Справа № 569/3179/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року

Рівненський міський суд

головуючий Герасимчук М.К.

при секретарі Чабалі В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про захист прав споживача та визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05 вересня 2007 року в суду ст. 229-230 ЦК України, -

в с т а н о в и в :

Представник АТ "УкрСиббанк" ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів суми боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05 вересня 2007 року в розмірі 35 342, 08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 лютого 2015 року становить 931 571 грн. 76 коп. та судові витрати по справі, пов'язані із сплатою судового збору. У своєму зустрічному позові ОСОБА_1 просить визнати недійсним ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту № 0 від 05 вересня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "УкрСиббанк".

В обґрунтування позовних вимог представник АТ "УкрСиббанк" вказує, що 05 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (з 21 грудня 2012 року - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк) та ОСОБА_1 був укладений ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого остання отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 37 900, 00 доларів США на строк до 17 серпня 2022 року із сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 10,50 % річних. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 05 вересня 2007 року було укладено між АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 ОСОБА_5 поруки № 138870 та з ОСОБА_3 (Малиновська - до зміни прізвища) ОСОБА_5 Поруки № 138871, у відповідності до яких поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі. У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків згідно графіку погашення, утворилась заборгованість, яка станом на 18 лютого 2015 року складає: 35 342, 08 доларів США, з яких: 31 462, 29 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом, 3 365, 02 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 143, 74 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 9 779, 88 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Обгрунтовуючи підстави свого позову ОСОБА_1 вважає, що зміст вищевказаного договору №0 від 05 вересня 2007 року суперечить встановленим в ньому умовам в частині невідповідності щомісячного платежу за кредитом - 380,00 доларів США (п.1.1 кредитного договору) визначеному розміру відсотків - 10,50% (п. 1.3.1. кредитного договору). Шляхом математичних розрахунків чітко вбачається, що кредит надавався терміном на 15 років (15 років =180 місяцям), якщо 180*380=68400,00 доларів США. А з Додатку №1 який є невід'ємною частино даного кредитного договору вбачається, що строк кредиту становить 20 років і потрібно повернути кредиту 37900,00 доларів США та сплатити відсотків 52006,07 доларів США 07 центів. Якщо дані суми об'єднати то становитиме 89906,07 доларів США. На думку позивача цю суму можна вважати сукупною вартістю кредиту. Якби позивачу була відома така сукупна вартість кредиту, вона би ні за яких умов не погодилася на отримання кредиту на таких умовах. Така сума суперечить сумі, встановленій в договорі - 37900,00 доларів США (п.1.1. кредитного договору), де вказано, що "Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (Кредит) у сумі 37900,00 доларів США". На думку позивача в даному випадку відповідач свідомо ввів позивача в оману щодо встановленого розміру відсотків та сукупної вартості кредиту. Такі умови договору є дискримінаційними, такими, що суперечать принципу добросовісності та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду позичальника, що значно погіршує становище позивача, як споживача порівняно з відповідачем (надавачем фінансових послуг) і дає право позивачу відповідно до пункту 2 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" вимагати визнати в цілому кредитний договір недійсним.

Також, ОСОБА_1 вказує, що підставами для визнання кредитного договору недійсним є невиконання переддоговірної роботи з позичальником. Банком не надана інформація про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту. Шляхом математичних розрахунків орієнтовна сукупна вартість кредиту - становить - 89906,07 доларів США і ця сума в договорі відсутня, як і будь-які посилання на неї. Посилаючись на положення ст. 230 ЦК України, п.19 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 6.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" доводить, що банк приховав від споживача реальну відсоткову ставку, з ціллю отримання додаткового прибутку за кредитним договором, шляхом визначення щомісячного платежу, якій не відповідає відсотковій ставці, визначеній за договором. Якби вона (ОСОБА_6П.) в момент підписання договору могла підрахувати, що щомісячний платіж не відповідає встановленій процентній ставці 10,50%, а сукупна вартість кредиту становить - 89906,07 доларів США 07 центів, то не підписала би договір.

В судовому засіданні представник позивача-відповідача ПАТ "Укрсиббанк" ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Підтримавши заперечення на позовну заяву ОСОБА_6 просила в задоволенні позову про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту від 05 вересня 2007 року, відмовити. Також, підтримала заяву про застосування строків позовної давності.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" не визнав, підтримав позов ОСОБА_1, просив його задоволити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" підлягають до повного задоволення. Позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 05 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (з 21 грудня 2012 року - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк) та ОСОБА_1 був укладений ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого остання отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 37 900, 00 доларів США на строк до 17 серпня 2022 року із сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 10,50 % річних. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 05 вересня 2007 року було укладено між АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 ОСОБА_5 поруки № 138870 та з ОСОБА_3 (Малиновська - до зміни прізвища) ОСОБА_5 Поруки № 138871, у відповідності до яких поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі. У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків згідно графіку погашення, утворилась заборгованість, яка станом на 18 лютого 2015 року складає: 35 342, 08 доларів США, з яких: 31 462, 29 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом, 3 365, 02 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 143, 74 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 9 779, 88 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту в разі порушення позичальником умов договору, зокрема графіку погашення кредиту та сплати процентів, передбачено п. 2.3. Договору.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд виходить з наступного:

Згідно до положень ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочином, згідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У свою чергу, зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст.628 ЦК України).

Згідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Згідно із зазначеними вимогами зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тощо.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Не відповідає фактичним обставинам посилання позивача про те, що банк ввів її в оману щодо встановленого розміру відсотків та сукупної вартості кредиту. Як встановлено судом, оскаржуваний договір було укладено 05 вересня 2007 року. З довідки-розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 вбачається, що останньою, включно до березня 2014 року здійснювалося погашення кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіку погашення. Наведене дає підстави стверджувати, що волевиявлення ОСОБА_6, як учасника правочину, було вільним і відповідало її внутрішній волі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачем не надано належних та допустимих доказів, а від так не доведено того, що при укладенні спірного договору його сторони порушили норми закону, якими регулюється укладення таких договорів, а також що при цьому порушено охоронювані законом права ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання споживчого кредиту від 05 вересня 2007 року, містить всі істотні умови договору та укладений у відповідності до чинного законодавства України, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним задоволенню не підлягають.

Також, суд приймає до уваги заяву представника ПАТ "УкрСиббанк" про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягають до солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 документально підтверджені судові витрати, пов'язанні зі сплатою судового збору в розмірі 3 654 грн.

На підставі ст. 203, 215, 257, 267, 526, 527, 553, 554, 611, 624, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанкк" задоволити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (р/р № 0113 в АТ "УкрСиббанк", м.Харків, МФО 351005, код 09807750) суми боргу по поверненню кредитних коштів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05 вересня 2007 року в розмірі 35 342, 08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 лютого 2015 року становить 931 571 грн. 76 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (р/р № 0113 в АТ "УкрСиббанк", м.Харків, МФО 351005, код 09807750) судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору 3 654 грн. 00 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05 вересня 2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "УкрСиббанк" - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий