Ухвала

іменем україни

08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Дем'яносова М.В., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за заявою АКБ «Східно-Європейський банк» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3, ВАТ «Укрсервісснаб» заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до суду із указаною заявою, у якій з посиланням на ст. 378 ЦПК України просило замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання судового наказу, виданого Рокитнянським районним судом Київської області у справі за заявою АКБ «Східно-Європейський банк» про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ВАТ «Укрсервісснаб» заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначило, що відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги від 25 квітня 2014 року, укладеного між ТОВ «Брокінвестгруп» (первинний кредитор), яке діє від імені АКБ «Східно-Європейський банк», та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (новий кредитор), первинний кредитор відступив за плату, а новий кредитор набув право вимоги, належне первинному кредиторові відповідно до договору, укладеного між АКБ «Східно-Європейський банк» та боржником, а також відповідно до договору забезпечення.

Відповідно до додатка № 2 до вказаного договору відступлення права вимоги до нового кредитора також відбулося і за кредитним договором від 12 червня 2003 року, укладеним з ОСОБА_3

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, у задоволенні заяви про заміну стягувача відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 21 лютого 2005 року Рокитнянським районним судом Київської області видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ВАТ «Укрсервісснаб» на користь АКБ «Східно-Європейський банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 57 670 грн 92 коп.

На виконання судового наказу 21 лютого 2005 року було видано виконавчий лист, який 01 березня 2012 року було подано стягувачем до відділу державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції (далі - ВДВС Рокитнянського РУЮ).

Постановою державного виконавця ВДВС Рокитнянського РУЮ від 02 березня 2012 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового наказу.

Постановою державного виконавця ВДВС Рокитнянського РУЮ від 30 жовтня 2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні, оскільки відсутнє виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, а відтак і відсутні сторони виконавчого провадження, одну із яких просить замінити заявник.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 8 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Разом із тим суди, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, неправильно витлумачили вищезазначені положення закону та дійшли помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишили поза увагою те, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При цьому посилання судів на те, що виконавче провадження відсутнє, а тому неможлива заміна сторони виконавчого провадження, є неправильним, так як не замінивши сторону, вона не зможе повторно звернутися до державної виконавчої служби, що передбачено Законом.

Згідно із ч. 2 ст. 342 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлені у справі ухвали підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 342 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська