№2о/225/58/2015
№225/2676/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області

у складі: судді Нємиш Н.В.

при секретарі Андрієвій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дзержинська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту не проживання разом та встановлення факту відмови від прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2015 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту не проживання разом та встановлення факту відмови від прийняття спадщини.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність залишити заяву без розгляду з наступних підстав.

Згідно зі ст.256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до пункті 2 та 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Отже, щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року). Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник просить встановити факт не проживання із спадкодавцем на день його смерті та факт відмови від прийняття спадщини.

За своїм юридичним змістом дані вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки пов'язані із питанням щодо прийняття спадщини, з чого вбачається спір про право.

Частиною 4 ст.256 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

На підстави викладеного, керуючись ст.256 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту не проживання разом та встановлення факту відмови від прийняття спадщини залишити без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів зі дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвала була постановлена без виклику осіб, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів зі дня отримання копії ухвали.

Суддя: