Справа № 500/3382/14-ц
Провадження № 2/500/522/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

при секретарі Гончаренко М.Ю.,

за участю представника позивача Михайлової Ю.С.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - ІТКЕ) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за послуги теплопостачання в сумі 7306грн. 94коп. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги, дала пояснення, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, частина квартири площею 14,3 м.кв. виключена зі складу житлового фонду рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради від 25 грудня 2007 року. Тому на вказану частку квартиру нарахування за теплопостачання проведений як для потреб інших споживачів, згідно встановлених тарифів, але відповідач своєчасно в повному обсязі не оплачує послуги з теплопостачання, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що частка квартири яка виведена з житлового фонду мала бути після проведення реконструкції використовуватись як офіс, але відповідач робот з реконструкції не проводив, тобто об'єкт як офіс не функціонує, тобто фактично у нежитловий фонд не переведений, тому відповідач сплачує за теплопостачання по тарифам, встановленим для населення по житловому фонду. На підставі чого, просить у позові відмовити.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до ст.ст.19,24,25 Закону України «Про теплопостачання», ст.526 ЦК України відповідач повинен оплачувати надані послуги з теплопостачання. Жодна з сторін не оспорює факт того, що послуги з теплопостачання надавалися позивачем відповідачу.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради № 1844 від 25 грудня 2007 року частина квартири АДРЕСА_1 площею 14,3 м.кв. виключена зі складу житлового фонду. Ст.4 ЖК України передбачений перелік об'єктів, що утворюють житловий фонд, до якого не входять нежилі приміщення в жилих будинках. Ст.ст.7,8 ЖК України передбачають, що переведення житлових приміщень здійснюється за рішенням виконавчого комітету міської Ради. Виходячи з вищевикладеного у позивача є підстави проводити нарахування за теплопостачання відповідачу лише як для потреб інших споживачів по частині квартири, що виведена з складу житлового фонду. Рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради № 254 від 15 березня 2007 року, № 107 від 31 січня 2008 року, № 1695 від 15 грудня 2008 року, № 133 від 5 лютого 2009 року, № 1388 від 5 листопада 2009 року та постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 159 від 30 вересня 2011 року та № 416 від 31 грудня 2013 року встановлені тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів. Відповідно до вказаних рішень позивачем зроблений розрахунок заборгованості відповідача за теплопостачання, яка станом на 1 січня 2015 року складає 7306грн. 94коп.

Відповідач в порушення норм ст.60 ЦПК України не надав суду жодного допустимого та належного доказу відповідно до ст.ст.58,59 ЦПК України в підтвердження своїх заперечень проти позову, тому суд доходить висновку, що позивач довів у судовому засіданні свої вимоги, відповідач має сплатити позивачу заборгованість за надані послуги у межах позовних вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.526 ЦК України, ст.ст.4,7,8 ЖК України, ст.ст. 19,24,25 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст.10,11,58-61,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (№ОКПП НОМЕР_1) на користь комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість в сумі 7306грн. 94коп. та 243грн. 60коп. судових витрат, а разом 7550(сім тисяч п'ятсот п'ятдесят)грн. 54коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.М.Швець