Справа № 569/1228/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Харечко С.П.,

при секретарі - Сич І.І.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представника відповідача Лукянчука В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості про оскарження наказу про застосування дисциплінарного стягнення та стягнення шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості про оскарження наказу про застосування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

В обґрунтування вимог позову вказує, що з 02 лютого 2014 року працював на посаді коменданта гуртожитку Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості. 13 січня 2015 року відповідачем прийнято наказ № 24 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1». Вважає, що формулювання викладені у наказі є надуманими , адже свої посадові обов'язки він виконував належно та в повному обсязі. Неправомірними діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки винесення наказу негативно вплинуло на його стан здоров'я.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заяву про уточнення позовних вимог. Вказали, що оскільки в ході розгляду справи відповідачем відмінено наказ «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 від 13.01.2015 р. № 24», тому від позовної вимоги про скасування даного наказу вони відмовляються. Однак, позивач зазначає, що саме у зв'язку із несправедливим прийняттям наказу, його з місця роботи забрала швидка медична допомога. У результаті лікування після нервового стресу позивачу завдано матеріальних збитків, під час перебування на лікарняному ним витрачено 1370, 30 грн., які слід стягнути з відповідача. Також просили стягнути 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач пережив нервовий стрес і потребує психологічної реабілітації. Окрім того просили стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., які підтверджуються документально.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач працевлаштувався у Рівненський центр професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості будучи інвалідом третьої групи, на протязі всього періоду роботи сестиматично лікувався, доводи про нервовий стрес та завдану моральну шкоду є надуманими.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що 13 січня 2015 року директором Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості прийнятий наказ № 24 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1», який в подальшому був відмінений наказом № 57 від 03 березня 2015 року.

Згідно з епікризом № 1643 Рівненського ЦПОТ ДСЗ, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікування в ТВ-1 ЦМЛ м. Рівне з 26.01.15 по 09.02.2015 р. та поніс витрати на лікування, які підтверджені чеками в розмірі 1370, 30 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 цієї статті визначає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таких доказів відповідачем не надано.

Таким чином позовна вимогу про стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення.

Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Винесення наказу № 57 про відміну наказу «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1» свідчить про визнання відповідачем факту наявності порушення трудових прав ОСОБА_1, чим завдано позивачу моральної шкоди.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач в результаті порушення відповідачем його трудових прав, його стан здоров'я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд керуючись ст.ст.1166,1167,1190,1193 ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи.

Витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гр.н підтверджуються договором на правову допомогу від 26 січня 2015 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1, квитанцією№3 005776 від 11 березня 2015 року, розрахунком та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60-64, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості про оскарження наказу задовольнити частково.

Стягнути з Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, матеріальної шкоди 1370 (одна тисяча триста сімдесят) гривень 30 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 60 копійок.

Стягнути з Рівненського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.П. Харечко