АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 757/805/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Цокол Л.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4708/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Кирилюк Г.М., Саліхова В.В., при секретарі Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Фінансова Ініціатива» Троня Ігоря Володимировича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення суми депозиту та відсотків,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 про стягнення суми депозиту та відсотків задоволено.

Зобов'язано ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" повернути ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 122 852,00 грн.

Стягнуто з ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» - Тронь І.В. подав апеляційну скаргу. Зазначає, що твердження позивача про неможливість отримати кошти, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п.5,4 Договору 72-в21/84 та п.7,9 останій має право звернутися із заявою до банку про зміну розміру ліміту, проте таких заяв до суду не надходило. Крім того, судом першої інстанції не перевірено належність повноважень представника.

Представник апелянта до суду апеляційної інстанції не з`явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений (а.с. 90).

В суді апеляційної інстанції представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частинами першою, другою статті 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його часті першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 46 Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452- VI), з дня призначення уповноваженої особи Фонду: строк виконання всіх грошових зобов'язань банка та зобов'язань щодо сплати податків і зборів вважаються такими, що настали.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.12.2013 року між сторонами був укладений договір про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 на який згідно умов договору банківського вкладу №72-в-17/265509 від 28.12.2013 року укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» перераховувались нараховані відсотки. Позивач розмістила в Банку депозит в сумі 1000 грн., на строк до 11.02.2015р. (включно), з нарахуванням відсотків у розмірі 25% річних.

13.01.2014 року та 14.01.2014 року позивач поповнила депозитний рахунок на суму 147500 грн та 13 000грн.

25 грудня 2014 року позивач завчасно звернулась до відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу згідно пункту 2 Договору, яку вручила представнику відповідача 25.12.2014 року.

Станом на 08 січня 2015року депозитний вклад та відсотки за Договором в розмірі 162047, 92 грн., примусово перераховано на картковий рахунок, що підтверджується випискою з рахунку НОМЕР_1 від 08.01.2015р. Починаючи з 06.01.2015 банк самостійно, ігноруючи умови договору, вирішував, яку суму повернути, що підтверджується випискою з поточного рахунку НОМЕР_1 від 08.01.2015, на який під примусом банку, порушення умов договору, був перерахований вклад та нараховані відсотки.

06.01.2015 банк самостійно заблокував рахунок НОМЕР_1 і відмовився повертати кошти, порушуючи п.4.8 договору 72-а-21/84 від 27.12.2013р.

Станом на 09.02.2015 року на рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 122 852 грн. позивач позбавлена можливості зняти всю суму коштів.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу депозитний внесок на загальну суму 122 852,00 грн., оскільки видача коштів за розпорядженням клієнта є обов'язком банку, встановленим ЦК України та умовами Договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

До заяви додано належним чином завірену копію довіреності, що не суперечить ч. 5 ст. 42 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 295 ЦПК України до апеляційної скарги, поданої представником, має бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.У підтвердження своїх повноважень представник апелянта надав належним чином завірену довіреність на представлення інтересів позивача строком до 15.12.2015 року (а.с 10).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Фінансова Ініціатива» Троня Ігоря Володимировича відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: