Справа № 445/280/14 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/783/2842/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Берези В.І., суддів Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання - Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 завдану йому матеріальну шкоду в сумі 2993,05 грн., витрати за проведення експертизи в сумі 3234,90 грн., 400 грн. - за правову допомогу та 243,60 грн. судового збору, а всього разом стягнуто 6871,55 грн. (шість тисяч вісімсот сімдесят одну грн. 55 коп.). В задоволенні решти позовних вимог-відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2. Просить таке скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що суд неповно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Пояснення сторін та їх представників не можуть бути доказами, такі не допитувались як свідки. ОСОБА_2 свідків, які допитувались, не було таких, що бачили, як він безпосередньо вчинив дії, що призвели до пошкодження автомобіля позивача, свідки вказували лише на те, що такий, він, проходив повз автомобіль. Кримінальне провадження за зверненням позивача та фактом пошкодження майна було закрите за відсутності складу кримінального правопорушення, позивач постанову не оскаржував. До адміністративної відповідальності він, відповідач, не притягнутий. Експертиза категорично не підтвердила, що подряпини на автомобілі здійснені саме зафіксованою на відео зображенні особою, однак суд висновки експертиз використав як доказ в підтвердження його, відповідача, вини. Окрім того, суд прийшов до такого висновку ще і з тих підстав, що між сторонами існують неприязні відносини, які склались через непорозуміння на роботі, хоч доказової бази дана обставина не має. Суд не з`ясував, чи отримував позивач грошову компенсацію за фактом страхового випадку.

Перевіривши у межах доводів апеляційної скарги та пред`явлених позовних вимог законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3, його представника адвоката ОСОБА_4, у відсутності відповідача, який двічі належним чином повідомлявся про виклик до суду апеляційної інстанці, до суду не з`явився, поважних причин неявки не підтвердив, та справу заслухано у відсутності сторони відповідача, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено як з пояснень сторін, так і свідків, ту обставину, що сторони, обидва, на своїх автомобілях зустрілись 04.01.2014 року, зранку біля 9.00 год. коло ринку у м.Золочів, Львівської області, куди приїхали здійснити закупки перед святами кожен з членами родини та зупинились на краю дороги біля узбіччя. Дана обставина не заперечується. Коли родина ОСОБА_3 поверталась з ринку помітили пошкодження подряпини з правого боку на дверях автомобіля позивача «Фольсваген Бора». Переглядаючи удома після повернення з ринку запис відео реєстратора, позивач прийшов до висновку, що його автомобіль був пошкоджений саме відповідачем, який на той час був підлеглим по роботі.

З допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено про те, що відповідач ОСОБА_2 проходив повз машину позивача, коли біля неї не було нікого. Як видно з матеріалів справи цю обставину не заперечує і сам відповідач ОСОБА_2

Як видно з матеріалів кримінального провадження за № 0000026 за фактом пошкодження автомобіля ОСОБА_3, винесена постанова про закриття кримінального провадження від 14.01.2014р. за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, оскільки відповідальність за ч.1 ст. 194 КК України наступає внаслідок заподіяння шкоди у великих розмірах, а саме 152250 грн., проте згідно акту на виконання робіт по ремонту та відновленню лакофарбового покриття правих передніх та задніх дверей автомобіля марки «Фольсваген Бора» р.н. НОМЕР_1 належного ОСОБА_3, становить 3500 грн.

Судом першої інстанції був оглянутий запис відео реєстратора, з якого вбачається, як ОСОБА_2 проходить повз транспортний засіб « Фольсваген Бора » та в той час коли порівнюється із транспортним засобом позивача чути характерний звук для контакту стороннього предмета із кузовом автомобіля «Volkswagen Bora» з правої сторони.

Як вбачається з висновку № 2504 судової експертизи відеозапису, складеного 15.10.2014 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, особа, зафіксована на зображенні у відео звукозаписі, наявному на наданому для дослідження компакт-диску «KAKTUZ DVD-RW» у файлі «08450009.AVI», яка обходила автомобіль з встановленим на ньому відео реєстратором з правої сторони, могла здійснити подряпини лакофарбованого покриття на корпусі цього автомобіля.

Враховуючи зазначені обставини, розмір збитків, визначений за наслідками проведеної автотоварознавчої експертизи, вартість експертиз, те, що сторони знаходяться у неприязних відносинах, які склались через непорозуміння на роботі, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заподіяної майнової шкоди та витрат на правову допомогу, підтвердженої квитанцією про оплату послуг представника в розмірі 400 грн.

З тих підстав, що позивачем не доведено, у чому полягає заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди, не обґрунтовано визначення розміру такої шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявлена вимога як не підтверджена до задоволення не підлягає. Окрім того, відмовив у задоволенні вимоги позивача в частині повернення коштів за 23,54 л. бензину в сумі 399,94 грн. для доставки транспортного засобу позивача на експертизу з підстав відсутності доказів розходу бензини саме на цю потребу.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України докази є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Так, відповідно до висновку № 2505 судової автотоварознавчої експертизи, складеної 15.10.2014 року, Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, з усунення пошкоджень двох правих дверей, наявних на момент експертного обстеження 26.08.2014 року, станом на серпень-жовтень 2014 року, становить 2993 грн. 5 коп. /а.с. 77-84/.

Згідно висновку № 2503 судово-трасологічної експертизи, складеного 26.12.2014 року Львівським науково-дослідного інститутом судових експертиз, наявні на поверхнях правих передніх та задніх дверей представленого на дослідження автомобіля НОМЕР_3, сліди у вигляді подряпин могли бути утворені в результаті дії твердого, в тому числі, металевого предмета, що має достатньо гострий край. Встановити в категоричній формі, чи виникли вказані сліди на поверхнях правих передніх та задніх дверей автомобіля НОМЕР_3, в результаті дії металевих стержнів саме наданих на дослідження ключа № 1 та/або ключа №2 до замків транспортного засобу, не видалося можливим з причини відсутності відображення індивідуалізуючих ознак слідоутворюючого предмета в слідах на поверхнях вказаних вище деталей даного автомобіля /а.с.85-91/.

Як вбачається з висновку № 2504 судової експертизи відеозапису, складеного 15.10.2014 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, особа, зафіксована на зображенні у відеозвукозаписі, наявному на наданому для дослідження компакт-диску «KAKTUZ DVD-RW» у файлі «08450009.AVI», яка обходила автомобіль з встановленим на ньому відео реєстратором з правої сторони, могла здійснити подряпини лакофарбованого покриття на корпусі цього автомобіля. Проте стверджувати в категоричній формі про те, що подряпини лакофарбованого покриття на корпусі автомобіля справа були здійснені саме зафіксованою на відеозображені особою, не виявляється можливим, оскільки права сторона корпусу автомобіля перебуває поза полем зору камери відореєстратора /а.с.74-75/.

Доводи апелянта про відсутність доказів спричинення ним пошкоджень автомобіля позивача спростовуються наступним.

Так, встановленим відеореєстратором на автомобілі НОМЕР_2, особою, зафіксованою відеозаписом на компакт-диску «KAKTUZ DVD-RW» у файлі «08450009.AVI», яка обходила даний автомобіль з правої сторони в час його стоянки на узбіччі дороги біля ринку м.Золочева був відповідач ОСОБА_2.

Такий не оспорює даної обставини, оскільки як вбачається з письмово зафіксованого допиту такого в якості свідка, наявного у матеріалах кримінального провадження долученого до матеріалів цієї справи, по факту пошкодження автомобіля ОСОБА_3, ОСОБА_2 по факту цієї події пояснював, «…Коли я йшов до свого автомобіля, то проходив біля автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Бора» належного ОСОБА_3 і, зрівнявшись із вказаним автомобілем, спіткнувся, але не впав, оскільки наступив ногами на щось мені на даний час не відоме, оскільки не звернув тоді уваги, що це було. Після чого продовжив рух далі до свого автомобіля, дійшовши до якого сів у нього та став чекати свою дружину. Через деякий час я побачив ОСОБА_3, який йшов до свого автомобіля проходячи біля мого автомобіля. Я вийшов з автомобіля і пішов разом з ним, щоб ще раз подивитись чи не привезли ялинки. Коли підійшли до автомобіля ОСОБА_3, то останній показав мені на передню та задню дверцята свого автомобіля вказавши, що хтось подер йому лако-фарбове покриття….» . Окрім того, на запитання представника ОВС «що Ви тримали в правій руці затиснувши між пальцями коли проходили біля автомобіля «Фольксваген Бора» належного ОСОБА_3, адже на відео знятому відео реєстратором з вищевказаного автомобіля добре видно, що Ви щось маєте у руці?» , ОСОБА_2 відповів : «в правій руці я тримав ключі від свого автомобіля».

Наведені обставини події встановлені і постановою про закриття кримінального провадження від 14.01.2014 року /а.с.11/.

Зазначені покази ОСОБА_2 логічно узгоджуються з висновком № 2504 судової експертизи відеозапису, складеного 15.10.2014 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз за наслідками наявної відеофіксації події вчинення пошкоджень, яким підтверджено, що дії особи, зафіксованої відео реєстратором, співпадають у часі з звуковим сигналом характерним для тертя твердим предметом по корпусу автомобіля, поясненнями наявними у матеріалах справи позивача щодо часу залишення свого автомобіля та відповідача щодо часу перебування його біля місця події.

Як встановлено дослідженням у зазначеному вище висновку /а.с.75/ - «…В полі зору камери відео реєстратора знаходиться частина дороги та прилегла до неї територія. О 09:00:15 за показами таймера відеореєстратора в полі зору відеокамери появляється особа, яка обійшла автомобіль ззаду з лівої сторони по проїзній частині дороги, перейшла на обочину дороги справа і продовжила рух по обочині дороги справа в напрямку від автомобіля. Через деякий час ця особа зупиняється і повертається назад по обочині дороги справа від автомобіля і рухається в напрямку автомобіля. В 09:01:04 за показами таймера відео реєстратора особа порівнюється з капотом автомобіля, в якому знаходиться відеореєстртор, і обходить автомобіль з правої сторони. О 09:01:05 за показами таймера відео реєстратора ця особа зникає з поля зору відеокамери. В часовому інтервалі орієнтовно 09:01:06 09:01:07 , коли особа знаходиться поза полем зору відеокамери, прослуховується подвійний звуковий сигнал, характерний на тертя твердим предметом по корпусу автомобіля (осцилограма 1 ). Отже, часовий інтервал з моменту, коли зафіксована на зображенні особа порівнялась з капотом автомобіля, до моменту прослуховування першого звукового сигналу, характерного на тертя твердим предметом по корпусу автомобіля, становить 2 сек. за показами таймера відеореєстратора. За цей час при темпі руху особи, зафіксованої на зображенні у файлі «08450009.AVI», можна подолати відстань від передньої частини капота до передніх дверей автомобіля. Часовий інтервал між звуковими сигналами, характерними на тертя твердим предметом по корпусу автомобіля, становить 0,55 сек. …».

Таким чином, як видно з досліджених матеріалів та доказів, жодних інших осіб, які могли проходити біля автомобіля позивача та виниклих під час їх руху звукових сигналів, подібних до вказаного сигналу, відеореєстратор не зафіксував. Окрім того, у своїх поясненнях органам досудового слідства відповідач ОСОБА_2 про жодних інших осіб, які проходили повз автомобіль ОСОБА_3 у той самий час, що і він, не зазначав. Не зафіксовано цих інших осіб і камерою відеофіксації з автомобіля, оскільки розташування такої в поле зору перед автомобілем дозволяє спостерігати як рух осіб перед автомобілем у його сторону, так і у зворотній бік ззаду автомобіля у бік перед ним. Таких осіб, окрім самого ОСОБА_2, камера відеоспостереження не зафіксувала, як і не зафіксувала звукових сигналів тертя по корпусу автомобіля, окрім того, коли з автомобілем у місці пошкоджень порівнявся відповідач ОСОБА_2 Наведене підтверджує про заподіяння майнової шкоди саме відповідачем.

Доводи апелянта про відсутність доказової бази щодо неприязних відносин між сторонами , які склались через непорозуміння на роботі, на які посилався і суд першої інстанції, спростовуються і постановою від 15.12.2014 р.

Як вбачається з долученої постанови про закриття кримінальної справи за зверненням 15.12.2014 року ОСОБА_2 щодо ніби - то примусу з боку ОСОБА_3 віддавати частину заробітку, такий, ОСОБА_2, пояснював про добровільне рішення працівників ТзОВ «Барком», де працює він та позивач, весною 2013 року віддати по 500 грн. з заробітної плати ОСОБА_3 Отже, зазначені з пояснень самого ОСОБА_2 обставини, які за часом передували події з пошкодженням автомобіля, свідчать про неприязні стосунки між ним по відношенні до ОСОБА_3

З пояснень позивача встановлено, що у випадку закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, страховик порадив звернутись до суду для підтвердження особи заподіювача шкоди, оскільки у таких випадках шкода страховиком не відшкодовується. Зазначене позивачем логічно узгоджується і з нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які визначають відсутність підстав для відшкодування шкоди страховиком, тому спростовує доводи апелянта щодо нез`ясованої обставини про одержання компенсації від страховика.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313-319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в двадцятиденний строк з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_7