20.08.2015 Справа № 363/2162/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скарлат О.І.

при секретарі Хом»як А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Провіта» про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07.10.2014 року на користь позивача стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Провіта» 5 263 , 63 грн. страхового відшкодування, 750,00 грн. вартості проведення незалежної оцінки завданої шкоди та судові витрати за сплату судового збору 243, 60 грн., всього на суму 6256, 96 грн. Позивач зазначає , що страхове відшкодування на підставі рішення суду він отримав 30.12.2014 року, однак заяву про здійснення виплати страхового відшкодування подав з 08.11.2013 року . Виплату страхового відшкодування відповідач здійснив без урахування індексу інфляції та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування.

На підставі вищенаведеного та відповідно до ст.526, 611, 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 1557,98 грн. та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 187,7 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Позивач в судове засідання не прибув, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань не надходило.

На підставі статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача в загальному порядку.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07.10.2014 року на користь позивача стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Провіта» 5 263 , 63 грн. страхового відшкодування, 750,00 грн. вартості проведення незалежної оцінки завданої шкоди та судові витрати за сплату судового збору 243, 60 грн., всього на суму 6256, 96 грн.(а.с.9-11).

30 грудня 2014 року позивач отримав страхове відшкодування, витрати за проведення незалежної оцінки завданої шкоди та судові витрати, всього на суму 6256, 96 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1, що підтверджується випискою із карткового рахунку від 16.02.2015 року (а.с.12).

Рішенням Вишгородського районного суду від 07.10.2014 року встановлено, що 23.09.2013 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку , а 16.10.2013 року з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно висновку про вартість майна від 11.10.2013 року вартість матеріальних збитків, що нанесено внаслідок ДТП колісному транспортному засобу марки «Gelly» моделі «Emgrand» д.н.з. НОМЕР_1 на дату оцінки складає 5263, 36 грн., вартість проведення незалежної оцінки завданої шкоди складає 750 грн.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській , адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої

встановлено ці обставини.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання , на вимогу кредитора зобов»язанийсплатити суму боргу з урахуваннямвстановленогоіндексуінфляції за весь час прострочення, а також 3% відпростроченоїсуми, якщоіншийрозмір не встановлений договором або законом.

Така ж позиція викладена Верховним Судом України в листівід 01.07.2014р. «Аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільномусудочинстві», щоправильним є необхідністьзастосування ст.625 ЦК України щодовідповідальності за порушення грошового зобов»язання у спорах, яківиникають з договорівстрахування. Оскількизобов»язаннястраховиків у разінастання страхового випадкузводиться до здійсненнястраховоївиплати, то такезобов»язання є грошовим і в разіпростроченняйоговиконаннянастаєвідповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокремасплатасуми боргу з урахуваннямвстановленогоіндексуінфляції за весь час прострочення, а також 3% річнихвідпростроченоїсуми ( аналіз Верховного Суду Українивід 30.06.2011р. судової практики розглядуцивільних справ, щовиникають з договорівстрахування). Аналогічнаправовапозиціяпідтверджена й судовою практикою ВСУ (постанова ВСУ від 06.06.2012р. у справі №6-49цс12).

Позивач подав до суду розрахунок суми стягнення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних на суму стягнуту за рішенням суду , тобто включає в себе і суму страхового відшкодування , суму вартості проведеної незалежної оцінки завданої шкоди та судові витрати. Однак, суд не може погодитися з поданим розрахунком, оскільки вартість проведеної незалежної оцінки завданої шкоди та судові витрати не входять до суми страхового відшкодування, тобто не є тим грошовим зобовязанням, що виникли з договору страхування і вразі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

Таким чином сума індексу інфляції та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування вираховується із невчасно виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5 263, 36 грн.

Як вбачається з матеріалів справи сума страхового відшкодування, що має бути виплачена позивачу, відповідачем визначена у розмірі 5 263, 36 грн.

Відповідач виплатив позивачу зазначене страхове відшкодування 30.12.2014 року. Визначаючи строк затримки виплати страхового відшкодування позивачу, суд

виходить з наступного.

Відповідно до п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

16.10.2013 року позивач подав до відповідача заяву про виплатустраховоговідшкодування.

З дня поданняпозивачемвказаноїзаяви 90-денний строк спливає16 січня 2014 року.

30 грудня 2014 року відповідачем виплачено суму страхового відшкодування позивачу.

Таким чином, строк затримкивиплати страхового відшкодуванняскладає347 днів.

Три відсоткирічних за час простроченнятривалістю347днів(за період з 16 січня по 29 грудня 2014 року) на день виплати страхового відшкодування на 30.12.2014 року суд обраховує за наступнимрозрахунком: 5263,36 грн. х 3% / 365 дн. х 347дн. = 150,11 грн.

Оскільки сума боргу відповідачем своєчасно повернута не була, вона підлягає індексації.

З урахування індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 6.2.- 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» відповідачка повинна сплатити позивачці суму інфляційного збільшення з наступного розрахунку:

- щодо суми 5263, 36 грн. сукупний індекс інфляції за період з січня по грудень 2014 року становить 124,9 %, що дорівнює сумі інфляційного збільшення: 5263,36х124,9/100= 6573,94 грн.

6573,94-5263,36 грн.= 1310,58 грн. інфляційні втрати.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позов ОСОБА_1та стягнути з відповідача на користь позивача суму на відшкодування інфляційних втрат 1310,58 грн., 3% річних за простроченнявиплати страхового відшкодування у розмірі 150,11 грн.

Згідно частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. сплаченого ним при подачі позовної заяви судового збору.

Оцінивши та дослідивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява є такою, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,60,61,212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних втрат в розмірі 1310,58 грн., 3% відсотки річних період прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 150, 11 грн., всього 1460,69 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати за сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І.Скарлат