22-ц/775/1085/2015(м)
Головуючий в першій інстанції - Луньова О.Г.
Доповідач - Принцевська В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевській В.П.,

суддів Гаврилової Г.Л., Биліни Т.І.

при секретарі Собецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполя апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 2 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Вугледарської міської Ради, про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 01.09.2007 року по 20.11.2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від якого мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На весіллі батьки відповідача прилюдно подарували їм спірну трикімнатну квартиру, право власності на яку зареєстровано за відповідачами, як спільна сумісна власність. Позивачка та відповідач ОСОБА_2, як подружжя, проживали в квартирі разом з дитиною, позивач та дитина зареєстровані в вказаній квартирі. Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачка з сином залишилися проживати по місцю реєстрації, а відповідач пішов жити до своїх батьків в АДРЕСА_1. 08.05.2015 року позивачка з сином не змогли увійти до спірної квартири, яка є їх постійним, зареєстрованим місцем проживання. Замки на вхідних дверях були замінені. Позивач з дитиною на теперішній час вимушена тимчасово проживати в квартирі своїх батьків, змінюючи звичайний спосіб життя свій та свого малолітнього сина. Позивач просить суд: визнати незаконними дії відповідачів по виселенню її та сина зі спірної квартири, вселити її та дитину в спірну квартиру, зобов'язати відповідачів та інших осіб не чинити їй та дитині перешкоди у користуванні спірною квартирою.

22.06.2015 року позивачем було подано уточнення до позовної заяви, в яких позивачка просить суд: визнати незаконними дії відповідачів по виселенню її та сина зі спірної квартири, вселити її та дитину в спірну квартиру, зобов'язати відповідачів не чинити їй та дитині перешкоди у користуванні спірною квартирою, надавши вільний доступ в квартиру та ключі від квартири.

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 2 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Усунуто перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом вселення позивачки та сина в спірну квартиру і зобов»язано відповідачів не чинити перешкод позивачці та сину в праві користування спірною квартирою та надати позивачці ключі від спірної квартири.

З даним рішенням не погодилися відповідачі та їх представник ОСОБА_6 оскаржив рішення в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи, не звернув увагу на те, що відповідачі ніколи не чинили перешкоди сину позивачки та відповідача ОСОБА_5 в користуванні спірною квартирою. Також представник відповідачів вважає, що суд передчасно дійшов висновку, що відповідачі чинили перешкоди позивачці, оскільки позивачка не надала достатньо доказів в підтвердження даних обставин. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідачів повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні також підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. Відповідачі також пояснили, що вони проти того, щоб позивачка проживала в спірній квартирі, оскільки вона вже не є дружиною ОСОБА_2, а відповідачі, як власники спірної квартири, не можуть повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю квартирою у зв»язку з проживанням в ній позивачки.

Позивачка та представник третьої особи до суду не з»явилися, повідомлені про час і місце судового засідання судовими повістками.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007 року. Шлюб розірвано 20.11.2014 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на спірну квартиру від 12.07.1999 року квартира, належить на праві спільної сумісної власності відповідачам.

Позивачка та дитина зареєстровані в спірній квартирі та проживали в ній як під час шлюбу позивачки та відповідача, так і після розірвання шлюбу, що сторонами не оспорюється.

09.05.2015 року позивачка звернулась до Вугледарського МВ ГУМВС України в Донецькій області з повідомленням, яке внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань, про те, що 08.05.2015 року в період часу з 07.45 годин до 20.45 годин відповідач ОСОБА_2, знаходячись в спірній квартирі самовільно, без її відома змінив серцевину верхнього замку вхідної двері до квартири, чим перешкодив вільному доступу до приміщення де остання мешкає та зареєстрована.

Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановленістаттею 162 Житлового Кодексу Української РСР.

Відповідно до положень Житлового Кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач та дитина вселилися та зареєструвалися в квартирі на законних підставах. Питання щодо втрати позивачем права користування квартирою не вирішувалось.

Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 та 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно встановив, що доводи відповідачів про те, що він проти проживання в квартирі позивачки, оскільки з нею припинені шлюбні відносини, не обґрунтовані, оскільки припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє позивача права користування займаним приміщенням.

Щодо доводів відповідача та його представника, щодо недоведеності факту перешкоджання користування житловим приміщенням, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт перешкоджання у користуванні спірною квартирою, що підтверджується фактом звернення позивачки до міліції, а також поясненнями відповідачів, тому є підстави усунути перешкоди в праві користування позивача та дитини квартирою, шляхом їх вселення та зобов'язання не чинити перешкод в праві користування квартирою АДРЕСА_1 та надати ключі від квартири.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод в праві користування позивача та дитини квартирою, шляхом їх вселення та зобов'язання відповідачів не чинити перешкод в праві користування квартирою АДРЕСА_1 та надати ключі від квартири.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 2 вересня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді