Справа № 370/443/15 Головуючий у І інстанції Тандир О. В.
Провадження № 22-ц/780/3675/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 24.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Голуб С.А.

Суддів: Приходька К.П., Таргоній Д.О.

За участі секретаря: Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації Київської області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 Свої вимоги мотивував тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.1990 року та реєстраційного посвідчення він є власником 1/2 частини житлового будинку по вул. Червоноармійська, 154, смт. Макарів Київської області з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, де проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 та їх спільні діти - ОСОБА_4астасія та ОСОБА_5 до листопада 2013 року.

Згідно договору дарування від 05.09.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно він також є власником 63/100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: Київська область, смт. Макарів, вул. Набережна буд. № 15.

У вказаному житловому будинку по вул. Набережній, 15, у смт. Макарів на даний час проживає його колишня дружина ОСОБА_3 разом із їх дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки про склад сім'ї діти зареєстровані в житловому будинку, що розташований за адресою: Київська область, смт. Макарів, вул. Червоноармійська, буд. № 154.

Проте діти по вул. Червоноармійська, 154, смт. Макарів Київської області, а так само як і їх мати, не проживають з листопада 2013 року по даний час.

Рішенням суду було визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування будинком 154 по вул..Червоноармійській в смт.Макарів на підставі ст. 405 ЦК України.

На даний час ОСОБА_3, разом з дітьми проживає в домоволодінні, що розташоване за адресою: Київська область, смт. Макарів, вул. Набережна буд. № 15, проте чинить перешкоди у перереєстрації спільних дітей з житла по вул. Червоноармійській, 154 у житло по вул. Набережній, 15, хоча при розірванні шлюбу між ними було узгоджено, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з матірю, з цього приводу спору між сторонами немає.

Позивач бажає зняти з реєстрації своїх дочок із домоволодіння, що розташоване за адресою: Київська область, смт. Макарів, вул. Червоноармійська, буд. № 154 та зареєструвати їх у домоволодінні, що розташоване за адресою: Київська область, смт. Макарів, вул. Набережна буд. № 15, для чого отримав від Макарівської районної державної адміністрації розпорядження від 23.12.2014 № 729 «Про надання дозволу на перереєстрацію малолітньої дитини ОСОБА_5, та неповнолітньої дитини ОСОБА_6, а відповідач такої згоди не надає, що і стало приводом для звернення до суду. Необхідність зняття з реєстрації відповідачів для реєстрації за іншою адресою повязана із наміром позивача продати свою частку будинку.

Просив суд усунути перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні права власності на ? частини домоволодіння № 154 по вул..Червоноармійській в смт.Макарів шляхом визнання ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування вищезазначеним житлом.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 травня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вищевказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд у своєму рішенні безпідставно прийшов до висновку про неповажність причин непроживання дітей в будинку по вул..Червоноармійській,14 смт.Макарів. При цьому відповідач наголошує на тому, що діти не мають можливості самостійно обирати місце проживання та проживати без матеріального утримання і виховного впливу батьків.

Також вважає, що суд не дав оцінки тій обставині, що діти змушені були разом із відповідачем залишити місце реєстрації і проживати виключно на її утриманні в непристосованому для проживання житловому будинку № 15 по вул. Набережній в смт.Макарів, яке також належить позивачу.

Також відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи акту обстеження житлово-побутових умов приміщення по вул.Набережній, 15 в смт.Макарів, згідно якого умови в приміщенні вказаного будинку не придатні для проживання, оскільки не обладнані у відповідності до вимог, встановлених житловим законодавством України до житлових приміщень.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши письмові матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.1990 року та реєстраційного посвідчення позивач є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: Київська область, смт. Макарів, вул. Червоноармійська, буд. № 154 (далі спірне домоволодіння).

У вказаному житловому будинку позивач проживав з колишньою дружиною - ОСОБА_3 і їх спільними дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, де вони також були зареєстровані.

Починаючи із листопада 2013 року колишня дружина позивача та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_7 почали проживати ІНФОРМАЦІЯ_7, який належить позивачу на праві власності.

Згідно рішення Макарівського районного суду Київської області від 02.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Як встановлено рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20.11.2014 року, яке набрало законної сили, позивачу усунуто перешкоди у здійсненні права власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: Київська область, смт. Макарів, вул. Червоноармійська, буд. № 154 та визнано ОСОБА_3, такою, що втратила право на користування вказаним домоволодінням на підставі ст. 405 ЦК України.

Однак доньки позивача, хоча і проживають разом з матірю по вул. Набережній, 15, у смт. Макарів Київської області, проте зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, актами депутатів Макарівської селищної ради ОСОБА_8, та ОСОБА_9, за підписами сусідів, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20.11.2014 року, що в силу ст. 61 ЦПК України не потребує доведення, а також не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні.

Також відповідач у засіданні підтвердила, що позивач звертався до неї з проханням перереєструвати їх дітей за іншою адресою, а вона не проти цього, однак вважає, що позивач має переоформити за нею чи за дітьми право власності на частину домоволодіння по вул. Набережній, 15, у смт. Макарів Київської області.

Як вбачається із розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 23.12.2014 року № 729 «Про надання дозволу на перереєстрацію малолітньої дитини ОСОБА_5, та неповнолітньої дитини ОСОБА_6», орган опіки та піклування надало свою згоду на реєстрацію дітей за адресою по вул. Набережній, 15, у смт. Макарів Київської області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітні діти позивача втратили право на користування житловим будинком, оскільки вони не проживають в будинку більше року без поважних причин.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду, оскільки вони зроблені при правильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач є власником частини будинку і має право ставити питання про усунення йому перешкод у користуванні належним йому будинком.

Однак законодавство передбачає певні гарантії для членів сім»ї власника, які вселились в будинок з його згоди.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції діти були вселені в будинок і зареєстровані в ньому як члени сім»ї власника будинку. Таким чином діти сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть бути визнані такими, що втратила право користування будинком лише при наявності конкретно визначених умов.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом першої інстанції діти з 2013 року проживають разом зі своєю матірю ОСОБА_3 в будинку № 15 по вул.Набережній в смт.Макарів. Остання на підставі рішення суду від 20 листопада 2014 року визнана такою, що втратила право користування будинком №154 по вул..Червоноармійській в смт.Макарів.

Щодо доводів відповідача в тій частині, що неповнолітні діти самі не можуть обирати собі місце проживання, судова колегія погоджується з ними лише частково, оскільки дочка сторін ОСОБА_4, хоча і є неповнолітньою, але досягла чотирнадцяти років, а тому ч. 2 ст. 29 ЦК України надає їй право вільно обирати собі місце проживання, за винятком обмежень встановлених законом.

Щодо іншої дочки ОСОБА_10, то на неї розповсюджує свою дію ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного із них, з ким вона проживає.

Разом із тим, судова колегія не може погодитись з відповідачем у тому, що та обставина, що малолітня ОСОБА_5 не може обирати собі самостійно місце проживання унеможливлює взагалі визнавати причини її непроживання в спірному будинку неповажними.

Відповідно до ч.6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Вказана стаття дає визначення місця проживання особи.

Із контексту ч.3 ст. 29 ЦК України вбачається, що місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання її батьків, тобто якщо вони проживають разом, або одного із них, якщо батьки проживають окремо.

Таким чином, оскільки неповнолітня ОСОБА_4 за своєю згодою, а малолітня ОСОБА_5 за згодою своїх батьків проживає в ІНФОРМАЦІЯ_9, місцем її проживання є саме адреса проживання матері.

Малолітня дитина в силу обмеження своєї цивільної дієздатності не може вчиняти будь-яких дій направлених на обрання місця проживання, зміни місця проживання. Тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оцінювати поважність причин відсутності малолітньої ОСОБА_5 за місцем її реєстрації необхідно через призму дій її матері, відповідача у справі щодо поважності відсутності дитини за місцем її реєстрації.

Із матеріалів справи вбачається, що будь-яких перешкод дітям в користуванні будинком не створювалось, саме відповідач добровільно разом із дітьми виселилась із будинку в 2013 році, а тому висновки суду першої інстанції щодо неповажності причин відсутності дітей за місцем їх реєстрації є правильними і такими, що відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення в додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

На підставі ст. 319, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді