Справа № 345/999/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2033/2015
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В. Г.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в Львівській області, УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Калуша, Калуського, Галицького, Долинського, Рогатинського та Рожнятівського районів при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, прокуратури Львівської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом скасування заборони на проведення реєстраційних операцій із транспортним засобом, за апеляційною скаргою УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області на рішення Калуського міськрайонного суду від 24 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

17 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із вищезазначеним позовом та зазначав, що згідно свідоцтва про право на спадщину йому на праві власності належить автомобіль марки MAN, 2000 року випуску, кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Однак на зазначений транспортний засіб постановою слідчого прокуратури Львівської області була накладена заборона на проведення реєстраційних операцій, оскільки щодо службових осіб Львівської ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень, підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів здійснювалося розслідування кримінальної справи.

Зазначений автомобіль був одним із тих, які пройшли реєстрацію транспортних засобів без сплати податку з власників транспортних засобів.

Посилаючись на те, що податок з власників із транспортних засобів несплачений не з його вини та він не є учасником кримінального провадження, просив скасувати заборону на проведення реєстраційних операцій із транспортним засобом - автомобілем марки MAN, кузов НОМЕР_1, номер державної реєстраційний НОМЕР_2, 2000 року випуску та зобов'язати УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області перереєструвати зазначений транспортний засіб на нього на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1057 від 19 травня 2004 року, виданого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 24 липня 2015 року позов задоволено.

Скасовано заборону на проведення реєстраційних операцій із транспортним засобом марки MAN, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Зобов'язано УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області перереєструвати транспортний засіб марки MAN, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1057 від 19 травня 2014 року, виданого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М.

В апеляційній скарзі на дане рішення УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при первинній реєстрації автомобіля марки MAN, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 на території України не був сплачений обов'язковий збір за першу реєстрацію транспортного засобу.

Вказує, що постановою слідчого прокуратури Львівської області було накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо окремих транспортних засобів у кримінальній справі, в тому числі і на вищезазначений автомобіль, а тому заборонено здійснювати зняття з обліку даного транспортного засобу.

Стверджує, що в порушення ч.4 ст.174 КПК України арешт на майно позивача накладено в рамках розслідування кримінальної справи відповідно до норм КПК, а тому і скасовувати його слід за правилами, встановленими КПК.

Зазначає, що в порушення п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні» позивач може належно розпоряджатися своїм автомобілем за призначенням та реалізовувати його, у випадку сплати всіх передбачених законом митних платежів та зборів з послідуючим відшкодуванням понесених витрат в регресному порядку із винних осіб.

Звертає увагу на те, що згідно узагальненої практики ВСУ, щодо застосування судами законодавства, пов'язаного з легалізацією автомобілів ввезених з-за кордону обов'язковою передумовою реєстрації є сплата передбачених законом податків і зборів при імпорті транспортних засобів не залежно від того, хто звернувся із заявою про проведення такої реєстрації - особа, що придбала за кордоном цей засіб, або інша особа до якої перейшло володіння ним.

Зазначає. що суд першої інстанції не вірно застосував норму ст. 41 Конституції України, оскільки право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а оскільки нормативно-правовими актами визначено, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, тому він потребує реєстрації в уповноважених на те органах.

У зв'язку з наведеним просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник прокуратури Львівської області - Гарасимик Т.О. апеляційну скаргу підтримав по вищенаведених мотивах.

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Представник УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області - Бурчаковська Т.П. в судове засідання не з'явилася, направила суду клопотання, у якому просить судове засідання проводити без її присутності, апеляційну скаргу підтримує.

Представник Головного управління МВС України в Львівській області - Мисак О.В. та представник Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Калуша, Калуського, Галицького, Долинського, Рогатинського та Рожнятівського районів при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області -Бурчаковська Т.П. в судове засідання не з'явилися, направили суду клопотання, у яких просять судове засідання проводити без їхньої присутності.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області від 23 травня 2011 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи, порушеної щодо службових осіб Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень, підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів.

Зі змісту постанови вбачається, що у період з 2008 по 2010 роки у Львівському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУМВС України у Львівській області, проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1 711 випадках - повністю без сплати, внаслідок чого до місцевого бюджету не сплачено податок з власників транспортних засобів.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки MAN, тип - фургон-С, 2000 року випуску, номер шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу 19 травня 2014 року, після смерті батька - ОСОБА_8

22 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Калуського ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області із заявою про зняття з обліку для реалізації автомобіля марки MAN, номер шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, однак отримав відповідь, що на виконання службової телеграми УДАІ УМВС України №4/8-9065 від 05 жовтня 2011 року та постанови старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 23 травня 2011 року накладено заборону на проведення будь-яких реєстраційних операцій щодо зазначеного транспортного засобу.

З відповіді Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 вбачається, що зняття заборони на проведення реєстраційних операцій з автомобілем марки MAN, номер шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 можливе лише у випадках сплати відповідної суми податку з власників транспортних засобів або після прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який Україна ратифікувала 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені нормами статтей 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно п. 1, 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а також припинення дії, яка порушує право.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 238 ЦК України)

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

А тому, у разі неможливості власником майна належним чином реалізовувати свої правомочності, права власника підлягають захисту шляхом пред'явлення позову.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється щодо службових осіб, які здійснили первинну реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_2 не є учасником кримінального провадження, а тому заборона на проведення реєстраційних операцій із належним йому транспортним засобом порушує право приватної власності позивача щодо володіння, користування і розпорядження належним йому майном.

А тому встановивши, що права позивача, як власника вищевказаного автомобіля порушені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апелянта про необхідність сплати позивачем для належного права користування та розпорядження своєю власністю усіх передбачених законом митних платежів та зборів, з послідуючим відшкодуванням понесених витрат в регресному порядку із винних осіб не заслуговують на увагу, оскільки доказів того, що позивачу ставилась умова про сплату відповідної суми податку з власників транспортних засобів суду не надано.

Посилання апелянта на те, що питання про арешт на спірне майно позивача накладене в рамках розслідування кримінальної справи слід вирішувати за правилами, встановленими КПК, а не за законодавством про захист права власності не заслуговують на увагу, так як при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна, а позивач не є боржником.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України та свою правову позицію з цього питання виклав у постанові від 15 травня 2013 року, в справі №6-26цс13, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи також на увагу не заслуговують і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 24 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський