НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/8292/14
№ 2/183/470/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Гончарової С.Є., позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обов`язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

30 грудня 2014 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом, в якому просить звільнити її від обов`язку по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, що стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 грудня 2014 року Апеляційним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі № 183/5109/14, згідно якого позивача зобов`язано до сплати аліментів на утримання її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь відповідача. Позивач вказує, що станом на день звернення з даним позовом ОСОБА_3 майже кожен день приходить до неї в квартиру, пів неділі фактично проживаючи з нею, вона годує дитину, вбуває, доглядає, дає кошти на життя. Станом на час звернення з позовом позивач мешкає в приміщенні, яке винаймає, хоча має у власності 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1, в якому проживають відповідач із дитиною. Вказує на те, що визначені судом на утримання дитини аліменти будуть використані відповідачем не за їх призначенням. Зазначає, що заробіток позивача складає 1200,00 грн., в той час, як заробіток відповідача становить 2116,69 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Вказала, на те, що внаслідок ухвалення судом рішення про стягнення з неї аліментів не має змоги самостійно витрачати кошти на дитину і фіксує кожен випадок витрат на дитину, зокрема - дає кошти на лікування, на свята дарує подарунки, купує сину їжу, придбала йому одяг, оплачує позашкільні зайняття сина. В той час, як відповідач не дбає про життя та здоров`я сина, його нормальне харчування.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову. Вказав на те, що позивач вводить в оману суд стосовно її матеріального становища, зловживає спиртними напоями, сімейний стан відповідача погіршився внаслідок загального зростання витрат на комунальні послуги та продукти харчування. Зазначив, що оплачує комунальні послуги за будинок, надає кишенькові гроші дитині, годує його, пере речі за дитиною, дитина проживає разом із ним згідно самостійно обраного дитиною місця проживання. Позивач до моменту звернення із позовом про визначення розміру аліментів не звертала уваги на виховання дитини і почала цікавитись його життям лише після звернення відповідача з позовом.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_4, ОСОБА_3

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, показання свідків суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з огляду на наступні обставини.

Згідно ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 183/5109/14, позивача зобов`язано до сплати аліментів на утримання її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь відповідача. Судом апеляційної інстанції встановлено обставини проживання ОСОБА_3 Доходів сторін та витрат на дитину.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_4, яка є донькою сторін, та яка показала, що її мати - позивач у справі годує ОСОБА_3, коли той приходе до неї. ОСОБА_3 після ухвалення рішення судом став більше відвідувати позивача та залишатися у неї на ніч. Мати годує її брата, дає йому гроші. Крім того, вона також годує брата, коли той приходить до неї. загалом брат приходить до позивача майже кожні вихідні та 2 рази в 2 тижні.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 показав, що проводить частину часу з батьком за місцем проживання, а частину з матір`ю. Проживає з батьком. Його мати з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів продовжує купувати йому одяг, ліки. Купила йому зимові кросівки вартістю приблизно 400 грн., збирається придбати тренувальний одяг. Витратила на ліки для нього 300-400 грн. Сума витрат на місяць, що мати витрачає на нього згідно розписок, які він складає із матір`ю становить 400-700 грн.

Водночас, суду не надано доказів того, що дохід дитини набагато перевищує дохід позивача і забезпечує повністю її потреби, внаслідок чого підстав для звільнення позивача від обов`язку сплати аліментів на дитину суд не вбачає.

Всі інші посилання позивача, зокрема на збільшення розміру витрат позивача на дитину після ухвалення рішення суду, знаходження більшої кількості часу з матір`ю не є підставою для звільнення позивача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки як позивач так і відповідач не оскаржували факт проживання дитини з відповідачем.

При цьому, на посилання позивача, що відповідач витратить аліменти, сплачені нею не за їх призначенням, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на положення ст.186 СК України, згідно якої за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обов`язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 13 березня 2015 року.

Суддя Д.О. Парфьонов