У х в а л а

іменем україни

30 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Мелітополь-інструмент», третя особа - ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з серпня 2008 року обіймав посаду заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Мелітополь-інструмент» (далі - ТОВ «ТБ «Мелітополь-інструмент»). 22 вересня 2014 року направив відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, проте остання не розглянута.

Посилаючись на вказані обставини, просив зобов'язати відповідача видати наказ про його звільнення та внести відповідний запис у трудову книжку.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач являється єдиним засновником (учасником) товариства, якому рішенням загальних зборів передані установчі документи, печатка, майно та бухгалтерські документи, тобто між сторонами відсутній конфлікт інтересів, оскільки організація роботи товариства і його виконавчих органів відноситься до компетенції позивача.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

А.О. Леванчук

І.М. Фаловська