Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: сторін і їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 1 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 1 квітня 2015 року зазначений позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2, 1975 р.н., на користь ОСОБА_1, 1978 р.н., аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 18 березня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допущено до негайного виконання.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалась на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

На її обґрунтування зазначала, що судом не досліджено докази, які підтверджують фактичний розмір заробітної плати відповідача та при визначенні його матеріального становища безпідставно враховано перебування його теперішньої дружини у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 3-х років, оскільки їй була виплачена державна допомога при народженні дитини.

Усупереч вимогам ч.4 ст. 182 ЦПК України судом залишено без уваги ті обставини, що позивач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання із ураженням опорно-рухового апарату. Вона потребує стаціонарного, амбулаторного та санаторно-курортного лікування шість разів на рік. Курс реабілітації коштує приблизно 3 000 гривень, а крім того необхідно купувати ліки, що призводить до значних витрат. Фактичний розмір щомісячного утримання дитини складає не менше 1 500 гривень. Заробітна плата позивача становить 2 500 гривень щомісяця, а інших доходів не має. Натомість відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі більше ніж 600 гривень, оскільки його заробіток становить близько 3 600 гривень, він не обмежений у працездатності.

Вважала, що судом не додержано вимог ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, його ухвалення без повного і об'єктивного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та без належної оцінки доказів у справі.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 180, 182 СК України, ст.ст.3, 27 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р., просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким визначити розмір аліментів на утримання дочки у розмірі 1 200 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Частково задовольняючи вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків з утримання дитини, а тому з урахуванням того, що ОСОБА_2 має мінливий дохід, а також обставин, що мають значення при визначенні розміру аліментів, визначив їх розмір у 600 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Матеріалами справи встановлено, що від шлюбних відносин сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3). Після розірвання між ними 21 січня 2014 шлюбу дитина проживає з матір'ю (а.с. 2-2, зв.).

ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає. Він створив іншу сім'ю, від нових шлюбних відносин має дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно із положеннями ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Між тим, встановивши той факт, що відповідач має постійне місце роботи, в зв'язку з чим отримує щомісяця заробітну плату, суд першої інстанції хибно застосував до спірних відносин норми ч. 1 ст. 184 СК України, які не підлягали застосуванню.

Відповідно до цих вимог закону якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, з довідок роботодавця відповідача від 15.05.2015 року №№134, 135 видно, що ОСОБА_2 працює вчителем фізики та інформатики у Комунальному закладі "Вербська санаторна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради з 3 вересня 2013 року, отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої складає близько 3 100 гривень.

З правової позиції Верховного Суду України, що висловлена у його постанові від 5 лютого 2014 року у справі №143цс13, вбачається, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до абз другого ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

В позовній заяві та в засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки 1 200 гривень щомісячно.

Оскільки в засіданні апеляційного суду встановлено, що відповідач має постійне місце роботи і регулярний заробіток, колегія суддів з урахуванням правил ч. 3 ст. 303 ЦПК України, постанови Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі №143цс13, ст.ст. 180, 182, 183 СК України та думок осіб, які беруть участь у справі, вважає за доцільне визначити щомісячний розмір аліментів в 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2

Частина 1 ст. 183 СК України передбачає обов'язок суду визначати частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину.

Як убачається, суд першої інстанції уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Судовий збір у розмірі 365, 40 гривень (243, 60 гривень за розгляд справи місцевим судом + 121, 80 гривень за апеляційний розгляд) підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

За викладених обставин доводи позивача про спроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти у щомісячному розмірі 1 200 гривень, тобто у твердій грошовій сумі, суперечать вимогам закону і обставинам справи.

Не можна погодитися і з доводами ОСОБА_1 про додаткові витрати, які вона понесла і несе в зв'язку з хворобою дитини, оскільки ці правовідносини регулюються нормами ст. 185 СК України. Таких позовних вимог нею не заявлялося, що за правилами ст. 11 ЦПК України унеможливлює їх вирішення судом.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України мотивом для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового є неповнота з'ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі ст.ст. 180, 182, 183 СК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 1 квітня 2015 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 1975 р.н., на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: