У х в а л а

16 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року, рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Варковецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання недійсними рішення сільської ради та державного акта на право власності на землю,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за спливом позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року залишено без змін.

28 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначених судових рішень з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 20, 63 Земельного кодексу УРСР (у редакції 1970 року, далі - ЗК УРСР).

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2013 року, 8 липня і 16 вересня 2015 року, та на постанову Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 29 липня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишаючи без змін судові рішення, дійшов висновку, що підстав для визнання недійсними оскаржуваних рішення органу місцевого самоврядування та державного акта на право приватної власності на землю не вбачається, оскільки в спірних правовідносинах позивачка не довела порушення її законних прав.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 20 березня 2013 року касаційний суд, направляючи справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення норм процесуального права, зокрема на необхідність визначення характеру спірних правовідносин, з'ясування судами дійсних обставин у справі, перевірки та оцінки доказів;

- в ухвалі від 8 липня 2015 року касаційний суд, направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначив про необхідність з'ясування належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, визначення правовідносин сторін, які випливають з установлених обставин, та норми, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин;

- в ухвалі від 16 вересня 2015 року касаційний суд, направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, звернув увагу на порушення норм процесуального права, зазначивши про необхідність перевірки та надання оцінки доводам апеляційної скарги.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Постанова Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року, на яку здійснює посилання заявниця, не може слугувати прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки не є судовим рішенням у розумінні пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Варковецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання недійсними рішення сільської ради та державного акта на право власності на землю за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року, рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

В.М. Сімоненко