АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 679/1798/14-ц
Провадження № 22-ц/792/170/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Нетішинського міського суду від 25 листопада 2014 року цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітньої ОСОБА_7, в інтересах якої діє орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, як правонаступників ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, правонаступниками якої є ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітня ОСОБА_7, в інтересах якої діє орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, про поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачів, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_8 зазначала, що 8 липня 1989 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який за рішенням суду розірвано 13 вересня 2012 року. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. У період шлюбу ними було придбано квартиру АДРЕСА_1. Вказувала, що квартира була придбана за кошти її матері. У зв'язку із цим, ОСОБА_8 просила суд виділити їй у власність 4/5 вищевказаної квартири, а відповідачу 1/5 вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла.

Правонаступниками ОСОБА_8 є ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітня ОСОБА_7, в інтересах якої діє орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради.

Правонаступники, згідно заяви, уточнили позовні вимоги та просили визнати за ними право власності на оспорювану квартиру по 26,67 % за кожним.

ОСОБА_9 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності та визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Рішення Нетішинського міського суду від 12 лютого 2014 року, залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 25 березня 2014 року, скасоване ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 23 липня 2014 року з направленням справи на новий розгляд суду першої інстанції.

Останнім рішенням Нетішинського міського суду від 25 листопада 2014 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітньої ОСОБА_7, в інтересах якої діє орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, як правонаступників ОСОБА_8, задоволений частково.

Зустрічний позов ОСОБА_9 задоволений частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Визначено, що частка померлої ОСОБА_8 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/2.

Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітньою ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за померлою ОСОБА_8 на 1/2 квартири АДРЕСА_1, що становить 50%, а кожному із спадкоємців по 16,67 %.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1, що становить 50%.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітньої ОСОБА_7, в інтересах якої діє орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, як правонаступників ОСОБА_8, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 судовий збір в розмірі по 114 грн. 70 коп. з кожної.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 як правонаступників судовий збір по 71 грн. 70 коп. кожній.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_10 просять рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове рішення, яким їх позов як правонаступників ОСОБА_8 задовольнити повністю і визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітньою ОСОБА_7 право власності за кожним на 26,67 % квартири АДРЕСА_1. А зустрічний позов ОСОБА_9 задовольнити частково і визнати за ним право власності на 20% квартири АДРЕСА_1, поклавши судові витрати на відповідача.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що суд необґрунтовано стверджує про відсутність підстав для зменшення частки ОСОБА_9 у спільному майні подружжя. При цьому, суд посилається на те, що стороною позивача не надано письмових доказів про придбання спірної квартири за рахунок ОСОБА_5

Між тим, спірна квартира хоча й придбана в період шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, однак не за спільні кошти подружжя. Придбання квартири відбулося виключно за рахунок коштів ОСОБА_5, а ОСОБА_9 не приймав жодної участі у її придбанні, що свідчить, що він не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї. Ця обставина в судовому засіданні підтверджена належними та допустимими доказами - показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які суд безпідставно до уваги не прийняв.

При вирішенні питання про розмір часток подружжя суд не врахував положення ч.1 ст. 60, ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України, роз'яснення, викладені в п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що на момент купівлі квартири ОСОБА_9 був забезпечений житлом - мав на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_4, та був зареєстрований у цій квартирі. В спірну квартиру не прописувався, а прописався через декілька років., тобто, він не потребував житла, а тому не приймав участі в його придбанні.

У спірній квартирі проживає малолітня донька відповідача ОСОБА_7, яка має рівне право нарівні з батьком, власником квартири,на користування житлом. ЇЇ інтереси мають бути врахованими при вирішенні питання про поділ квартири, і у зв'язку з цим орган опіки та піклування просив суд збільшити частку матері дітей-спадкоємців, але суд таку позицію цього органу проігнорував.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5, ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_9, представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.07.1989 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, який розірваний рішенням Нетішинського міського суду від 13.09.2012 року.

Від шлюбу у них є двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В період шлюбу за договором купівлі-продажу від 13.08.1996 року ОСОБА_8 придбала трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу від 29.11.2003 року, ОСОБА_9, діючи в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6, здійснив продаж двокімнатної квартири АДРЕСА_4. Вказана квартира, згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.09.1996 року, належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 та ОСОБА_6 При цьому, виконавчий комітет Нетішинської міської ради надав згоду ОСОБА_9 на продаж приватизованої квартири АДРЕСА_6 від імені малолітньої дочки ОСОБА_6 Крім того, згідно заяви, ОСОБА_6 також дала згоду на продаж даного житла у зв'язку з покращенням житлових умов.

Рішенням Нетішинського міського суду від 29.10.2012 року вирішено стягувати з ОСОБА_9 щомісячно на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі 25% від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, до її повноліття, починаючи з 17.10.2012 року. Також вирішено стягувати з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 17.10.2012 року по 31.07.2013 року.

09 червня 2013 року ОСОБА_8 померла.

Після її сметрі відкрилась спадщина на належне їй майно і її спадкоємцями стали ОСОБА_5, ОСОБА_6, і малолітня ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_8, за умовами мирової угоди, яка була затверджена Нетішинським міським судом 08.11.2013 р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_5, погоджено місце проживання малолітньої ОСОБА_7 з ОСОБА_5, за місцем її проживання в квартирі АДРЕСА_7. Крім того, ОСОБА_9 зобов'язався щомісячно віддавати ОСОБА_5 пенсію по втраті годувальника, яку він отримує на дочку ОСОБА_7

Судом також встановлено, і це сторонами не заперечується, що квартира АДРЕСА_1 придбана під час шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9

При цьому, позивачами - правонаступниками не доведено, що спірна квартира була придбана за кошти ОСОБА_5

Враховуючи наведене, суд прийшов до правильного висновку, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_9, частки співвласників відповідно до ст. 70 СК України є рівними і становлять по 1/2. При цьому, судом не встановлено обставин, передбачених ч. ч. 2 , 3 ст. 70 СК України, для відступлення від засади рівності часток подружжя.

Тому суд обґрунтовано визнав право власності на 1/2 квартири за позивачами ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітньою ОСОБА_7 та на 1/2 - за ОСОБА_9

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано стверджує про відсутність підстав для зменшення частки ОСОБА_9 у спільному майні подружжя, оскільки спірна квартира хоча й придбана в період шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, однак не за спільні кошти подружжя; що при вирішенні питання про розмір часток подружжя суд не врахував положення ч.1 ст. 60, ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України, роз'яснення, викладені в п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», безпідставні.

Суд в своєму рішенні правильно вказав, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і частки подружжя є рівними.

При цьому, суд правомірно, оцінюючи докази у відповідності до ст. 212 ЦПК України, не визнав показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 достатніми для підтвердження факту придбання квартири за кошти ОСОБА_5

За встановлених обставин, суд не мав підстав при вирішенні спору для застосування положень ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Фурсевич О.В.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 48