Справа № 323/2633/15-ц
30.10.2015 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Плечищевої О.В., при секретарі Свириденко О.С., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
25 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору у розмірі 583954,20 грн. та судові витрати у вигляді судового збору, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним.
25 червня 2012 року між АТ «Ощадбанк», в особі філії - Донецького обласного управління АТ банк» та ТОВ «Агросервіс» був укладений договір кредитної лінії № 4 відповідно до якого Відповідач- 1 отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами).
Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 та підпункту 2.7.1 кредитного договору розмір суми максимального ліміту кредитування складає 1 000 000,00 грн. з остаточним терміном повернення не пізніше 24 червня 2015 року, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 19,8 % річних.
Згідно підпункту 2.7.2 кредитного договору проценти за кредитом нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Відповідача -1 за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за кредитним договором.
Відповідач згідно п. 2.1. кредитного договору, зобов'язувався отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором. В свою чергу Відповідач -1 умови кредитного договору не виконав та не повернено кредит до 24 жовтня 2015 року, чим порушено п. 2.2 кредитного договору, до того ж з квітня 2015 року не сплачувались проценти за користування кредитом в повному обсязі.
В якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Агросервіс" за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №4 від 25 червня 2012 р.
Згідно п.п. 1.1, 2.1 договору поруки, ОСОБА_1 безумовно, безвідклично та безоплатно зобов"язується перед позивачем відповідати солідарно з відповідачем-1 за виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором.
Згідно зі ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Розмір основної заборгованості підтверджується випискою по рахунку Відповідача-1 та розрахунком заборгованості по процентам.
Пунктом 2.10 кредитного договору встановлено, що за надання банківських послуг позичальник сплачує банку комісійні винагороди у визначеному розмірі.
Згідно п.5.3.10 кредитного договору позичальник зобов"язаний сплатити комісійні винагороди, передбачені договором.
Станом на липень 2015 року заборгованість Відповідача- 1 за несплачені комісійні послуги банка складає 225,97 грн., що підтверджується випискою по рахунку позичальника.
На підставі викладеного вбачається, що загальна заборгованість Відповідача -1 за кредитним договором становить 583 954,2 грн., яка складається з:
- тіло кредиту - 564 761,48 грн.;
- заборгованість по процентам кредиту - 18 966,75 грн.;
- несплачені комісійні послуги - 225,97 грн.
Враховуючи вимоги п. 3.1 договору поруки та ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
17 квітня 2015 року Відповідачу- 2 ОСОБА_1 було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, згідно якої йому надавався строк на погашення існуючої суми боргу, але по теперішній час заборгованість не сплачена.
В судове засідання Представник Позивача не з'явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглядати цивільну справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та
проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, через засоби масової інформації - газету «Урядовий кур"єр» №197 (5571) від 23.10.2015 року, однак не з"явилися, про причину неявки до суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали.
Звертаючи увагу, що Відповідачі не з'явилися, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
За ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Судом встановлено, що 25 червня 2012 року між АТ «Ощадбанк», в особі філії - Донецького обласного управління АТ банк» та ТОВ «Агросервіс» був укладений договір кредитної лінії № 4 відповідно до якого Відповідач- 1 отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами). (а.с.8-14).
Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 та підпункту 2.7.1 кредитного договору розмір суми
максимального ліміту кредитування складає 1 000 000,00 грн. з остаточним терміном повернення не пізніше 24 червня 2015 року, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 19,8 % річних.
Згідно підпункту 2.7.2 кредитного договору проценти за кредитом нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Відповідача -1 за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за кредитним договором.
Відповідач згідно п. 2.1. кредитного договору, зобов'язувався отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором. В свою чергу Відповідач -1 умови кредитного договору не виконав та не повернено кредит до 24 жовтня 2015 року, чим порушено п. 2.2 кредитного договору, до того ж з квітня 2015 року не сплачувались проценти за користування кредитом в повному обсязі.
В якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Агросервіс" за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №4 від 25 червня 2012 року.(а.с.15-16).
Згідно п.п. 1.1, 2.1 договору поруки, ОСОБА_1 зобов"язувався перед позивачем відповідати солідарно з ТОВ "Агросервіс" за виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором.
Згідно зі ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Пунктом 2.10 кредитного договору встановлено, що за надання банківських послуг позичальник сплачує банку комісійні винагороди у визначеному розмірі.
Згідно п.5.3.10 кредитного договору позичальник зобов"язаний сплатити комісійні винагороди, передбачені договором.
Станом на липень 2015 року заборгованість Відповідача- 1 за несплачені комісійні послуги банка складає 225,97 грн., що підтверджується випискою по рахунку позичальника.
Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 2 зв-7) заборгованість Відповідача- 1 ТОВ "Агросервіс" за договором становить 583954,20 грн., яка складається з:
- 564 761,48 грн. - тіло кредиту;
- 225,97 грн. -несплачені комісійні послуги.
Розмір основної заборгованості підтверджується випискою по рахунку Відповідача-1 (а.с.19-79).
Враховуючи вимоги п. 3.1 договору поруки та ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
17 квітня 2015 року Відповідачу- 2 ОСОБА_1 було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, згідно якої йому надавався строк на погашення існуючої суми боргу, але по теперішній час заборгованість не сплачена.(а.с.17).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведенимналежним чином.
Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідачі у судове засідання не з'явилися, доказів сплати заборгованості за кредитним договором не надали, тому суд вважає
необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір в сумі 3654,00 грн., що був сплачений позивачем при звернені до суду, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 118, 119, 120, 192, 196, 208-209, 213-215, 218, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 554, 598, 599, 610, 615, 629, 634,1050, 1054 ЦК України,
Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду: О.В.Плечищева