Справа № 214/9598/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 серпня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві - Троценко О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, повернення банківського вкладу, відшкодування втраченої вигоди і стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок несвоєчасного повернення банківського вкладу (депозиту), -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»про захист прав споживача, повернення банківського вкладу, відшкодування втраченої вигоди і стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок несвоєчасного повернення банківського вкладу (депозиту), мотивуючи тим, що між ним та відповідачем був укладений договір № 002-2652-190514 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» на суму 28 630 грн. на строк до 15 листопада 2014 року.

Відповідно до п. 1.10. договору вищезазначеного договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1, відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

По закінченню строку розміщення вкладу 15.11.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення йому банківського вкладу (депозиту), яка була зареєстрована останнім 17.11.2014 року. Відповідач відмовив йому в повернені банківського вкладу (депозиту), що підтверджується чеком, чим порушив положення договору, чинне законодавство та права позивача як споживача.

Вважає, що з позивача на його користь має бути стягнута пеня в розмірі: 21, 02 грн. за 9 днів прострочки від суми не виплаченого депозиту в сумі 28 630 грн. та 3% річних від простроченої суми депозиту, що становить 21, 18 грн.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем йому була завдана моральна шкода, пов'язана з душевними стражданнями, і переживаннями, яких він зазнав у зв'язку з протиправними діями відповідача.Украдаючи договір та довіряючи свої кошти відповідачу, він розраховував на порядність і чесність банку, дотримання банком всіх умов і положень договору. Відмова в поверненні частини вкладу порушила його плани розпоряджатися власними грошовими коштами. Неправомірні дії відповідача здійснили негативний вплив на його психологічний стан, викликали для нього життєві незручності, бо він змушений був брати гроші в борг під проценти для лікування; він не зміг придбати санаторно-лікувальну путівку для оздоровлення, що сказалося на стані його здоров'я; йому приходилося економити на продуктах харчування тощо. Протиправна поведінка відповідача негативно вплинула на стан його здоров'я, він пережив нервовий стрес, гіпертонічний криз. Завдану моральну шкоду оцінює в 10 000 грн.

Крім того, вважає, що якби він одержав вчасно депозит і розмістив його в іншому банку «Капітал», то одержав би дохід в розмірі 190, 62 грн. за період з 16.11.2014 року по 24.11.2014 року з розрахунку (28 630 грн. х 27% : 365 днів х 9 днів).

Просить суд стягнути з відповідача на його користь 28 630 грн. банківського вкладу, відсотки в розмірі 25, 5 % від суми банківського вкладу, що складають 238, 02 грн.; втрачену вигоду в сумі - 190, 60 грн.; 3% річних в розмірі 21, 78 грн.; пеню в розмірі 7 730, 1 грн.; моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Позивач в судовому засіданні 13.07.2015 року звернулася до суду з заявою, якою уточнив свої позовні вимоги ( а. с. 80). Просить стягнути з відповідача 1 281 грн. - відсотки за період з 16.11.2014 року по 22.06.2015 року та моральну шкоду в сумі 10 000 грн., в іншій частині від позову відмовляється, підтверджує, що відповідач виплатив йому 29 776 грн.

Відповідач про час, дату та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином. Про поважні причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей.

07.07.2015 року відповідач надав суду заперечення на позовну заяву ( а. с. 67-71 ), в яких зазначив, що 23.06.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено на користь позивача всю суму депозитного вкладу з процентами, що підтверджується випискою АТ «Дельта Банк» з 08.05.2015 року по 24.06.2015 року. Звертає увагу суду, що на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» .Отже, починаючи з 03.03.2015 року, банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вимоги про стягнення моральної шкоди, вважає безпідставними та недоведеними. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог суд находить, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 19.05.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем було укладено договір № 002-26522-190514 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у гривнях ( а. с. 9).

Відповідно до розділу 1 «Предмет договору» вказаного договору позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_2 у сумі 28 630 грн. на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок по 15.11.2014 року з процентною ставкою на суму вкладу 25, 5 % річних ( а. с. 9).

На виконання обов'язків за договором банківського вкладу (депозиту) позивач вніс кошти на депозитний рахунок, що підтверджується квитанцією № 35575533 від 19.05.2014 року ( а. с. 10).

Позивачем відповідачу була поданозаяву від 15.11.2014 року про повернення позивачу вкладу та нарахованих процентів в зв'язку з закінченням строку дії договору. Заява отримана відповідачем та зареєстрована в банку за вх. № 1434 від 17.11.2014 року ( а. с. 11).

Як вбачається з п. 1.10. вищезазначеного договору банківського вкладу (депозиту) вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1, відкритий на ім'я вкладника в установі банку ( а.с. 9).

За копією чеку ( а. с. 12) 17.11.2014 року на картці - відсутні гроші для видачі.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Зі змісту договору банківського вкладу№ 002-26522-190514 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у гривнях, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем, вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо його укладання на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки.

Відповідно доп. 1.10. вищезазначеного договору банківського вкладу (депозиту) вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1, відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

Матеріали справи свідчать, що банком виконано умови договору й перенесено суму депозиту з процентами в розмірі 29 750, 30 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1, відкритий на ім'я позивача, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів, що вбачається з виписки по особовим рахункам з 08.05.2015 року по 24.06.2015 року. (а. с. 72). Цей факт не оспорюється позивачем.

Отже, умови договору банківського вкладу відповідачем було виконано, суму банківського вкладу з процентами за його користування перераховано на поточний рахунок позивача.

Відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється його виконанням.

Окрім цього, як убачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 02. 03. 2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року №51 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с. 35).

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини.

Окрім того, ч.1 ст.1074 ЦК України визначено можливість обмеження прав вкладника у випадку, що встановлений законом.

Відтак, у зв'язку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 даного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 даного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами процедури ліквідації банку, отже вимоги позивача є незаконними.

Окрім того, безпідставним і незаконними є вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з положень ст. 23 ЦК України моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких особа зазнала внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні чи винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв'язок між протиправної поведінкою та наслідками, що настали.

Проте, обставини, які спричинили невиплату вкладу у передбачені договором строки не пов'язані із будь-якими протиправними процесами. Порядок захисту прав позивача як вкладника у обставинах, що склалися, визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, суд приходить до висновку про відмову у позові у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 23, 599, 626, 628, 1058, 1059, 1061, 1074ЦК України, ст.2, 28, 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 158, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про захист прав споживача, повернення банківського вкладу, відшкодування втраченої вигоди і стягнення моральної шкоди у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ковтун Н. Г.