Справа № 127/141/15-ц
Провадження № 2/127/1342/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді Венгрин О.О.,

за участі секретаря Кабалик Т.П.,

представника позивача - адвоката Балтака О.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Якименко-Шевчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики та поруки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики та поруки, мотивуючи його тим, що 08.07.2009 р. вони з ОСОБА_2 уклали договір процентної позики, за яким він позичив ОСОБА_2 35018,00 грн. строком до 31.12.2013 р., зі сплатою 20 % річних від суми позики. 01.11.2014 р. між ним та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_5 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_2 частини грошового зобов'язання, загальний розмір якого складає 500,00 грн. Відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором процентної позики не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 66597,20 грн., з яких 35018,00 грн. - сума основного боргу, 31579,20 грн. - проценти.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Балтак О.О. позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Якименко-Шевчук Ю.О. позов не визнала, суду пояснила, що ОСОБА_2 коштів у позивача не позичав, договору процентної позики не підписував. Стороною позивача не надано доказів отримання ОСОБА_2 коштів по договору. Надала письмові заперечення. (а.с. 37-40)

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. (а.с. 26, 49)

З'ясувавши думку учасників процесу, що з"явились, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_5

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 08.07.2009 р. між ОСОБА_4 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір процентної позики, згідно якого позикодавець позичив позичальнику 35018,00 грн., зі сплатою 20% річних від суми позики, строком до 31.12.2013 р. (а.с.6)

Судом роз"яснено сторонам положення ст. 60 ЦПК України. Жодна із сторін на пропозицію суду провести судову почеркознавчу експертизу у справі (з метою з"ясування того, чи відповідачем ОСОБА_2 здійснено підпис в договорі процентної позики) не погодилась.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ст. 1047 ч. 1 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника (ст. 1047 ч. 2 ЦК України).

Верховним Судом України у постанові від 18.09.2013 р. у цивільній справі №6-63цс13 висловлена правова позиція, відповідно до змісту якої письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

У п. 3.1 договору процентної позики передбачено, що надання позики позичальнику відбувається з моменту підписання договору, слід вважати, що факт підписання ОСОБА_2 договору процентної позики, свідчить про укладення такого договору та передачу йому суми позики у розмірі 35018,00 грн.

Твердження представника відповідача ОСОБА_2 про те, що договір ОСОБА_2 не підписувався і не укладався, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх заперечень представником відповідача ОСОБА_2 жодних належних та допустимих доказів надано не було.

Відповідно до ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

01.11.2014 р. між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно якого останній поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_2 грошового зобов'язання, що виникло у нього перед кредитором станом на 01.11.2014 р. по договору процентної позики від 08.07.2009 р. Пунктом 1.2. договору поруки передбачено, що у разі порушення боржником обов'язку по виконанню грошового зобов'язання поручитель згідно з вимогами ч.2 ст. 553 ЦК України відповідає перед кредитором в частині виконання даного зобов'язання у розмірі 500,00 грн. (а.с. 14)

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ч. 1 ЦК України).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 у визначений договором строк позику не повернув, утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2014 р. становить 66597,20 грн., з яких 35018,00 грн. - сума основного боргу, 31579,20 грн. - проценти.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, позики, поруки, визначив, якими нормами права вони регулюються, встановив, що права позивача відповідачами порушені, тому вони підлягають захисту.

Згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь позивача 660,97 грн. судового збору з відповідача ОСОБА_2 і 05,00 грн. судового збору солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 553, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 66097 (шістдесят шість тисяч дев"яносто сім) грн. 20 коп. боргу за договором позики від 08.07.2009 р., 660,97 грн. судового збору.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 500,00 (п"ятсот) грн. боргу за договором позики від 08.07.2009 р. і договором поруки від 01.11.2014 р., а також 05,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Венгрин