САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/2009/15-ц
Провадження № 2/206/697/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., за участю секретаря Щербини Є.С., позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» ОСОБА_1 міської ради про визнання відсутності договірних правовідносин, безпідставності нарахувань та зобовязання укласти договір на водопостачання на умовах, передбачених Типовим договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувшись до суду з даним позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, просить визнати відсутність договірних взаємовідносин між нею та КП «Дніпроводоканал» та безпідставність всіх здійснених відповідачем нарахувань по особовому рахунку №02, відкритому за адресою її домоволодіння вул. Здоровя, 1/1 станом на 01 червня 2015 року; зобовязати відповідача у термін одного місяця укласти з нею договір на водопостачання у відповідності до Типового договору, затвердженого постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року та вести нарахування за водовикористання відповідно до умов двобічне укладеного договору, мотивуючи тим, що вона є власником 2/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Здоровя,1 з 25 квітня 1998 року. Фактично своєю часткою домоволодіння вона почала користуватися з 2008 року. На території її домоволодіння є дві колодязні свердловини. До її водогону без узгодженої проектної документації самовільно було підключене домоволодіння сусіда ОСОБА_4 Саме ОСОБА_4 і користувався її водогоном до 2008 року. Після предявлення їй того ж року відповідачем вимоги про сплату боргу в сумі 906 грн. за використання води чотирма особами за її адресою, в її присутності контролер «Дніпроводоканалу» перекрив кран в центральному колодязі і опломбував його. Однак після неодноразових скарг сусіда ОСОБА_4 на відсутність у нього питної води, самі ж працівники «Дніпроводоканалу» кран розпломбували та відкрили воду. Вона була вимушена вже самостійно відєднати самовільне підключення до її водогону сусіда ОСОБА_4 Оскільки вона заважала несанкціонованим врізкам у водогін сусіда, він його зруйнував. Відповідач про ці обставини був повідомлений, однак нарахування по відкритому на її імя особовому рахунку не припинились. Вона відновила водогін у відповідності до узгодженої документації в березні 2014 року. Після цього за її заявою був встановлений і опломбований відповідачем лічильник води у дворовому колодязі. Після цього вона звернулась з заявою до відповідача про укладення з нею договору на водопостачання у відповідності до Типового договору та ліквідувати без підставні нарахування. Однак їй було відмовлено в укладенні типового договору, оскільки КП «Дніпроводоканал» не надає їй послуги з водопостачання за допомогою внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання, а нарахування плати за надані послуги припиняється після опломбування вентелю.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, підтвердила викладені в заяві обставини і підстави.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зокрема пояснила, що вони не заперечують проти укладення з позивачем договору на водопостачання та водовідведення. КП «Дніпроводоканал» не надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також водопостачання за допомогою внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання, то підприємство не має підстав укладати типовий договір відповідно до постанови КМУ №630 від 21.07.2005р. Нарахування плати за надані послуги припиняється після опломбування вентелю на вводі водопроводу в закритому стані. Доказів відсутності водокористування позивачем надано не було, тому вони не мають підстав списувати наявну суму заборгованості. В задоволенні позову просила відмовити.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_2 є власником 2/3 частин домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Здоров'я,1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.04.1998р., посвідченого зав. держнотконторою ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №1-903 та є споживачем водопостачання за цією адресою, яке надає КП «Дніпроводоканал», що підтверджується актом допуску в експлуатацію лічильника холодної води (а.с.25,37).

Позивач на протязі останніх років неодноразово зверталася до КП «Дніпроводоканал» щодо укладення з нею договору на умовах, передбачених типовим договором, затвердженим постановою КМУ №630 від 21.07.2015р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Відповідач надсилав позивачу екземпляр Договору "Про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №02 (а.с.48-56).

Позивач повернув екземпляр договору не погодившись з умовами останнього (а.с.78).

Сторнами до теперішнього часу договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення не укладено.

Так, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки.

Аналіз положень вказаного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст.. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Цивільний кодекс України у статтях 3,6,203,626,627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторіе, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п 2 ч 1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч 1 ст.206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642-643 ЦК України.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6,627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим зазначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч 3 ст. 6 та ст..627 цього Кодексу при укладанні договору, вибори контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Закон передбачає істотні (обовязкові ) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним.

Так істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обовязки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварії, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін.

Відповідно до ст.ст.20,21 Закону України «про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 5 цього ж Закону до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, належить розроблення типових договорів

Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Кабінет Міністрів України було зобовязано протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом (з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 26.04.2014р.): прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Станом на момент ухвалення рішення типової форми Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) Кабінетом міністрів України не затверджено.

Відповідно до ч 5 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

КП «Дніпроводоканал» як виробник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визнаний виконавцем житлово-комунальних послуг, вказаних в ст..13 даного Закону.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. затверджено для використання у взаємовідносинах між споживачами та відповідними виконавцями Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Станом на момент ухвалення рішення жодним чинним нормативно правовим актом КП «Дніпроводоканал» не визнано виконавцем послуг з централізованого опалення, водопостачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Таким чином суд не вбачає правових підстав для зобовязання відповідача укласти з позивачем договір на водопостачання і водовідведення у відповідності до вимог типового договору та вести нарахування відповідно до умов двобічне укладеного договору.

Вирішуючи спір у частині позовних вимог про визнання відсутності договірних взаємовідносин між позивачем та КП «Дніпроводоканал» та безпідставність всіх здійснених відповідачем нарахувань по особовому рахунку №02, відкритому за адресою її домоволодіння вул. Здоровя, 1/1 станом на 01 червня 2015 року, суд прийшов до наступного.

Положення статті 4 ЦПК України, згідно з якою, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Захист цивільних прав - це не що інше як передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом. Однак такий спосіб має бути встановлений законом або договором.

Нарахування КП «Дніповодоканал» заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення та визнання відсутності договірних правовідносин не свідчить про порушення прав позивача чи реальної небезпеки такого порушення та необхідність судового захисту, а вимоги про стягнення з позивача існуючої заборгованості взагалі не заявлялися.

Окрім того, позивач фактично отримує від відповідача послуги водопостачання та водовідведення.

Сама позивач в судовому засіданні зазначала, що з березня 2014 року за її заявою робітниками позивача був встановлений і опломбований лічильник на воду за адресою вул. Здоровя,1/1, що також спростовує відсутність між сторонами правовідносин.

Права позивача не порушені,таким чином, в задоволенні цих позовних вимог також слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» ОСОБА_1 міської ради про визнання відсутності договірних правовідносин, безпідставності нарахувань та зобовязання укласти договір на водопостачання на умовах, передбачених Типовим договором відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко