Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Соловей Р.С.
Справа № 428/1634/15-ц
Провадження № 22ц/782/358/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Соловей Р.С.

суддів Авалян Н.М., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі Коротенку С.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, яким просила зобовязати відповідача ОСОБА_2 надати їй, як законному представникові малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,необхідні для оформлення спадщини документи на квартиру АДРЕСА_1, а саме: свідоцтво про право власності на житло, домову книгу та технічний паспорт.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_3 задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його необґрунтованим, таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також обставинам справи, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, доводи позивачки та її представника, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У справі судом правильно встановлено, батьком ОСОБА_4, (а. с. 8), є ОСОБА_5, який помер 16.08.2014 р. (а. с. 10), а матірю - ОСОБА_6 (після укладення шлюбу 04.11.2011 р. ОСОБА_3 а. с. 7). ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття малолітньою ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5 (а. с. 11).

Вказані фактичні обставини сторонами не заперечуються.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції вважав встановленим, що документи на квартиру за вказаною вище адресою (свідоцтво про право власності на житло, технічний паспорт та домова книга), знаходяться у відповідача та виходив з того, що позивачка, як законний представник малолітньої доньки, має право вимагати від відповідача документи на квартиру для оформлення права дитини на спадщину після смерті батька.

З вказаними висновками суду у оскаржуваному рішенні колегія суддів не погоджується, оскільки вони суперечать нормам матеріального та процессуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апелянт у своїх доводах зазначає, що він не має документів, які вимагає від нього позивачка та які суд першої інстанції оскаржуваним рішенням зобовязав його надати позивачці. Вважає вимоги позивачки недоведеними.

Колегія судів вважає доводи апелянта обґрунтованими з огляду на те, що, роблячи висновки про зобовязання відповідача надати вказані вище документи позивачці, суд свої висновки жодним чином не обґрунтував та не послався на докази, якими підтверджувалось би, що ці документи знаходяться у відповідача, який заперечує наявність у нього цих документів та який, до речі, є також спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5, як і малолітня ОСОБА_4

Слід також зазначити наступне.

Суд першої інстанції послався на ряд норм ЦПК, натомість оскаржуване рішення не відповідає певним вимогам цих норм.

Так, згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 57 ЦПК визначає поняття доказів. Стаття 60 ЦПК регулює обовязки доказування та подання доказів, частиною 4 цієї норми встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами статті 212 ЦПК передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів ; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 215 ЦПК України щодо змісту рішення суду у мотивувальній його частині має бути зазначен о, зокрема, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Суд, однак, у оскаржуваному рішенні не зазначив, якими доказами підтверджуються позовні вимоги, не давав оцінку доказам та ухвалив рішення, яке фактично ґрунтується на припущеннях , є необґрунтованим та не мотивованим.

Згідно із ч. 3 статті 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України при здійсненні правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, як визначено частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, є : визнання права ; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд, як передбачено вказаною нормою, може захистити цивільне право або інтерес також іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивачка звернулась до суду у цій справі за захистом права своєї малолітньої доньки у спосіб, не передбачений законом, на що суд першої інстанції уваги не звернув та задовольнив позовні вимоги.

Із вказаної підстави оскаржуване рішення підлягає скасуванню відповідно до приписів ч. 1 ст. 309 ЦПК України, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у апеляційній скарзі просить направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Однак згідно з ч. 1 ст. 307 ЦПК України, якою визначено повноваження апеляційного суду, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції не передбачено права апеляційного суду направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Із змісту апеляційної скарги вбачається незгода апелянта з позовними вимогами ОСОБА_3, тому апеляційний суд, скасовує оскаржуване рішення та новим рішенням відмовляє позивачці у задоволенні її позову.

Позивачка не позбавлена права на звернення до суду у порядку цивільного судочинства щодо захисту права своєї малолітньої доньки на спадщину після смерті ОСОБА_5 у інший, передбачений законом, спосіб.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, а саме надати їй правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_2, необхідні для оформлення спадщини в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення, та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: