Справа № 219/3866/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: Головуючого судді Дубовика Р.Є., при секретарі Азямові Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на вона та її колишній чоловік ОСОБА_2 були співвласниками квартири, розташованої в АДРЕСА_1. Ця квартира належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Госпромрозрахунковим бюро по приватизації житла при відділі по обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Артемівської міської ради народних депутатів 07.08.1997 року за № 10188, та зареєстрованого КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» 13.08.1997 року за № 41-9755 на праві приватної спільної сумісної власності. На початку квітня 2014 року її чоловік ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання в РФ. З 30 жовтня 2014 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. 02 жовтня 2014 року шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний. 16 січня 2015 року, згідно договору про визначення часток і розподілу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 залишилась ? частина цієї квартири, та за нею залишилась ? частини цієї квартири. Даний договір про визначення часток і розподіл квартири був посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С. і зареєстрований в реєстрі за № 52. 16 січня 2015 року, згідно договору про дарування ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, її колишній чоловік ОСОБА_2 подарував їй ? частини цієї квартири, що належала йому на праві власності. Даний договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С. і зареєстрований в реєстрі за № 53. В період з квітня 2014 року по теперішній час відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1, де він був зареєстрований, та всі обов'язки по оплаті комунальних послуг покладені на неї. Майна (включаючи особисті речі) відповідача у вищезазначеній квартирі немає. Вона не чинила йому перешкоди по використанню спірною квартирою.

Таким чином, оскільки відповідач зареєстрований в АДРЕСА_3 з 30.10.2014 року, має намір отримати громадянство РФ, у спірній квартирі не проживає більше одного року, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участі у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторонам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1997 року № 10188, виданого Госпрозрахунковим бюро приватизації житла при відділі по обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Артемівської міської ради народних депутатів, та зареєстрованого в КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» 13.08.1997 року за № 41-9755 на праві приватної спільної (сумісної) власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Договором про визначення часток і розподілу квартири від 16.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Бойко Я.С., та зареєстрований в реєстрі за № 52, встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартира належить на праві приватної спільної часткової власності, тобто за ОСОБА_2 ? частина квартири, та за ОСОБА_1 ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

16 січня 2015 року ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 ? частину квартири за номером НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування ? частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Бойко Я.С. та зареєстровано в реєстрі за № 53.

Право власності за ОСОБА_1 на спірне житлове приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.18,19).

Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Як вбачається з довідки ПП «Житловик» від 19.05.2015 року, в квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований, окрім власника, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до акту про не проживання, складеного ПП «Житловик» від 19.05.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1, з квітня 2014 року.

З 30 жовтня 2014 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.12).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 з квітня 2014 року, тобто більш, ніж один рік, в спірному житловому приміщенні не проживає, та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Р.Є.Дубовик