У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Леміш О.М.,

при секретарі - Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, погодженого з начальником МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду звернувся старший державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 з поданням яке погоджене з начальником МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3, мешканки: м. Ужгород, вул. Бестужева, 8/38, на період існування заборгованості за кордон. В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні в МВ ДВС знаходиться виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 303/493/14 виданого 12.03.2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області по цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 600,00 гривень і до досягнення дитиною повноліття.

18.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено боржнику ОСОБА_1 для виконання.

15.05.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження.

Заборгованість по аліментам станом на 18.03.2014 року складає 909,67 грн.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суддя приходить до висновку, що дане подання є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав

В судове засідання державний виконавець не з'явився, з подання вбачається, що просить розглянути подання у його відсутності.

Згідно матеріалів подання, встановлено, що у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження відкрите 18.03.2014 р. на підставі виконавчого листа № 303/493/14 виданого 12.03.2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області по цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 600,00 гривень і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 18.03.2014 року було зобов'язано ОСОБА_1 добровільно виконати вимоги виконавчого документу та зявитись до Ужгородського МВ ДВС Ужгородського МРУЮ.

З подання державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ вбачається, що вимоги виконавчого документа не виконуються і заборгованість по виконавчому провадженні відносно ОСОБА_1 станом на 18.03.2014 року складає 909,67 грн.

Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон в тому числі і у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, в тому числі аліментних, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Крім того, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Дана норма вказує, що таке право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні та додає відповідні докази.

Однак, до подання не надано суду доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон. Крім того у поданні відсутні відомості про те, чи громадянин ОСОБА_1 є документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон або ні.

Із подання вбачається, що громадянин ОСОБА_1 не виконує рішення суду.

Між тим, відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2014 р.

Слід виходити з того, що процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за межі України прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст. 377-1 ЦПК України).

Враховуючи наявні матеріали подання, приходжу до переконання, що державним виконавцем не були наведені факти, які безпосередньо б свідчили про наявність дійсної загрози виїзду боржника за кордон та ухилення від виконання судового рішення, не надано суду доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, а тому подання як необґрунтоване не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст. 1, 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області погодженого з начальником МВ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, на період існування заборгованості за межі України .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5