Справа № 219/4233/15-ц
Провадження №2-з/219/25/2015
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

06 листопада 2015 року. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Букрєй С.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювати будь-які нарахування (в т.ч. відсотків за користування кредитом, комісій за користування кредитом, пені та штрафів) за кредитним договором б/н від 21.11.2010 року та за кредитним договором б/н від 12.07.2013 року нібито укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 до вирішення спору за позовом ОСОБА_1 до банку про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину.

Розглянувши заяву, дослідивши докази надані заявником, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: … 2) забороною вчиняти певні дії; … У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши обґрунтування вимог про забезпечення позову та обставини, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування його позовних вимог про захист прав споживачів, суд вважає, що відсутні підстави застосування ст. 151, 152 ЦПК України.

В матеріалах справи мається копія рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2015 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.11.2010 року в сумі 32395,59 гривень, яке набуло законної сили 25.08.2015 року, і суд вважає, що задоволення вимог позивача про заборону здійснення нарахувань за кредитними договорами, зазначеними в поданому позові унеможливить виконання судового рішення, яке набуло чинності і яке є обовязковим до виконання. Крім того в поданій заяві про забезпечення позову позивачем не обґрунтовано, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення його позову.

Тому заява про забезпечення позову на даний період не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювати будь-які нарахування (в т.ч. відсотків за користування кредитом, комісій за користування кредитом, пені та штрафів) за кредитним договором б/н від 21.11.2010 року та за кредитним договором б/н від 12.07.2013 року, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 до вирішення спору за позовом ОСОБА_1 до банку про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, залишити без задоволення .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.П.Букрєй