КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-1803/11
Провадження № 4-с/488/27/15 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2015 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Чернега І.В.,

за участю прокурора - Резніченко Ю.В.,

представника стягувача - ОСОБА_1 ,

та державного виконавця - Бакай Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу прокурора Корабельного району м. Миколаєва на дії та постанову державного виконавця, -

встановив:

В квітні 2015 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.03.2012 р. було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості на загальну суму - 39 159,04 грн.

В подальшому Корабельним районним судом м. Миколаєва був виданий виконавчий лист від 02.10.2012 р. за № 2/1414/314/2012 № 2-1803/2011.

17.06.2014 р. державним виконавцем Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ Салигою Д.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43726163 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

26.12.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення).

Прокурор вважає постанову про повернення виконавчого провадження такою, що винесена державним виконавцем передчасно та суперечить вимогам закону, та зазначає, що останній не у повному обсязі перевірив майно боржника, зокрема, ним не було отримано інформації про наявність у боржника грошових коштів на рахунках у банках, не зроблено запитів до Державного агентства земельних ресурсів щодо наявності у боржника земельних ділянок, не зроблений відповідний запит щодо реєстрації місця проживання боржника, та не здійснено вихід за місцем його проживання.

Посилаючись на викладене, прокурор просив:

?визнати дії Корабельного ВДВС щодо винесення постанови про

повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2014 р. -

протиправними та скасувати цю постанову;

?зобов`язати Корабельний ВДВС відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2/1414/314/2012 № 2-1803/2011, який був виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва 02.10.2012 р.

В судовому засіданні прокурор та представник стягувача підтримали скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник Корабельного ВДВС в судовому засіданні вимоги скарги не визнала, та пояснила, що державний виконавець здійснив всі передбачені законом дії, направлені на примусове виконання виконавчого документа.

Дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, та матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Із матеріалів виконавчого провадження № 43726163 вбачається, що постановою державного виконавця Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ Салиги Д.В. від 17.06.2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1414/314/2012 № 2-1803/2011, який був виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва 02.10.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 39 159,04 грн.

У зв`язку із тим, що відносно цього боржника на виконанні Корабельного ВДВС перебували декілька виконавчих проваджень, всі вони були об`єднані у зведене виконавче провадження.

Судовим розглядом встановлено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державним виконавцем були здійснені наступні запити: до ПФУ щодо отримання боржником пенсії та доходів за трудовими та цивільно-правовими договорами; до ДПІ щодо доходів боржника; до БД «Автомобіліст» щодо наявності у боржника транспортних засобів; до Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру цивільних повітряних суден тощо. Крім цього, державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника, про що були складені відповідні акти.

В результаті вищеперерахованих дій державним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутнє майно та доходи, на які можливо звернути стягнення, через що державний виконавець виніс постанову від 26.12.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Між тим, прокурор за своїм правовим статусом не є стороною виконавчого провадження, а відноситься до учасників виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є державний виконавець,

сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти,

перекладачі, суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти

господарювання. Прокурор бере участь у виконавчому провадженні у випадку здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді та відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа за його заявою.

Стаття 12 цього ж Закону визначає права та обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження, і визначає, що вони мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Стаття 82 Закону визначає, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові Пленуму № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у п. 4 дав наступні роз`яснення.

Прокурор має право звернутися до суду зі скаргою у зазначених справах не лише як учасник виконавчого провадження, статусу якого він набуває при відкритті виконавчого провадження за його заявою у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді (частина перша статті 7, пункт 2 частини першої статті 19 Закону), а й при здійсненні представництва в суді особи, яка є стороною виконавчого провадження, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Разом із тим у разі відхилення подання прокурора в цілому чи частково або неповідомлення прокурора державною виконавчою службою про результати його розгляду прокурор може звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом про визнання протиправними рішення чи окремих положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій (частина п`ята статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні скарги прокурора, так як вона не підлягає розгляду у порядку. Визначеному ст.ст. 383-387 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

У х в а л и в :

В задоволенні скарги прокурора Корабельного району м. Миколаєва на дії та постанову державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк із дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі відсутності осіб у судовому засіданні під час проголошення ухвали - з моменту отримання її копії.

Суддя Л.І. Селіщева