№ 201/3728/15-ц
провадження 2/201/1570/2015
УХВАЛА

01 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства ПриватБанк про відшкодування матеріальної моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 березня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ ПриватБанк про відшкодування матеріальної моральної шкоди.

Однак вказана позовна заява не відповідала вимогам п. п. 5, 6 ч. 2, ч. 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України, тому ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано у встановлений строк усунути недоліки з додержанням вимог п. п. 5, 6 ч. 2, ч. 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

Ухвалу судді від 12 березня 2015 року позивачем було отримано, згідно поштового повідомлення, 18 березня 2015 року та з урахуванням зазначеного позивачем до суду було подано не підписаний лист від 20 березня 2015 року, в якому зазначено в чому саме полягає моральна шкода та додано копію квитанції про сплату судового збору у розмірі 146 гривень та копію конверта.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Зазначені вимоги процесуального закону були виконані та постановлено ухвалу, в якій зазначено підстави залишення заяви без руху та про що повідомлено позивача та надано йому строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, однак в супереч вище вказаного позивач вимоги ухвали не виконав.

Крім того слід зазначити, що п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

З урахуванням зазначеного та вище викладеного та враховуючи поданий лист та додатки до нього, позивачем не було усунуто недоліки, яким не відповідала позовна заява, оскільки на виконання ухвали позивачем до суду не було подано позовну заяву з метою усунення недоліків, як було зазначено в ухвалі, з якої б вбачалося, що позивач усунув недоліки перелічені в ухвалі судді, також позивачем з урахуванням його позовних вимог (майнового та немайнового характеру) не в повному обсязі було сплачено судовий збір відповідно до п. п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, оскільки 243 гривні 60 коп (ставка судового збору за подання до суду заяви немайнового характеру) + 243 гривені 60 коп (ставка судового збору, яку позивач повинний був сплатити за подання до суду заяви щодо вимог майнового характеру) = 487 гривень 20 коп (загальний розмір судового збору, який слід було сплатити позивачу), однак позивачем було сплачено 342 гривні 44 коп, тобто 487 гривень 20 коп 342 гривні 44 коп = 144 гривень 76 коп (розмір несплаченого судового збору за подання позовної заяви), також слід зазначити, що не може бути взята до уваги копія квитанції про сплату судового збору у розмірі 146 гривень додана до листа від 20 березня 2015 року з урахуванням того, що у п. 26 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах зазначено, що законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III Про платіжні системи та переказ коштів в Україні і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору, однак на підтвердження сплати частини судового збору було надано саме копію квитанції, що підтверджується складеним актом суду від 01 квітня 2015 року, а тому зазначена квитанція не є підтвердженням сплати судового збору, в звязку з чим позивачем не було усунуто у повному обсязі недоліки перелічені в ухвалі судді.

Позивач з метою усунення недоліків у позові до суду заяв та документів більше не подавав та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у позові не звертався, тому згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства ПриватБанк про відшкодування матеріальної моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя