Провадження № 22-ц/780/6949/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 17.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 31/50 частину житлового будинку № 16 по вулиці Чапаєва в місті Біла Церква в порядку спадкування за законом після померлого 01.08.2004 року його батька ОСОБА_4, мотивуючи вимоги тим, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно у вигляді 31/50 частини житлового будинку № 16 по вулиці Чапаєва в м. Біла Церква, яку він, будучи спадкоємцем за законом першої черги, прийняв на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Разом з тим, в оформленні спадкових прав позивачу державним нотаріусом було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, в зв»язку з чим ОСОБА_2 і звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого 01 серпня 2004 року ОСОБА_4 на 31/100 частину житлового будинку під № 16 по вулиці Чапаєва в місті Біла Церква Київської області.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 31/50 частку житлового будинку під № 16, що знаходиться по вул. Чапаєва в місті Біла Церква Київської області після смерті ОСОБА_4, померлого 01.08.2004 року.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2004 року помер ОСОБА_4 батько ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.7) та копіями свідоцтв про народження його синів (а.с.8, 101).

15.11.2004 року Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області відкрито спадкову справу № 1016/2004 після смерті ОСОБА_4 на підставі претензії Київського обласного комунального підприємства ВКГ «Київоблводоканал» до спадкоємців ОСОБА_4, за яким рахувалася заборгованість за надані підприємством житлово-комунальні послуги, що підтверджується копією вказаної спадкової справи (а.с.42-68).

23.04.2015 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори звернулася представник позивача ОСОБА_2 за довіреністю, однак постановою державного нотаріуса Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 23.04.2015 року № 960/02-31 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 31/50 частку житлового будинку № 16 по вулиці Чапаєва в м. Білій Церкві було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.6).

Також встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги за законом є його сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Згідно довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 6 від 13.03.2015 року № 347 (а.с.28) ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1; померлий ОСОБА_4 був зареєстрований за даною адресою з 1967 року до дня смерті; разом з померлим на день смерті були зареєстровані: син ОСОБА_2, син ОСОБА_5, невістка ОСОБА_7, онука ОСОБА_3

Житловий будинок № 16 по вулиці Чапаєва в місті Біла Церква належав померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.1966 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 21.11.1966 року № 529 (а.с.12).

Згідно договору дарування від 24.12.1988 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 19/50 частин спірного будинку з частиною господарських та побутових споруд і будівель, що підтверджується копією договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5535 (а.с.16).

Таким чином, на час відкриття спадщини за спадкодавцем ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на 31/50 частину житлового будинку № 16 по вулиці Чапаєва в місті Білій Церкві, за ОСОБА_5 право власності на 19/50 частин цього будинку на підставі договору дарування від 24.12.1988 року, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ (а.с.13, 17) та довідкою КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» від 01.07.2015 року № 985 (а.с.11).

В технічному паспорті МБТІ (експлікація до плану будинку) зазначено дві квартири, однак в натурі домоволодіння під №16 по вулиці Чапаєва в м. Біла Церква не поділено.

21.05.2013 року помер ОСОБА_5 (а.с.78), спадщину після смерті якого прийняла його дочка ОСОБА_3 шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с.77).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли спадкоємці за законом першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_5, спадкоємцем після смерті якого у 2013 році стала дочка останнього ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За положеннями ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними.

З матеріалів справи вбачається, що померлий ОСОБА_4 з 1967 року проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 по день смерті, 01.08.2004 року. Разом з ним проживали та були зареєстровані за вищевказаною адресою його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_5 постійно проживали із спадкодавцем ОСОБА_4 по вулиці Чапаєва, №16 в м. Біла Церква, на час відкриття спадщини 01.08.2004 року, в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

Спадкове майно складається із 31/50 частин житлового будинку № 16 по вулиці Чапаєва в місті Біла Церква, факт належності якого померлому ОСОБА_4 підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, які сторонами не оспорюються.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки спадкоємців за законом у спадщині є рівними, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_2 набув право власності на 31/100 частину спадкового домоволодіння (31/50 : 2) в порядку спадкування за законом після смерті 01.08.2004 року батька ОСОБА_4, з яким постійно проживав на час відкриття спадщини.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційна скарга позивача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :