Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/415/13-ц Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л.М.
Категорія 47 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - виконавчий комітет Житомирської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом в якому просила встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинку по АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить 81/200 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач є власником 119/200 частин цього будинку згідно договору купівлі-продажу від 15.01.1990 року та договору дарування від 19.10.2007 року. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19.03.2012 року будинок поділений між ними в натурі: земельна ділянка, на якій знаходиться будинок, не приватизована та в оренді не перебуває. Оскільки між нею та відповідачем існує спір з приводу користування земельною ділянкою, тому, уточнивши позовні вимоги, просить встановити між ними порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 за четвертим варіантом висновку № 191/13 судової будівельно-технічної експертизи від 23.05.2013 року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 05 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1402 га за адресою: АДРЕСА_1 за четвертим варіантом висновку № 191/13 судової будівельно-технічної експертизи від 23 травня 2013 року; виділено в користування ОСОБА_2 земельну ділянку № 2 площею 0,0596 га, позначену на плані синім кольором; виділено в користування ОСОБА_3 земельну ділянку № 1 площею 0,0806 га, позначену на плані червоним кольором; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 107,30 грн. судового збору та 3200,00 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього 3307,30 грн. (три тисячі триста сім гривень тридцять копійок) судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги те, що позивач не надала жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Також, апелянт зазначає, що право власності на частину будинку не підтверджує ту обставину, що позивач має право на користування земельною ділянкою. Вважає, що позивачкою не доведено ту обставину, що він не погоджується встановити порядок користування земельною ділянкою в добровільному порядку.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу і пояснив, що порядок користування може бути встановлений лише в межах земельної ділянки, що була в користуванні ОСОБА_4. Державного акту на право користування земельною ділянкою площею 0,0277 у відповідача немає.

Позивач та її представник заперечили щодо задоволення апеляційної скарги і вважають, що порядок користування земельною ділянкою повинен встановлюватися в залежності від часток у житловому будинку, а відповідач будь-яким чином бажає цього уникнути, що б користуватися всією земельною ділянкою, яку він використовує в даний час. Угоди з відповідачем досягнути неможливо.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, судом встановлено, що згідно рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 вересня 2009 року (а.с.11-12) жилий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4, який під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 був добудований і частина добудови, яка визнана спільною сумісною власністю подружжя, становила 81/100 від всього будинку.

15.01.1990 року ОСОБА_4 продав належні йому 19/100 частин домоволодіння ОСОБА_3.

Зазначені обставини не потребують повторного доведення згідно ч.3 ст.61 ЦПК України.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 27.06.1996 року № 360 «Про закріплення за власниками домоволодінь земельних ділянок, надання їх у користування та передачу в приватну власність» за домоволодінням АДРЕСА_1, співвласниками якого були ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3, закріплено земельну ділянку площею 0,1457 га (а.с.35-37) і в залежності від часток ОСОБА_4 надано в користування земельну ділянку площею 0,1180 га, а ОСОБА_3 - площею 0,0277 га.

На підставі вказаного рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради ОСОБА_4 видано 04.10.1996 року державний акт на право постійного користування землею серії ЖТ площею 0,1180 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.188).

19 жовтня 2007 року ОСОБА_4 подарував 81/100 частину домоволодіння ОСОБА_3, однак вищевказаним рішенням апеляційного суду Житомирської області від 01 вересня 2009 року договір дарування визнано недійсним в 1/2 частині, тобто в частині дарування 81/200 частин, а за іншими 81/200 визнано право власності за ОСОБА_2.

25.09.2009 року ОСОБА_3 було видано державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1, а також між ним та Житомирською міською радою 25.09.2009 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0402 га за цією ж адресою, які (державний акт та договір оренди) визнані недійсними рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 05.08.2014 року, що сторони не заперечують.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19.03.2012 року, яке набрало законної сили, будинок АДРЕСА_1 поділено в натурі між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, внаслідок чого позивачу належить 85/200 ідеальних частин будинку, а відповідачу ОСОБА_3 - 115/200 ідеальних частин будинку (а.с. 12-14).

Згідно із ст.90 ЗК Української РСР 1970 року, який був чинний на час укладення договору купівлі-продажу частини будинку у 1990 році, на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі.

Особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок (ст.91 ЗК УРСР 1970 року).

Відповідно до ст.120 ЗК України (в редакції станом на жовтень 2007 року) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Як вбачається зі змісту п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Позивачем надано всі необхідні документи, що підтверджують передачу у постійне користування земельної ділянки площею 0,1457 га для обслуговування домоволодіння по АДРЕСА_1, встановлення спільної часткової власності та розподіл будинку в натурі, визначення меж земельної ділянки.

Відповідно до висновку № 191/13 судової будівельно-технічної експертизи від 23.05.2013 року визначені чотири варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, фактична площа якої становить 0,1402 га (а.с. 51-65).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно виходив з того, що існуючий порядок користування земельною ділянкою (а.с.61), що склався між співвласниками будинку не відповідає часткам сторін у праві власності на будинок, оскільки відповідач фактично користується усією земельною ділянкою, виділеною для обслуговування будинку, чим порушуються права позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обраного четвертого варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою, так-як за четвертим варіантом встановлюється порядок користування земельною ділянкою, відповідно до якого сторонам виділяються земельні ділянки відповідно до їх ідеальних часток в будинковолодінні, які передбачають нормальне користування співвласниками земельними ділянками, і при цьому зберігається можливість проїзду та проходу на свої земельні ділянки з врахуванням нормального користування співвласниками належними їм частинами будинку і здійснення догляду за ними. Поряд з цим суд врахував встановлене із пояснень сторін розташування плодово-ягідних насаджень співвласників будинку, яке відповідає четвертому варіанту висновку.

Визначена у користування відповідачу площа земельної ділянки розміром 0,0806 відповідає його частці у домоволодінні та проходить по лінії розмежування будинку.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність встановлення порядку користування тільки земельною ділянкою площею 0,1180 га без урахування виділеної йому земельної ділянки площею 0,0277 га з огляду на наступне.

Як зазначено вище, порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинку встановлюється в залежності від розміру їх часток у спільній власності на будинок.

Із списку власників домоволодінь, яким надаються в постійне та тимчасове користування земельні ділянки, вбачається, що рішенням Житомирського міськвиконкому № 759 від 23.10.1954 року під забудову по АДРЕСА_1 виділено 0,12 га. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 01 вересня 2009 року встановлено, що будинок прийнятий в експлуатацію після добудови в 1989 році. Оскільки у 1990 році відповідач отримав право власності на 19/100 частин житлового будинку, його частка становила 0,0228 га. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 27.06.1996 року № 360 додатково передано у користування для обслуговування будинку 0,0257 га, з яких частка відповідача становить 0,0049 га, а всього 0,0277 га, що відповідає розміру земельної ділянки, переданої йому у користування вищезгаданим рішенням.

У 2007 році належна відповідачу частка у будинку збільшилася до 119/200 частин, а після розподілу в натурі становить 115/200 частин.

Відповідачу належить одна ціла частина будинку, а тому не може визначатися порядок користування земельною ділянкою ОСОБА_3 для її обслуговування окремо для 19/100 частин, отриманих за договором купівлі-продажу, та 81/200 частин, отриманих в дар.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушень прав ОСОБА_3 виділенням у користування земельної ділянки у відповідності до належної йому частки у будинку з урахуванням раніше переданих відповідачу у користування 0,0277 га.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307, 313-315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді