Провадження № 2/537/226/2015
Справа № 537/6848/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2015 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Якимець Т.Є. при секретарі - Курченко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції про визначення часток в спільній сумісній власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, дав пояснення, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.09.1982 року по 07.05.2003 року. В період шлюбу 31.03.1995 року ОСОБА_2 придбав на підставі договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2. 01.06.1996 року ОСОБА_2 обміняв зазначену квартиру на квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29.04.2013 року квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2. На даний час позивачка не має можливості реалізувати своє право власності на квартиру, оскільки на це потрібна згода співвласника. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України частки в спільній сумісній власності подружжя є рівними. Відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Прохає суд визначити розмір часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, кожному по ?.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29.04.2013 року дійсно визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 10.10.2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлової квартири, як спільного майна подружжя, відмовлено.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, прохають суд розглянути справу без участі представника реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, представника відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.09.1982 року по 07.05.2003 року.

В період шлюбу 31.03.1995 року ОСОБА_2 придбав на підставі договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2.

01.06.1996 року ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 обміняв на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором міни квартири від 01.06.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, р.№ 5074.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29.04.2013 року квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Аналізуючи зібрані докази по справі суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними, тому необхідно визнати, що в спільній сумісній власності в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожному, належить по ? частці.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,213,215 ЦПК України, ст.ст.60, 63,68, 70 СК України, ст.372 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спільній сумісній власності в квартирі АДРЕСА_1, кожному, належить по ? частці.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів.

Суддя