Справа № 188/284/15-ц
Провадження № 2/188/233/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О., при секретарі Хандрига Л.І., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

04.03.2015 року позивач звернулася з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 05.06.2012 року.

Померлий ОСОБА_1 був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 597, виданою Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 02.03.2015 року.

За життя померлий ОСОБА_1 заповіту не складав, що підтверджується довідкою № 597, виданою Миколаївською сільською радою 02.03.2015 року, тому позивач є спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого.

Позивач несвоєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому що вважала себе такою, що прийняла спадщину, бо хоч і була зареєстрована у м.Першотравенську Дніпропетровської області, фактично проживала разом з чоловіком в с.Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується актом проведення перевірки факту проживання від 04.03.2015 року.

02.03.2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском строку на звернення для прийняття спадщини, вказавши, що для одержання спадщини позивачу потрібно звернутися до суду для отримання рішення з визначенням додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі ст.ст. 1270 - 1272 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі тридцяти діб після вступу рішення в законну силу.

В судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що проживала разом з чоловіком ОСОБА_1 в будинку своєї матері по АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

У них з чоловіком є двоє спільних дітей, яким, як і позивачу, належить на праві власності по 1/4 частині зазначеної квартири, однак вони в ній не зареєстровані, і заяв про прийняття спадщини не подавали, на день смерті її чоловіка разом з ними не проживали.

Позивач стверджує, що поховала протягом півтора року матір, чоловіка і сестру, тому не зверталася до нотаріуса, однак доказів цих обставин суду не надала.

Відповідач Миколаївська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2 цієї статті).

Судом встановлено, що позивач звернулася з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка позивача ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 05.06.2012 року (а.с.9).

Померлий ОСОБА_1 був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки № 597, виданої Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 02.03.2015 року (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя померлий ОСОБА_1 заповіту не складав, що підтверджується копією тієї ж довідки № 597, виданої Миколаївською сільською радою 02.03.2015 року, тому позивач є спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 08.08.1981 року (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті чоловіка позивача ОСОБА_1 відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У позивача з чоловіком є двоє спільних дітей, яким, як і позивачу, належить на праві власності по 1/4 частині зазначеної квартири, однак вони в ній не зареєстровані, і заяв про прийняття спадщини не подавали, на день смерті її чоловіка разом з ними не проживали.

Отже, діти померлого ОСОБА_1 спадщину після його смерті як спадкоємці першої черги не прийняли.

Позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 у м. Першотравенську Дніпропетровської області, але фактично проживала разом з чоловіком ОСОБА_1 в будинку своєї матері по АДРЕСА_1, що підтверджується актом проведення перевірки факту проживання від 04.03.2015 року (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

02.03.2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском строку на звернення для прийняття спадщини, вказавши, що для одержання спадщини позивачці потрібно звернутися до суду для отримання рішення з визначенням додаткового строку для прийняття спадщини, що підтверджується копією листа нотаріуса від 02.03.2015 року за вихідним №37/01-16 (а.с.11).

Стаття 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Однак суд бере до уваги, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначав, що необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд встановив, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини тому, що вважала себе такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки на день його смерті фактично проживала разом з чоловіком у зареєстрованому шлюбі в будинку своєї матері, хоч і була зареєстрована в іншому місці.

Отже, позивачу не потрібно визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, тому що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вона після смерті чоловіка ОСОБА_1 прийняла його спадщину у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_2, де позивач зареєстрована.

Для оформлення права на спадщину у нотаріуса позивачу потрібно звернутися до суду з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.11 ЦПК України вибір предмету і підстав позовних вимог є виключним правом позивача, суд не вправі їх самостійно змінювати.

Судові витрати відовідно до ст.88 ЦПК України слід залишити на позивачеві.

На підставі викладеного, ст.1268 ЦК України, керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Судові витрати залишити на позивачеві ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а особами, що не були присутні в судовому засіданні, в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя П. О. Бурда