Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/8310/15-ц
провадження 2/369/3504/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року позивач звернувся до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 07 серпня 2008 року між АТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання строком до 07 серпня 2038 року кредиту в розмірі 116 000 дол. США. За умовами даного договору ОСОБА_1 мав регулярно сплачувати частину кредиту та відсотки за користування кредитом. Свої зобовязання за договором банк виконав. У порушення вимог договору та норм кодексу відповідач перестав вносити необхідні платежі. Станом на 08 липня 2015 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 2 237 989,32 грн., яка складається з простроченого кредиту в розмірі 1 998 500,59 грн., відсотки за користування кредитом в розмірі 190 667,15 грн. Через невиконання умов договору банком також була нарахована пеня в розмірі 46 238,97 грн. Через невиконання грошового зобовязання за ст. 625 ЦК України нараховано три відсотки річних по тілу 738,62 грн. та 1843,99 грн. У якості забезпечення виконання вимог кредитного договору між банком та відповідачем укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1.

Вказали, що 25 травня 2012 року між АТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, в тому числі і по даному кредитному та іпотечному договорах.

Тому просили суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 237 989,32 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги не визнав, подав суду письмові заперечення. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус Нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків Нового кредитора.

Відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

07 серпня 2008 року між АТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2619/0808/71-068.

За даним договором Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 116 000 дол.США з розрахунку 12% річних за користування кредитом на строк з 07 серпня 2008 року до 07 серпня 2038 року. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором кредиту №2619/0808/71-068 від 07 серпня 2008 року іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки №2619/0808/71-068-Р-1 від 07 серпня 2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Предмет іпотеки має загальну площу 461,7 кв.м., житлову площу 17,4 кв.м. і складається з однієї кімнати в придатному для житла стані.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У п.3.10 кредитного договору вказано, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором.

Також сторони при укладенні договору погодили, що таке дострокове погашення позичальником заборгованості має бути здійснене протягом 30 календарних днів з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення.

Відповідно до пояснень позивача та довідки від 08 липня 2015 року за ОСОБА_1 має прострочену заборгованість по тілу кредиту 2 904,18 дол. США, відсотки 7 666,06 дол. США.

28 липня 2015 року ОСОБА_1 було направлено лист-вимогу від 27 липня 2015 року про погашення заборгованості. З позовом до суду банк звернувся вже 03 серпня 2015 року, тобто з порушенням порядку, передбаченого договором.

Крім того, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

З копії паспорту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що відповідач з 2009 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкту №45144385 від 06 жовтня 2015 року встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_4.

Доказів того, що відповідач має інше нерухоме майно, придатне для проживання, або боржник надав згоду на таке відчуження, суду подано не було. Зважаючи на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом визнання права власності.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 572, 575, 589, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Закону України Про іпотеку та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич