Справа № 366/1153/14-ц
Провадження № 4-с/366/1/15
У Х В А Л А

Іменем України

08 травня 2015 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Ткаченка Ю.В., при секретарі судового засідання Євтушенко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 04 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-12, виданого Іванківським районним судом Київської області 11 квітня 2012 року, з пропуском строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, що не відповідає вимогам ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження». Тому заявник просив визнати вказану постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 квітня 2014 року неправомірною та зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 усунути порушення.

Ухвалою від 28 травня 2014 року Іванківський районний суд Київської області скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

07 липня 2014 року ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Столиця» та апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задоволено частково, ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 28 травня 2014 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час повторного розгляду справи заявник неодноразово змінював підстави подання скарги.

Ухвалою від 05 листопада 2014 року Іванківський районний суд Київської області, розглянувши скаргу ОСОБА_1, вимоги скарги задовольнив.

12 січня 2015 року ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задоволено частково; ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року скасовано, передано питання на новий розгляд до того ж суду, оскільки суд задовольнив скаргу з підстав, які не були заявлені у скарзі.

Заявою від 05 березня 2015 року, поданою представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 було змінено підстави для задоволення скарги, а саме: виконавче провадження за виконавчим листом № 2-12 було відкрите державним виконавцем поза межами строку для предявлення виконавчого листа до виконання, оскільки рішення суду, на виконання якого було видано виконавчий лист, набрало законної сили 29 листопада 2011 року, то відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» такий строк закінчився 29 листопада 2012 року; у виконавчому листі № 2-12, виданому Іванківським районним судом Київської області 11 квітня 2012 року, не вказано індивідуальний ідентифікаційний номер боржника або серія та номер його паспорта, а тому, на думку заявника, виконавчий лист не може бути прийнятий до виконання, оскільки він не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 2, а.с.211-213).

Крім того, 24 квітня 2015 року представник скаржника за довіреністю, ОСОБА_3 подав до суду додаткову скаргу з клопотанням про обєднання з скаргою, яка перебуває на розгляді суду в одне провадження.

Ухвалою від 24 квітня 2015 року суд прийняв скаргу до розгляду та обєднав її в одне провадження із скаргою, яка знаходиться в провадженні суду.

У скарзі від 24 квітня 2015 року скаржник оскаржує рішення та дії старшого державного виконавця ВПВР ДВС України ОСОБА_2 з наступних підстав.

04.04.2014 року старшим державним виконавцем ВПВР ДВС України ОСОБА_2 була розглянута заява представника ПАТ «Банк «Столиця» за довіреністю від 27.02.2014 року ОСОБА_4 про примусове виконання виконавчого листа № 2-12, виданого 11.04.2012 року та відкрито виконавче провадження, про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2014 року ВП № 42828357. Скаржник вважає, що строк на предявлення виконавчого листа до виконання за рішенням суду від 19 жовтня 2011 року, що вступило в законну силу 29 листопада 2011 року, закінчився 29 листопада 2012 року, а оскільки повноважень у державного виконавця щодо самостійного поновлення, встановлення або іншим чином тлумачення строків подання та прийняття виконавчого документа до виконання законом не визначено, то він не мав права поновлювати строк на його предявлення до виконання та приймати документ, оскільки вчиняв дію поза межами своїх повноважень, визначених законом.

Заявник просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ВПВР ДВС України ОСОБА_2 щодо задоволення заяви ПАТ «Банк «Столиця» про відкриття виконавчого провадження та поновлення ПАТ «Банк Столиця» строку на предявлення до виконання виконавчого листа № 2-12, виданого 11.04.2012 року Іванківським районним судом Київської області; визнати рішення про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2014 року № ВП 42828357 неправомірним; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2014 року ВП № 42828357; судові витрати, повязані з розглядом скарги покласти на ВПВР ДВС України.

Представник заявника у судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи державної виконавчої служби заперечував проти скарги в повному обсязі, вважає рішення та дії державного виконавця законними, а виконавчий документ таким, що відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», крім того надав письмові заперечення (т. 2 а.с. 230-233).

Представник заінтересованої особи ПАТ «Банк «Столиця» у судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини щодо виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб), є Закон України «Про виконавче провадження».

Вимоги до виконавчого документа визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 даного Закону (в редакції, яка була чинна на час видачі виконавчого листа судом 11 квітня 2012 року) у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Крім того, у виконавчому листі вказано найменування стягувача юридичної особи ПАТ «Банк Столиця». Суд вважає, що зазначення у виконавчому листі абревіатури ПАТ, яка у діловому обороті є загальновизнаною нормою скорочення такої організаційно-правової форми господарського товариства як публічне акціонерне товариство, не є порушенням закону. Зважаючи на те, що у виконавчому листі також вказано ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, то питання щодо неоднозначного визначення стягувача не стоїть.

Таким чином посилання заявника, як на підставу задоволення скарги, на невідповідність виконавчого листа вказаній нормі через відсутність у ньому повного найменування юридичної особи стягувача та індивідуального ідентифікаційного номера боржника, не відповідає закону, чинному на той час.

Положеннями статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, вставленому цим Законом.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред'явлення виконавчого документа до виконання переривається пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що перебіг перерваного строку поновлюється, але не зазначено, що цей строк поновлюється державним виконавцем.

Пунктом 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред'явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

З огляду на зазначене вище старший державний виконавець ВПВР ДВС України ОСОБА_2 вчинив дію у спосіб, не передбачений законом, а саме: поновив строк для предявлення виконавчого листа № 2-12, виданого 11.04.2012 року, до виконання, та в порушення пункту 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв до провадження виконавчий документ і виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2014 року ВП № 42828357.

Щодо підстави скарги в частині визнання постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 від 04.04.2014 року ВП 42828357 неправомірною, то суд зазначає наступне.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав відмов у відкритті виконавчого провадження. Такими підставами є: 1) пропуск встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Пунктом 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відмова у відкритті виконавчого провадження здійснюється у випадку пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Враховуючи викладене вище постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2014 року ВП № 42828357 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявник просить покласти судові витрати на ВПВР ДВС України, однак при цьому не зазначив конкретного розміру понесених ним витрат та не надав докази, що їх підтверджують.

На підставі викладеного та керуючись ст. 386-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 щодо задоволення заяви ПАТ «Банк Столиця» про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-12, виданого 11 квітня 2012 року Іванківським районним судом Київської області.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 щодо поновлення ПАТ «Банк Столиця» строку на предявлення до виконання виконавчого листа № 2-12, виданого 11 квітня 2012 року Іванківським районним судом Київської області.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 від 04 квітня 2014 року ВП № 42828357 про відкриття виконавчого за виконавчим листом № 2-12, виданого 11 квітня 2012 року Іванківським районним судом Київської області.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: