АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9274/14-ц 22-ц/774/562/К/15
Справа № 212/9274/14-ц Головуючий в 1-й станції
Провадження №22-ц/774/562/К/15 суддя Шум Л.І.
Категорія - 53 (ІІІ) Суддя-доповідач - Остапенко В.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Митрофанової Л.В., Савіної Г.О.

при секретарі - трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Дніпропетровської дирекції Поштамту -Центру поштового зв`язку № 2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Дніпропетровської дирекції Поштамту -Центру поштового зв`язку № 2, третя особа: Первинна профспілкова організація Поштамт - ЦПЗ № 2 про відшкодування моральної шкоди, завдану незаконним звільненням.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представника Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Дніпропетровської дирекції Поштамту -Центру поштового зв`язку № 2 - Зайка Алла Костянтинівна;

позивач - ОСОБА_2.

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Дніпропетровської дирекції Поштамт - ЦПЗ №2 , третя особа: Первинна профспілкова організація Поштамт - ЦПЗ №2 про відшкодування моральної шкоди, завдану незаконним звільненням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що що вона працювала на Українському державному підприємстві поштового зв'язку "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 на посаді оператора поштового зв'язку з 2010 року. Згідно наказу № 389 від 24.06.2014 року до неї було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за прогул, що передбачена ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України. Позивач не погоджуючись з причинами свого звільнення, звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за термін вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

16 грудня 2014 року позивач в судовому засіданні просила залишити свої вимоги в частині поновлення строку звернення до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу із позовною заявою про визнання наказу по Українському державному підприємстві поштового зв'язку "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 № 389 від 24.06.2014року про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з. роботи за прогул незаконним та поновлення її на роботі в Українському державному підприємстві поштового зв'язку "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 на посаді оператора поштового зв'язку, як такий, що був пропущений з поважних причи. Визнання незаконним та скасування наказу по Українському державному підприємстві поштового зв'язку "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 № 389 від 24.06.2014року про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи за прогул, за ст. 40 ч. 1 п. 4 Кодексу законів про працю України. Поновлення ОСОБА_2 на роботі в Українському державному підприємстві поштового зв'язку "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 на посаді оператора поштового зв'язку.Стягннення з Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.06.2014р. по 16.12.2014 року у розмірі 11799.04 грн.- залишити без розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині залишені без розгляду.

У зв'язку з тим, що вона поновлена на роботі та їй виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, позивач просила суд тільки стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану незаконним її звільненням. Вона залишившись без засобів до існування, їй довелося зазнати приниження, її звичний уклад життя порушений, що завдає також душевні переживання, які призвели до того, що вона втратила спокійний сон, стала знервованою, оскільки вищевказані обставини вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, так як вона навчається, вагітна та ще потребує постійного лікування. Окрім того, незаконне звільнення її з роботи призвело до того, що вона втратила нормальні життєві зв'язки. Втрата нормальних життєвих зв'язків спонукало її шукати додаткові засоби до існування, що ускладнило нормальний уклад життя. Спричинену моральну шкоду незаконними діями Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 у вигляді незаконного звільнення позивач оцінює у 50 000 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану незаконним звільненям в сумі 5 000 грн.

Стягнуто з Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Так судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_2 з позовом про захист свого порушеного права звернулась до суду з пропуском місячного строку.

Крім того, судом першої інстанції не розглянуто заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

Судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 поставлена на облік по вагітності з 10.07.2014 року, про що їй було видано відповідну довідку № 268/6 для пред'явлення за місцем роботи, яку ОСОБА_2 скрила та на підприємство не надала до цих пір, таким чином факт вагітності позивача було встановлено лише 10.07.2014 року після звільнення ОСОБА_2 з роботи за прогули, що звільняє відповідача від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди відповідно до роз'яснень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"

Крім того, позивачем не надано доказів завдання їй моральної шкоди. З документів наданих позивачем не можливо встановити глибину характеру та тривалості її страждань, наявності чи погіршення здібностей позивача а тому суд не обґрунтовано дійшов висновку про спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я без призначення відповідної медичної експертизи .

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ставить питання про відхилення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтвоаним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 травня 2012 року позивач прийнята на посаду оператора поштового зв'язку до Поштамту-Центру поштового зв'язку "Укрпошта".

Відповідно до наказу Дніпропетровської дирекції Поштамт ЦПЗ №2 № 389 від 24.06.2014 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи на підставі ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України за прогули.

02 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Під час розгляду справи, наказом № 1318-к Дніпропетровської дирекції Поштамт ЦПЗ №2 від 12.12.2014 року ОСОБА_2 була поновлена на роботі на посаді оператора поштового зв'язку 1 класу відділу з укомплектування кадрами з 08 червня 2014 року, та виплачено їй середній заробіток за вимушений прогул за період з 08.06.2014 року по 12.12.2014 року в сумі 9 776. 03 грн (а.с. 238-239)

Наказом № 697 Дніпропетровської дирекції Поштамт ЦПЗ №2 від 12.12.2014 року "Про внесення змін до наказу № 389 від 24.06.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" було внесено зміни до абзаців 8,9 мотивувальної частини та п.1 резолютиівної частини наказу № 389 від 24.06.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданної незаконним звільненням, суд першої інстанції виходив підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди та перенесених позивачем. нервових страждань, хвилювань, порушення життєвого укладу пов'язаних з незаконним оголошенням стягнення.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спір виник з приводу спричинення моральної шкоди завданої позивачу незаконним звільненням.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 2371 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Як вбачаєтьсяя з матеріалів справи наказом Дніпропетровської дирекції Поштамт ЦПЗ №2 № 389 від 24.06.2014 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи на підставі ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України за прогули.

Наказом Дніпропетровської дирекції Поштамт ЦПЗ №2 № 1318-к від 12.12.2014 року ОСОБА_2 було поновлено на роботі на посаді оператора поштового зв'язку 1 класу відділу з укомплектування кадрами з 08 червня 2014 року, та виплачено їй середній заробіток за вимушений прогул за період з 08.06.2014 року по 12.12.2014 року в сумі 9 776. 03 грн

Таким чином, факт спричинення позивачу моральної шкоди, в результаті її незаконного звільнення, знайшов підтвердження при розгляді справи по суті, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми у відшкодування моральної шкоди.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що судом стягнуто на користь позивача моральну шкоду без призначення медичної експертизи про заподіяння йому моральних страждань не ґрунтуються на законі та спростовуються вищевикладеними висновками суду.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування законного рішення, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Однак, при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції не враховано роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

З огляду на вищевикладене, виходячи з дійсних обставин справи та наслідків, що наступили, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру моральної шкоди, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає необхідним на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшивши її розмір з 5 000 гривень до 500 гривень.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Дніпропетровської дирекції Поштамту -Центру поштового зв`язку № 2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2015 року змінити зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Дніпропетровської дирекції Поштамту -Центру поштового зв`язку № 2 користь ОСОБА_2 з 5 000 грн. до 500 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/