Справа № 310/6746/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 серпня 2015 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11 листопада 2011 року відділом ДРАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №711. Мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матірю.

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи що спільне життя з відповідачем не склалось з причин різних поглядів на сімейне життя, несумісності характерів. З весни 2015 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Крім того, відповідач, проживаючи окремо, не надає допомоги на утримання дитини, яка потребує постійного догляду, дитячого одягу, спеціального харчування, товарів для малих дітей та медичного нагляду. Загальні витрати на утримання дитини складають приблизно 1800-2000 грн. на місяць.

Просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити.

ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позову. Просив розглядати справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , що беруть участь у справі.

Як встановлено судом сторони з 11 листопада 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матірю, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.

Суд приймає до уваги пояснення сторін щодо неможливості подальшого сумісного проживання та збереження шлюбу. Також суд приймає до уваги, що сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства та побуту.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 181, 183 СК України встановлено що одним із способів утримання дитини є сплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до матеріалів справи відповідач є співзасновником ТОВ «АКВА ВІВА» та є приватним підприємцем, отримує мінливий дохід, а отже є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене та враховуючи матеріальне становище відповідача, характер та розмір витрат на виховання та гармонійний розвиток дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на утримання дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 60 , 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 109, 110, 111, 141, 180 -184 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 11 листопада 2011 року відділом ДРАЦС Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №711.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження: м. Бердянськ Запорізької області, ІПН НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, на утримання неповнолітнього дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27 липня 2015 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження: м. Бердянськ Запорізької області, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко