У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Кеміня М.П., Куштана Б.П.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 на рішення Рахівського районного суду від 17 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

в с т а н о в и л а :

Представник позивачки ОСОБА_3 оскаржив в апеляційному порядку рішення Рахівського районного суду від 17 листопада 2014 року яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та постановити по даній справі нове рішення, яким позов задовольнити. Зокрема вказує, що суд не врахував тих обставин, що позивачка є особою похилого віку, інвалідом 2 групи, закінчила тільки 4 класи початкового навчання румунською мовою, а тому потребуючи сторонньої допомоги домовилася з відповідачами укласти договір довічного утримання, а не купівлі-продажу. Також вона з дитинства страждає захворюваннями неврологічного характеру, страждає емоційно-вольовими розладами (стадія легкої дебільності), що дає підстави стверджувати, що на час укладення правочину вона волевиявлення її не було вільним і не відповідало внутрішній волі. Вказує, що суд неналежно оцінив докази по справі, зокрема не дав оцінки судовим рішенням щодо оспорення позивачкою у 2005 році договору купівлі-продажу цього ж будинку, коли позивачка вже захищала своє житло від аналогічного привласнення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 06.10.2011 року укладено договір купівлі-продажу згідно якого ОСОБА_2 відчужила ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.4, 5).

Наразі ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання даного договору купівлі-продажу недійсним у зв'язку з тим, що він укладений внаслідок помилки, а саме внаслідок похилого віку, нявності інвалідності 2 групи захворювання неврологічного характеру, малограмотності, через незнання ні російської, ні української мови, вона помилилася щодо природи правочину. оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз'яснено в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними та допустимими доказами, обставини на які вона посилається, а відповідачами навпаки такі спростовані.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки такого суд дійшов належним чином оцінивши матеріали справи у відповідності до приписів процесуального права.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що раніше вже позивачка зверталася до суду із позовом до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу цього ж будинку і рішенням Рахівського районного суду від 09.03.2005 року ( на яке в тому числі посилається апелянт в апеляційній скарзі), яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.05.2005 року такий позов був задоволений (а.с.42-44). При цьому з тексту даних судових рішень вбачається, що в обґрунтування недійсності зазначеного правочину ОСОБА_2 посилалася на такі ж самі (абсолютно аналогічні) підставі, що і по даній цивільній справі.

В подальшому ОСОБА_2 пред'являвся ще один позов до ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу іншого належного їй будинку за адресою АДРЕСА_2 Рішенням Рахівського районного суду від 15.12.2008 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08.04.2009 року, у задоволенні такого позову відмовлено (а.с.56-61). З даних судових рішень слідує, що ОСОБА_2 також обґрунтовувала даний позов обставинами, які є абсолютно ідентичними обґрунтуванням пред'явленого нею наразі позову.

Тобто, до укладення оспорюваного наразі правочину, позивача вже два рази відчужувала належне їй нерухоме майно, а в подальшому оспорювала укладені правочини посилаючись на такі ж самі обставини як в даній цивільній справі. Така систематичність дій позивачки свідчить про обізнаність позивачки щодо змісту правочинів про відчуження майна, що в свою чергу спростовує її посилання на те, що вона помилилася щодо природи оспорюваного договору купівлі-продажу від 06.10.2011 року під час його укладення.

Крім того, 05.11.2010 року нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу посвідчено заповіт ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_5 В даному заповіті, у відповідності до п.157 чинної на той момент Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ОСОБА_2 особисто написала «Цей заповіт записаний з моїх слів правильно в чому підписуюся особисто» (а.с.54). Дана обставина спростовує посилання позивача (апелянта) на те, що ОСОБА_2 є малограмотною та зовсім не розуміє української мови.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції оцінивши всі докази в сукупності, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з чим, відповідно до положень ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді