Сокальський районний суд Львівської області
справа № 2-104/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року Сокальський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Веремчук О.А.,

при секретарі Савран О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи орган опіки та піклування Княжівської сільської ради та відділ у справах громадянства , імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області про усунення перешкод в здійсненні права власності та зняття з реєстрації та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення , -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності та зняття з реєстрації з наступних підстав :

відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого Сокальською державною нотаріальною конторою 11 квітня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-615 позивач набула права власності на житловий будинок № 36 з надвірними будівлями , що знаходяться по вул.. І.Франка в с.Фусів Сокальського району. Право власності на вказаний будинок , зареєстроване на позивача ОСОБА_5 МБТІ 18.05.2005 року в книзі № 1 , запис № 74 . До 15 жовтня 2007 року у вказаному будинку разом зі мною проживали відповідачі невістка ОСОБА_2 та неповнолітні внуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Син позивачки ОСОБА_6 чоловік та батько відповідачів загинув трагічно 20 листопада 2002 року. Відповідачка вселилася в їх будинок як член сім»ї сина , який загинув трагічно і за її згодою проживала разом з дітьми після смерті сина ще 5 років . Позивач мала намір проживати з невісткою та онуками до старості , навіть висловлювала свою згоду на її одруження з іншим чоловіком, який би прийшов проживати до них, вів господарство і доглянув її до старості. Однак після смерті сина відповідачка вела аморальний спосіб життя , ніде не працювала приводила по місцю проживання чоловіків , з якими підтримувала відносини , однак серйозно про створення нової сім»ї не думала . В 2007 році позивачці стало відомо, що невістка зустрічається з чоловіком, який на 14 років молодший від неї , приводила його до них додому. Позивачка намагалася врозумити відповідачку, вказуючи на її поведінку, просила поводити себе пристойно , однак вона на її зауваження не реагувала. На грунті такої поведінки невістки в них постійно виникали сварки , що робило неможливим спільне проживання з нею в одному будинку . З метою врегулювання непорозумінь, вона звернулася до батьків невістки з надією , що вона послухає їх , однак того ж дня , коли вона зустрілася з її батьками , невістка забрала свої речі та переїхала проживати до своїх батьків, де проживає і по даний час , хоча є зареєстрованою в її будинку, що підтверджується актом обстеження. Відповідачі зареєстровані у спірному будинку без законних підстав, оскільки не є ні власниками, ні квартиронаймачами, і фактично в будинку не проживають. Договір житлового найму між позивачкою як власником та відповідачкою не укладався. Після набуття права власності на будинок вона зверталася до відповідачки з проханням добровільно скасувати реєстрацію в належному їй будинку зареєструватися за місцем фактичного проживання, однак невістка їй відмовила, а тому вона змушена звернутися в суд .

В суд надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення з наступних підстав : позивачка ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прописані та проживали до жовтня 2007 року в будинку , який відповідачка ОСОБА_1 в порядку спадщини оформила на своє ім»я і в даний час являється власником будинку . Чоловік позивачки ОСОБА_6 помер в 2002 році. Після смерті чоловіка відповідачка постійно сварилася з нею . 15.10.2007 року відповідачка з криком та сваркою вигнала їх з будинку. Діти дуже плакали після цього. Вона з дітьми змушена була піти жити до своїх батьків , однак у батьків велика сім»я з 5 чоловік і фактично для них місця немає. Позивачка сподівалася , що відповідачка не буде виганяти внуків з будинку, де вони народилися , прописані і проживали, тим більше,що вони залишилися без батька. Згідно ст. 156 ч.4 ЖК України вбачається ,що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися, займаним приміщенням. Відповідачка не мала права виселяти їх з будинку , де вони прописані і проживають. Позивачка не могла передбачити, що після смерті чоловіка, відповідач позбавить їх житла. Позивач вважає, що її тимчасова відсутність понад 6 місяців була викликана поважними причинами: вона з дітьми не з своєї волі не проживають в будинку, оскільки їх насильно вигнала з будинку відповідачка ОСОБА_1. Крім цього згідно ст. 71 ч.3 ЖК України вбачається, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутніми понад 6 місяців, якщо дитина поміщена до родичів протягом усього часу перебування у родичів. Щодо визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за внуками після смерті батька нею буде подано позовну заяву в суд, однак до цього її спонукає лише поведінка відповідачки, яка вигнала неповнолітніх внучок фактично на вулицю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 первісні позовні вимоги підтримали та в їх обґрунтування зіслалися на обставини викладені в позовній заяві. В зустрічному позові просили відмовити в зв»язку з безпідставністю позовних вимог. Також додатково пояснила, що вона наполягає на знятті з реєстрації внуків , оскільки вони їй нічого доброго в житті не зробили, а якщо в майбутньому вони заслужать в неї своїми вчинками повагу , то вона їх знову зареєструє в будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги підтримала та в їх обґрунтування зіслалися на обставини викладені в позовній заяві. В первісному позові просила відмовити в зв»язку з безпідставністю позовних вимог та пояснила, що вона поселилася в будинок в с.Фусів вул..І.Франка, 39 з дозволу всіх власників, а їх було 4 , як член сім»ї всіх власників . Її чоловік ОСОБА_6 народився та постійно проживав у дворі , який являвся по ЦК України в редакції від 18.07.1963 року колгоспним двором і чоловік мав частку у праві власності , як чен колгоспного двору. Чоловік загинув 20.11.2002 року. Після його смерті відкрилася спадщина на його частку у власності. Вона з дітьми була прописана в будинку, проживала в ньому , тому не оформляла спадщину в нотаріуса. Після смерті чоловіка, помер його батько ОСОБА_8. , а тому відкрилася спадщина і для внуків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Їй було не відомо, що позивачка оформила лише на себе будинок в порядку спадкування за законом. Фактично порушені її та дітей права на спадкування. В 2007 році позивачка вигнала її з дітьми з будинку , де вони проживали, оскільки бажає переписати будинок другому своєму синові, ігноруючи права внуків на частину будинку. Для цього позивачка вигадала, що вона вела аморальний спосіб життя як причину і пояснення свого аморального вчинку, коли викинула з будинку своїх рідних внуків, що залишилися напівсиротами.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Княжівської сільської ради Сокальського району в судове засідання не з»явився , хоча був належним чином попереджений про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи відділу у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУМВСУ в судове засідання не з»явився , хоча був належним чином попереджений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін та ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до висновку,що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності та зняття з реєстрації слід задовольнити частково, а в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення слід відмовити з наступних підстав:

цього згідно ст. 71 ч.3 ЖК України вбачається, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутніми понад 6 місяців, якщо дитина поміщена до родичів протягом усього часу перебування у родичів.

Згідно ст. 156 ч.4 ЖК України вбачається ,що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися, займаним приміщенням

В судовому засіданні встановлено , що позивач ОСОБА_1 подала позов до невістки ОСОБА_2 та неповнолітніх внуків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності та зняття з реєстрації , оскільки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого Сокальською державною нотаріальною конторою 11 квітня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-615 позивач набула права власності на житловий будинок № 36 з надвірними будівлями , що знаходяться по вул.. І.Франка в с.Фусів Сокальського району. Право власності на вказаний будинок , зареєстроване на позивача ОСОБА_5 МБТІ 18.05.2005 року в книзі № 1 , запис № 74 . Згідно довідки Княжівської сільської ради від 16.02.2009 року № 420 вбачається, що до 15 жовтня 2007 року у вказаному будинку разом з ОСОБА_1 проживали відповідачі невістка ОСОБА_2 та неповнолітні внуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Однак в матеріалах справи відсутні висновок органу опіки та піклування Княжівської сільської ради Сокальського району, щодо надання згоди на зняття з реєстрації неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та подальшу їх реєстрацію по іншому місці проживання. Також відсутні акти комісій щодо обстеження будинку по вул. І.Франка в с.Фусів Сокальського району щодо не проживання відповідачів та відсутності їх речей в будинку. Суд приймає рішення по справі на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи. На даний час судом встановлено, що ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають свого іншого власного житла.

Після набуття права власності ОСОБА_1 на будинок вона зверталася до відповідачки ОСОБА_2 з проханням добровільно скасувати реєстрацію в належному їй будинку зареєструватися за місцем фактичного проживання, однак невістка їй

відмовила, а тому вона змушена звернутися в суд . Щодо визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за внуками після смерті батька ОСОБА_2 може бути подано окрему позовну заяву в суд, однак до прийняття рішення по даній справі єдиним власником будинку залишається ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України та ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 158 ЖК України , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності та зняття з реєстрації - задовольнити частково .

Скасувати реєстрацію за місцем проживання гр. ОСОБА_2 в с.Фусів вул..І.Франка, 39 Сокальського району Львівської області.

Зобов»язати відділ у справах громадянства , імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області зняти з реєстрації за місцем проживання гр. ОСОБА_2 в с.Фусів вул..І.Франка, 39 Сокальського району Львівської області.

В інших позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: