Ухвала

іменем україни

19 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного прогулу, матеріальної допомоги на оздоровлення та відшкодування матеріальної й моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного прогулу, матеріальної допомоги на оздоровлення та відшкодування матеріальної й моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що працював у відповідача на посаді автокранівника. Наказом № 38к від 31 січня 2012 року на нього було незаконно накладено дисциплінарне стягнення, а в подальшому незаконно звільнено. При цьому відповідач за час роботи не видавав йому спецодяг, систематично недоплачував заробітну плату, надбавки за надурочну роботу, роботу у вихідні дні та не провів остаточного розрахунку під час звільнення, що спричинило йому як матеріальну, так і моральну шкоду.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з недоведеності позовних вимог ОСОБА_4, відсутності правових підстав для поновлення останнього на роботі та для задоволення інших позовних вимог, оскільки звільнення позивача відбулося у відповідності з п.1 ст. 36 КЗпП України, без порушення вимог трудового законодавства.

Судами попередніх інстанцій правильно визначено характер спірних правовідносин й вірно застосовані положення норм матеріального закону.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук