Справа № 750/134/15-ц Провадження № 22-ц/795/690/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Литвиненко І. В. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Тагієва С.Р., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:представника позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, його представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідач брав участь у догляді хворого спадкодавця, не взявши до уваги покази свідка ОСОБА_9, який проживав разом з померлим. Апелянт наполягав на тому, що відповідач ухилявся від своїх обов'язків щодо надання допомоги хворому батьку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено тих обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх позовних вимог.

Апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10 (а.с.16).

До нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 звернулись позивач ОСОБА_8 його дочка, та відповідач ОСОБА_6 яка є його сином (а.с.64, 60).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до сімейного законодавства не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Судом першої інстанції при вирішенні справи про усунення ОСОБА_6 від права на спадкування після смерті ОСОБА_10 не встановлено як факту ухилення його від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця ОСОБА_10 в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу її в допомозі цієї особи.

За матеріалами справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_10 в період з 21 лютого 2012 року по 29 лютого 2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ „Чернігівська міська лікарня № 3" Чернігівської міської ради та був виписаний з поліпшеннями в задовільному стані (а.с.14).

Медичні документи, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_10 в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, відсутні.

Потреба спадкодавця в допомозі від ОСОБА_6 та факт його ухилення від надання такої допомоги також не підтверджені жодним доказом.

Обставина, що сторони протягом тривалого часу проживали в різних місцях, не свідчить про факт умисного ухилення відповідача від надання допомоги.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: