Справа № 2-513/10
Провадження № 6/642/123/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року

Ленінський районний суд м. Харкова

в складі: головуючої судді Пашнєва В.Г.

при секретарі Пшенічний Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, подання старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобовязань за рішенням суду, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Ленінського відділу ДВС ХМУЮ звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

З подання вбачається, що у Ленінському відділі ДВС ХМУЮ на виконання рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 29.04.2011 року знаходиться виконавче провадження №37137672 від 21 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 54082 грн. 60 коп. на користь ОСОБА_3.

22.03.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду 7-ми денний строк з моменту винесення постанови.

Боржником, ОСОБА_2 рішення суду про стягнення суми боргу у добровільному порядку не виконано, боржник має невиконані зобов'язання на території України, та ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

В ході примусового виконання зазначених виконавчих проваджень, державним виконавцем було вжито усіх можливих та реальних заходів з примусового виконання рішення, а саме направлені численні запити до правовстановлюючих органів, зокрема ВДАЇ з обслуговування у Ленінському районі м.Харкова, КП «ХМБТІ», ДПІ, АДБ та інші.

Згідно відповідей, єдине можливе майно, на яке можливе стягнення є нерухоме майно боржника, а саме нерухоме майно за адресою: м.Харків, вул.Ленінградська,81.

Згідно з ухвали Ленінського районного суд м. Харкова було задоволено подання державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ про встановлення частки майна боржника у спільній сумісній власності, а саме ? частини домоволодіння. Проте, у звязку з тим, що на вказаному домоволодінні прописана неповнолітня дитина(донька боржника) реалізація приміщення не є можливою. Іншого майна, на яке можливе стягнення не виявлена.

Також, ОСОБА_4 порушив положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод № 475/97-ВР, яка була ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції. Один із основоположних принципів вищезазначеної конвенції є принцип обовязкового виконання рішень національних судів. Тому, свідоме ігнорування покладених на боржника зобовязань не лише наносить шкоду авторитету держави, а є свідоме порушенням норм міжнародного права, яка є частиною національного законодавства. Отже, виконання судового рішення за прецедентною практикою Європейського суду з прав людини розглядається як невідємна частина судового процесу для цілей ст..6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод». Саме така правова позицію виражена у справі "Ромашов проти України .

У рішенні Конституційного суду України від 26.06.2013 року по справі №5-рп/2013 вказано, що згідно ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма державними огранами влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх обєднаннями по всій території України. Саем тому , виконання судового рішення є невідємною частиною права кожного на розгляд справи у суді, на захист свого права згідно принципів верховенства права,, законностіта обгрунтованості, та відповідно, на виконання такого рішення.

Також, державним виконавцем було направлено подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності на підставі ст.382 Кримінального кодексу України, відповідні відомості внесені до ЄРДР.

В судове засідання представник Ленінського ВДВС ХМУЮ з*явився. Подання підтримав та просив його задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали зведеного виконавчого провадження, дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у Ленінському відділі ДВС ХМУЮ на виконання рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 29.04.2011 року знаходиться виконавче провадження №37137672 від 21 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 54082 грн. 60 коп. до якого приєднано виконавчий лист за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 17.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 7869 грн. 23 коп. на користь ОСОБА_3.

Боржником, ОСОБА_2 рішення суду про стягнення суми у добровільному порядку не виконано, боржник має невиконані зобов'язання на території України, та ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

В п.5 ч.1 ст. 6 «Про порядок виїзду з України та вїзд в України громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання цих зобовязань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

В розумінні п.18 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ухиленням, є навмисне чи інше свідоме невиконання боржником обовязків за рішенням суду, у звязку з чим і здійснюється примусове виконання та є підставою про застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його, вимог підлягають доведенню.

Тоді як матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 маючи на утриманні спільну зі стягувачем ОСОБА_5 дитину, яка з 01.09.2014 року за туристичною візою навчається на території Держави Ізраїль, добровільно сплачує стягувачу стягнуті за рішенням суду вказані грошові кошти.

Наявність же у боржника невиконаних зобовязань за рішенням суду, не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне чи свідоме невиконання боржником рішення суду.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

За таких обставин суд вважає, що подання задоволенню не підлягає.

Крім того, як вказав суд апеляційної інстанції, необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмсине чи свідоме невиконання боржником рішення суду.

Отже, наявність у особи - боржника частково невиконаних зобов*язань, покладених на нього судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст.377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» Законом України «Про Державну прикордонну службу», Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобовязань за рішенням суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом п'яти днів.

Суддя Пашнєв В.Г.