Провадження №2/761/7416/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

27 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м. Києва про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 та уточнивши позовні вимоги, остаточно просив визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач як власник вищевказаної квартири, зареєструвала свого чоловіка у своїй квартирі за вищевказаною адресою. Однак, спільне життя між сторонами не склалося, подружні стосунки між ними припинилися і відповідач добровільно з 20.12.2014 перестав з»являтися додому, а комунальні послуги та інші необхідні платежі по утриманню квартири він також не виконував, з чого позивач зробила висновки, що ОСОБА_2 зареєструвався у вказаній квартирі тільки з метою отримати посвідку на постійне проживання, хоча сам ще в грудні забрав свої речі і виїхав з квартири. Оскільки позивач несе витрати по утриманню житла з урахуванням зареєстрованого в квартирі відповідача, який фактично з сум»єю не проживає у зазначеній квартирі, то ця обставина порушує законні права позивача, як власника квартири і змусило її звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача просив розглянути справу за його відсутність, зазначивши, що підтримує позов в повному обсязі. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Представник третьої особи також в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Суд, керуючись ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, провівши заочний розгляд справи.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступне.

Як свідчать матеріали справи сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 25.02.2001 року, від якого мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.09.1997року, спадкова справа №275, зареєстрованого в реєстрі №4-3948 Третьою Київською державною нотаріальною конторою.

У вказаній квартирі зареєстрована з 2003 року сама позивач - ОСОБА_1, з 2012 - її чоловік - відповідач ОСОБА_2, а також діти сторін - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що свідчить довідка форми №3 від 20.03.2015 року, видана КП «Керуюча компанія» Шевченківського району (а.с.15).

Згідно акту обстеження квартири позивача від 15.07.2015 року відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 відсутній як і його речі.

Обставини, які б свідчили про наявність перешкод у проживанні на спірній жилплощі відповідачу під час розгляду справи встановлені не були.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном - спірною квартирою.

Оскільки відповідачі зареєстровані в квартирі, яка на праві власності належить позивачу, тому вони вважається квартиронаймачем квартири позивача.

Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати,здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки відповідач зареєстрований в спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає та не несе витрат на утримання житла, його реєстрація в квартирі порушує права позивача як власника нерухомого майна, то за таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - підлягають задоволенню.

Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За викладених підстав та враховуючи те, що під час розгляду справи встановлено порушення чинного законодавства з боку відповідачів, суд приходить до висновку, що про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 157 ЖК УРСР, ст. ст. 3,11,57,60,169,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя