Справа № 426/428/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Сватівський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Гашинського М.А., при секретарі судового засідання Бєліковій Грибінюк І.В. розглянув за участю сторін та їх представників, в залі суду м. Сватове, у відкритому судовому засіданні, одноособово, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сватівської міської ради Луганської області, відділу Держземагенства України у Сватівському районі Луганської області, ОСОБА_4 про скасування рішення Сватівської міської ради, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сватівської міської ради Луганської області, відділу Держземагенства України у Сватівському районі Луганської області, ОСОБА_4 про скасування рішення Сватівської міської ради, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у володінні та користуванні металевою колонкою ( фонтаном, колодязем).

У підтвердження позовних вимог позивач та її представник пояснили, що у травні 2013 року, в результаті виниклого конфлікту щодо володіння й користування фонтаном (колодязем) із сусідкою ОСОБА_3, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, їй стало відомо, що 27 березня 2007 року чоловіком ОСОБА_3 ОСОБА_5 було здійснено приватизацію земельної ділянки за адресою м. Сватове, вул. Фрунзе, 10, і на його імя був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку. ОСОБА_5 помер 23 жовтня 2007 року. Після його смерті право власності на земельну ділянку оформила 22.08.2008 року як спадщину за законом його донька ОСОБА_2, отримавши державний акт про право власності на земельну ділянку за адресою м. Сватове, вул. Фрунзе, 10. Позивач та її представник вважають, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно приватизували вказану земельну ділянку, оскільки при приватизації було захвачено частину земельної ділянки, шляхом зміщення межі на 1 метр 15 см. ( 26 м. кв.) у бік земельної ділянки № 8, яка знаходиться у користуванні позивача. Тому вважають за необхідне визнати незаконним і недійсним рішення Сватівської міської ради від 21.02.2007 року про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки і відповідно визнати недійсним державний акт про право власності на землю виданий ОСОБА_2 До того ж є численні порушення земельного законодавства допущені землевпорядником ОСОБА_4 під час землевпорядних робіт проведених при встановленні меж земельної ділянки в ході здійснення її приватизації ОСОБА_5 і під час переоформлення державного акту про право власності на землю ОСОБА_2. Так, ОСОБА_4 при виготовленні технічної документації використав не земельнокадастрову документацію або плановокартографічні матеріали не фактичні межі використання суміжних земельних ділянок, а план садиби, який є у технічному паспорті на будинок ОСОБА_5. З позивачем не узгоджувались межі суміжних земельних ділянок, а в акті узгодження меж вона могла поставити підпис при підписані інших документів.

Як вбачається із технічної документації до 1991 року на садибі ОСОБА_5 була відсутня споруда фонтан (колодязь), в свою чергу позивач вважає себе власником вказаною споруди біля 40 років.

Відповідачі позов не визнали і суду пояснили:

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_7, що позовні вимоги необґрунтовані у задоволенні позову просить відмовити.

ОСОБА_3, що вона не є власником земельної ділянки. Просить суд відмовити у задоволенні позову за недоведеністю та необґрунтованістю.

Представник Сватівської міської ради, що позивачі оскаржують рішення яке не існує. Рішенням Сватівської міської ради від 21 лютого 2007 року вирішувалось питання про передачу у власність земельних ділянок громадянам по Сватівський міській раді, а не про затвердження технічної документації. Крім цього позивачем пропущено строк позовної давності, так як вона була присутня при погоджені меж суміжних земельних ділянок при здійсненні приватизації. Позивач не довела що саме порушено міською радою, при вирішенні питання про передачу у власність земельних ділянок громадянам, у якому розмірі та стані має повертатись земельна ділянка при тих обставинах, що особа яка використала своє право на приватизацію землі померла і даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, питання про скасування державної реєстрації також не вирішується. Ст. 140 ЗК України передбачає перелік підстав припинення права власності на землю, а ст. 346 ЦК України припинення права власності, де не вказано таку підставу як визнання недійсним державного акту на право власності на землю. ОСОБА_2 отримала землю у спадок і її право власності на землю зареєстровано у реєстрі речових прав.

Щодо спору про межу земельних ділянок то ст. 158 ЗК України встановлено порядок їх вирішення. Позивач з цим питанням не зверталась до міської ради і радою рішення з цього приводу не приймалось.

Щодо колонки ( колодязя ) то у ОСОБА_1 вона графічно не визначена, крім абрису, і то вона обмежена у відчуженні. Позивач не довела, що її право власності порушено.

Представник відділу Держземагенства України у Сватівському районі ОСОБА_8, що при здійсненні приватизації земельної ділянки, реєстрації права власності на землю законодавство не порушено.

ОСОБА_4, що подробиць не памятає, але впевнений що при оформленні технічної документації діяв відповідно до існуючого на той час законодавства.

Суд, вислухавши сторони, та їх представників, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне частково задовольнити позов ОСОБА_1 , а саме усунути перешкоди у володінні і користуванні особистим майном ОСОБА_1 - металевою колонкою (фонтаном, колодязем), шляхом зобовязання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не вчиняти будь яких дій повязаних із перешкоджанням ОСОБА_1 користуватися або володіти металевою колонкою (фонтаном, колодязем). В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення Сватівської міської ради 12 сесії 5 скликання від 21 лютого 2007 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам по Сватівській міській раді» , визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 232466 на імя ОСОБА_6, серії ЯГ 267697 від 27 березня 2007 року на імя ОСОБА_5 та скасування їх державну реєстрацію, то в їх задоволенні належить відмовити за недоведеністю так, як на вимогу ст.ст. 10, 11, 57 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін; доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Позивач мав довести у суді що рішення Сватівської міської ради 12 сесії 5 скликання від 21 лютого 2007 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам по Сватівській міській раді» є незаконним, відповідно до вимог ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з мотивів його невідповідності Конституції України або законам України. Позивач не надала суду доказів про невідповідність яким саме нормам Конституції України оскаржуваного рішення. Щодо відповідності оскаржуваного рішення законам України, то позивачем не надано суду доказів щодо порушення цим рішенням норм ст.ст. 116, 118 ЗК України, а ствердження позивача про непогодження з нею меж спірної земельної ділянки, що вона не усвідомлено поставила свій підпис нічим не доведено. Інші матеріали технічної документації не викликають сумнівів щодо підтвердження розмірів приватизованої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, з 1 січня 2002 року право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної

ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки

виникають з моменту державної реєстрації цих прав і підтверджується документами вказаними у ст. 126 ЗК України, в даному випадку державним актом на право власності на землю. Досліджений у судовому засіданні державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ 267697 від 27 березня 2007 року на імя ОСОБА_5 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 240101/90 і підтверджує право власності в розумінні ст. 125 ЗК України в редакції яка діяла на той час.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 232466 на імя ОСОБА_6. суду сторонами не надавався і судом не досліджувався.

Ст.. 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності, а ст. 140 ЗК України передбачені підстави припинення права власності на земельну ділянку. Позивачем не надано суду доказів щодо підстав припинення права власності ОСОБА_5, ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку.

Щодо позовних вимог про відновлення меж між земельними ділянками №8 і № 10 по вул. Фрунзе в м. Сватове Луганської області, то відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 158 ЗК України,

1. Земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

2. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

3. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

5. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Як розяснює п..4 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі статтею 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються

з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо

такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Таким чином земельний спір щодо відновлення меж земельних ділянок вирішується судом не безпосередньо, а при оскарженні рішення органу місцевого самоврядування з цього питання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не зверталася до Сватівської міської ради за рішенням виниклого між нею та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_2 земельного спору щодо відновлення меж і тим самим не виконала приписи ст. 158 ЗК України, яка закріплює порядок вирішення земельних спорів щодо узгодження меж земельних ділянок. При таких обставинах позивачу у задоволенні даних позовних вимог належить відмовити за безпідставністю.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод у володінні і користуванні особистим майном позивача - металевою колонкою (фонтаном, колодязем), шляхом зобовязання відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не вчиняти будь яких дій повязаних із перешкоджанням позивачу користуватися або володіти металевою колонкою (фонтаном, колодязем), підлягають задоволенню, так як відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Як передбачає ч.1 та ч.2 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. На виконання ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до досліджених у судовому засіданні витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( т.2 а.с. № 3 -5) позивачу та відповідачу ОСОБА_2 спірна металева колонка ( фонтан, колодязь) належать на праві власності, тобто вони є співвласниками, металева колонка ( фонтан, колодязь) належить вказаним особам на праві спільної власності і вони як фізичні особи мають володіти і користуватись даним майном спільно, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними. Зобовязання про усунення перешкод у володінні і користуванні особистим майном позивача - металевою колонкою (фонтаном, колодязем), шляхом зобовязання відповідачів не вчиняти будь яких дій повязаних із перешкоджанням позивачу користуватися або володіти металевою колонкою (фонтаном, колодязем) стосуються і відповідача ОСОБА_2І як співвласника, а . ОСОБА_3 як особи, яка постійно проживає та користується майном розташованим за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Фрунзе, 10.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 131, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 335, 346, 368, 369 ЦК України, ст.ст. 116, 118, 125, 140, 158 ЗК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у володінні і користуванні особистим майном ОСОБА_1 - металевою колонкою (фонтаном, колодязем).

Зобовязати ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не вчиняти будь яких дій повязаних із перешкоджанням ОСОБА_1 користуватися або володіти металевою колонкою (фонтаном, колодязем).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 30 квітня 2015 року

С У Д Д Я ОСОБА_9 А Ш И Н С Ь К И Й