відповідача було запрошено для надання відповідних пояснень. Внаслідок звернення відповідача 28.12.2011 та опрацювання даних її трудової книжки, було встановлено, що ОСОБА_1 була прийнята з 10.11.2010 по 19.01.2011 на посаду двірника до Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІ ст. №85, з 20.09.2011 по 12.12.2011 на посаду помічника вихователя класу групи у Запорізький навчально-виховний комплекс №68 Запорізької міської ради Запорізької області, з 20.12.2011 - на посаду двірника до Запорізької ОСОБА_2 ст. №90 Запорізької міської ради Запорізької області.
Внаслідок неповідомлення відповідачем про факт працевлаштування, по пенсійній справі ОСОБА_1 виникла переплата за період з 10.11.2010 по 31.01.2012 у сумі 1149,76 грн.
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону №1058-ІV суми пенсій, виплачені надміру, внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч.1.,2 ст.103 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
Відповідачем 28.12.2011 було також надано заяву, в якій вона повністю визнавала факт виникнення переплати з її вини у звязку з неповідомленням про працевлаштування та просила здійснювати відповідні відрахування щомісячно у розмірі 50 грн. На даний час заборгованість за цей період погашена частково та складає 449,76 грн. До 25.03.2013 ОСОБА_1 отримувала призначену їй, відповідно ди чинного пенсійного законодавства, пенсію за вислугу років. Відповідач 25.03.2013 звернулась до управління із заявою про призупинення виплати пенсії у звязку з працевлаштуванням за спеціальністю з 01.02.2013. До заяви було додано копію трудової книжки, відповідно до якої ОСОБА_1 з 01.02.2013 прийнята на посаду вчителя музичного мистецтва. Після приведення пенсійної справи у відповідність чинному законодавству та наданим документам, виникла переплата пенсії за період з 01.02.2013 по 31.03.2013 у сумі 1888,00 грн. При цьому відповідач у своїй заяві від 25.03.2013 також визнала факт виникнення переплати з її вини та просила дозволити вилатити її протягом 6 місяців в рівних частинах з 01.04.2013. Проте погашення суми переплати пенсії проведено не було.
Згодом, 02.09.2013 ОСОБА_1 звернулась із заявою, в якій зазначила, що була не в змозі погашати заборгованість через хворобу дитини та скрутне матеріальне становище та що зобовязується погасити переплату найближчим часом. Однак також сплати з цього моменту відповідачем здійснено взагалі не було. ОСОБА_1 звернулась до управління 03.04.2014 із черговою заявою, в якій зобовязувалась почати погашати заборгованість по переплаті пенсії з квітня 2014 року. На сьогоднішній день відповідачем не вжито жодних заходів, спрямованих на фактичне погашення заборгованості по переплаті пенсії. Спеціалістами управління 15.04.2015 року на адресу ОСОБА_1 було надіслано запрошення до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя для врегулювання питання щодо погашення існуючої заборгованості по переплаті пенсії. Станом на сьогоднішній день, відповідач до управління не зявлялась, жодних пояснень відносно ситуації, яка склалась, не надала. Оскільки на сьогоднішній день ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді, яка дає право на отримання пенсії за вислугу років, відповідно до ч.2 ст.7 Закону №1788-ХІI виплату пенсії, призначеної на умовах, передбачених ст.52 Закону №1788-ХІІ, їй припинено. Таким чином, управління позбавлено можливості звернути стягнення шляхом проведення відповідних відрахувань з пенсії для погашення інсуючої заборгованості відповідача, у звязку з чим змушене звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя переплату по пенсії за період з 10.11.2010 по 31.01.2012 у сумі 1149,76 грн. (залишок по даній заборгованості 449,76 грн.) та з 01.02.2013 по 31.03.2013 у сумі 1888,00 грн., загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя станом на 07.05.2015 2015 рік складає 2337,76 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно заяви не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, підтримує заявлені позовні вимоги (а.с.33).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання (21.08.2015 року та 21.08.2015 року) повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, підтвердженою безпосередньо перед відкриттям провадження у справі, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав(а.с.25-26, 31-32). В зв'язку із чим, причина неявки відповідачв визнана судом неповажною.
У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. У судовому засіданні встановлені наступні факти, обставини та правовідносини, які регулюються ЦК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя 30.07.2003 з заявою та відповідними документами для призначення пенсії за вислугу років. На підставі наданих документів відповідачу була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоровя, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.
Відповідач 05.03.2007, 11.02.2009, 07.10.2009 зверталась до управління із заявами про проведення перерахунку пенсії. При кожному зверненні ОСОБА_1 їй повідомлялось про обовязок інформувати територіальний орган Пенсійного фонду про факт працевлаштування або інші обставини, що зумовлюють зміну розміру пенсії. До 28.12.2011 відповідач не зверталась до управління з повідомленням про працевлаштування або про виникнення підстав для зміни чи припинення виплати пенсії.
Спеціалістами управління внаслідок опрацювання у грудні 2011 року даних, що містять індивідуальні відомості про застраховану особу, було виявлено, що ОСОБА_1 не повідомила управління про факт працевлаштування. Відповідача було запрошено для надання відповідних пояснень. Внаслідок звернення відповідача 28.12.2011 та опрацювання даних її трудової книжки, було встановлено, що ОСОБА_1 прийнята з 10.11.2010 по 19.01.2011 на посаду двірника до Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІ ст. №85, з 20.09.2011 по 12.12.2011 на посаду помічника вихователя класу групи у Запорізький навчально-виховний комплекс №68 Запорізької міської ради Запорізької області, з 20.12.2011 - на посаду двірника до Запорізької ОСОБА_2 ст. №90 Запорізької міської ради Запорізької області.
Внаслідок неповідомлення відповідачем про факт працевлаштування, по пенсійній справі ОСОБА_1 виникла переплата за період з 10.11.2010 по 31.01.2012 у сумі 1149,76 грн.
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону №1058-ІV суми пенсій, виплачені надміру, внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч.1.,2 ст.103 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
Відповідачем 28.12.2011 було також надано заяву, в якій вона повністю визнавала факт виникнення переплати з її вини у звязку з неповідомленням про працевлаштування та просила здійснювати відповідні відрахування щомісячно у розмірі 50 грн. (а.с.8) На теперішній час заборгованість за цей період погашена частково та складає 449,76 грн. До 25.03.2013 ОСОБА_1 отримувала призначену їй, відповідно ди чинного пенсійного законодавства, пенсію за вислугу років.
Відповідач 25.03.2013 зверталась до управління із заявою про призупинення виплати пенсії у звязку з працевлаштуванням за спеціальністю з 01.02.2013 року (а.с.11). До заяви було додано копію трудової книжки, відповідно до якої ОСОБА_1 з 01.02.2013 прийнята на посаду вчителя музичного мистецтва (а.с.9, зворотна сторона аркуша).
Після приведення пенсійної справи у відповідність чинному законодавству та наданим документам, виникла переплата пенсії за період з 01.02.2013 по 31.03.2013 у сумі 1888,00 грн. (а.с.6). При цьому відповідач у своїй заяві від 25.03.2013 також визнала факт виникнення переплати з її вини та просила дозволити вилатити її протягом 6 місяців в рівних частинах з 01.04.2013. Проте погашення суми переплати пенсії проведено не було.
Згодом, 02.09.2013 ОСОБА_1 звернулась із заявою, в якій зазначила, що була не в змозі погашати заборгованість через хворобу дитини та скрутне матеріальне становище та що зобовязується погасити переплату найближчим часом (а.с.12). Але також сплати з цього моменту відповідачем здійснено взагалі не було. ОСОБА_1 звернулась до управління 03.04.2014 із черговою заявою, в якій зобовязувалась почати погашати заборгованість по переплаті пенсії з квітня 2014 року (а.с.13).
На сьогоднішній день відповідачем не вжито жодних заходів, спрямованих на фактичне погашення заборгованості по переплаті пенсії. Спеціалістами управління 15.04.2015 року на адресу ОСОБА_1 було надіслались запрошення до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя для врегулювання питання щодо погашення існуючої заборгованості по переплаті пенсії (а.с.14). Однак відповідач до управління не зявлялась, жодних пояснень відносно ситуації, яка склалась, не надала.
Оскільки ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді, яка дає право на отримання пенсії за вислугу років, відповідно до ч.2 ст.7 Закону №1788-ХІI виплату пенсії, призначеної на умовах, передбачених ст.52 Закону №1788-ХІІ, їй припинено.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя переплату по пенсії за період з 10.11.2010 по 31.01.2012 у сумі 1149,76 грн. (залишок по даній заборгованості 449,76 грн.) та з 01.02.2013 по 31.03.2013 у сумі 1888,00 грн., загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя станом на 07.05.2015 2015 рік складає 2337,76 грн.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України (далі Положення №280), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню
Відповідно до п.7 Положення №280, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до п.1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2 (далі Положення №8-2), управління у районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах є органами Пенсійного фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням цього Фонду.
Відповідно до п.п.5 п.2.2 Положення №8-2, управління відповідно до покладених на нього завдань, контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності нарахування та сплати страхових внесків, призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.
Основні завдання та повноваження Пенсійного фонду України визначені пп.6 п. 4 Положення №280, серед яких, зокрема, зазначено:
- забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення;
- призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати;
- забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством;
- ефективне та цільове використання коштів, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів.
При призначенні та виплаті пенсії Пенсійний фонд України керується Законами України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-VI (далі Закон №1058-VI), Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІI) .
Відповідно до п.е) ч.2 ст.55 Закону №1788-ХІI право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно зі ст.51 даного нормативного акта, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. При цьому ч.2 ст.7 Закону чітко передбачає, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Постанова №909) посада вчителя у загальноосвітньому навчальному закладі дає право на пенсію за вислугу років. Отже, факт працевлаштування на дану посаду виключає можливість отримання вищезазначеного виду пенсії протягом всього часу роботи на ній.
Згідно з діючим пенсійним законодавством України пенсіонери зобовязані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, реєстрацію або зняття з обліку як фізичної особи - підприємця.
Відповідач про даний обовязок знала, про що свідчить, по-перше, факт її неодноразвого безпосереднього визнання заборгованості з власної вини при поданні заяв до управління, по-друге, підписи на заявах про призначення (перерахунок) пенсії та памятці пенсіонера, що містяться в матеріалах пенсійної справи.
Крім того, у п.2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Постанова №22-1) у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання). Надалі для проведення індексації подається довідка про розмір заробітної плати (стипендії) з урахуванням індексації.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 визнала факт виникнення у неї зазначених переплат, та більше того, у письмовому вигляді зобовязувалась погасити їх, але свідомо проігнорувала як власні зобовязання, так і дії управління, спрямовані на врегулювання спору в добровільному порядку.
Крім того, згідно даних персоніфікованого обліку, ОСОБА_1 продовжуює працювати на посаді, яка підпадає під перелік, зазначений в Постанові №909 та дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
За змістом ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати якого позивач був звільнений при предявленні позову до суду.
Керуючись ст. ст. 88, 197, 208-209, 212, 214-216, 218, 224-226, 293 ЦПК України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Про пенсійне забезпечення, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Положенням про Пенсійний фонд України, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, суд, -
Позов Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії, - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів після отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Наумов