Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/6703/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лихосенко М.О.
№ провадження 22-ц/778/3323/15 Суддя-доповідач: Савченко О.В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„19" листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У позові зазначало, що між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_2 були укладено кредитні договори:

- кредитний договір № 014/2180/81/02637 від 30.05.2007 року, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 40 800 доларів США на придбання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, з кінцевим терміном повернення 29.05.2027 року;

- кредитний договір № 014/2180/6/09603 від 29.01.2008 року, на підставі якого відповідач отримав кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 89 710,00 доларів США, який надавався двома траншами на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, з кінцевим терміном повернення 29.05.2027 року;

Відповідно до п.п. 3.5, 3.6, 3.7 вказаних кредитних договорів, забезпеченням за наданими кредитами виступали: земельна ділянка, незавершений будівництвом житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а також все належне позичальнику майно, кошти та активи, що належать йому на праві власності.

Додатковою угодою № 1 від 11.10.2007 року внесені зміни до кредитного договору № 014/2180/81/02637 від 30.05.2007 року, згідно з якою кредитор збільшив суму наданого кредиту до 60 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 29.05.2027 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договори іпотеки:

- договір іпотеки № 014/2180/81/02637 від 30.05.2007 року із змінами та доповненнями, внесеними до нього у зв'язку з укладенням додаткового договору № 1 від 11.10.2007 року та додаткового договору №2 від 30.01.2008 року, предметом якого визначені земельна ділянка площею 0.1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, а також усі будівлі та споруди, які збудовані або будуть збудовані у майбутньому на зазначеній земельній ділянці площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1(п.п.1.2; 1.8);

- договір іпотеки № 014/2180/6/09603 від 30.01.2008 року, предметом якого згідно п.1.2 є земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, а також усі будівлі та споруди, які збудовані або будуть збудовані у майбутньому на зазначеній земельній ділянці площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 6.2 договорів іпотеки визначено, що право іпотеки і відповідно цей договір припиняє чинність у разі: припинення основного зобов'язання, забезпеченого цією іпотекою;

знищення (втрати) предмета іпотеки, якщо іпотекодавець не замінив або не відновив предмет іпотеки; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем на підставах, передбачених чинним законодавством України та договором, права власності на предмет іпотеки; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п.6.3 договорів іпотеки, відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.

Договір іпотеки та всі подальші зміни до нього були зареєстровані у Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягами про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, витягами про реєстрацію змін, відомості були внесені до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна.

В подальшому розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації № 818р від 21.05.2009 року було вирішено: присвоїти поштову адресу АДРЕСА_1 житловому будинку літ. А-3 по АДРЕСА_1, ОП ЗМБТІ внести зміни в документи.

Розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації № 918р від 16.06.2009 року було дозволено: оформити гр. ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літ. А-3 по АДРЕСА_1, ОП ЗМБТІ внести зміни в технічну документацію, провести реєстрацію нових документів на житловий будинок літ. А-3 по АДРЕСА_1 згідно цього розпорядження.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ "Ерсте Банк", ОСОБА_5 договір іпотеки № 014/2180/81/02637 від 30.05.2007 року та договір іпотеки № 014/2180/6/09603 від 30.01.2008р. було визнано такими, що припинили свою дію, з підстав, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України.

Зобов'язано Дніпропетровську філію Державного підприємства "Інформаційний центр Міністерства юстиції України" зняти заборону відчуження нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна та в Реєстрі заборон іпотек, всіх реєстраторів: приватних нотаріусів, державних нотаріусів та ВДВС у Дніпропетровській області, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1, накладені 30.05.2007р. та 30.01.2008р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г.

Вказане рішення було пред'явлено до виконання, знято заборону відчуження нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в реєстрі заборон іпотек.

26.10.2011 року ОСОБА_5 подав до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення від 13.09.2011 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.11.2011 року вказане заочне рішення суду, на підставі якого було знято заборону відчуження іпотечного майна, було скасовано та справу призначено до судового розгляду.

24.11.2011р. ухвалою Бабушкінського районного суду м..Дніпропетровська позов ОСОБА_2 до ВАТ "Ерсте Банк", ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Після скасування заочного рішення та залишення позову без розгляду іпотекодержатель 18.01.2012 року звернувся до нотаріуса із заявою про поновлення записів у Державному реєстрі іпотек і Єдиному реєстрі заборон відчудження об'єктів нерухомого майна.

За заявою банку приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Шаповалова О.Г. 19.01.2012 року внесла до Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про обтяження та заборону на нерухоме майно - земельну ділянку, адреса : АДРЕСА_1. кадастровий номер НОМЕР_1.

Проте, ще до відновлення заборон на відчуження 17.11.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені наступні договори купівлі-продажу :

- земельної ділянки площею 0,1000 на для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

- житлового будинку з господарчими і побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 здійснив державну реєстрацію права власності на підставі цих договорів і у той же день 17.11.2011 року в порядку забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, укладеним з ПАТ АБ „Укргазбанк", житловий будинок АДРЕСА_1 з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, та земельною ділянкою площею 975 кв.м, за договором іпотеки передав в іпотеку названому банку.

Посилаючись на те, що через неналежного виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитними договорами утворилась заборгованість в загальному розмірі 2 265 268 грн. 64 коп., що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 179 528,21 доларів США, в рахунок погашення зазначеної кредитної заборгованості , яка складається з:

- заборгованості за кредитним договором № 014/2180/81/02637 від 30 травня 2007 року в розмірі 919 362,76 грн., що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 72 861,80 доларів США, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 743 481,00 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 58 922,73 дол. США); прострочена заборгованість за відсотками 175 881,76 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 13 939,07 дол. США);

- заборгованості за кредитним договором № 014/2180/6/09603 від 29 січня 2008 року

в розмірі 1 345 905,88 грн., що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає

106 666,41 доларів США, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 1 087 924,88 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 86 220,77 дол. США); прострочена заборгованість за відсотками 257 981,00 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 20 445,64 дол. США), а оскільки право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_3 і останній набув статусу іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов"язки за іпотекчними договорами від 30.05.2007 року із змінами та від 29.01.2008 року, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2011 p., укладеного із ОСОБА_2; житловий будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер: НОМЕР_1), що належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2011 p., укладеного із ОСОБА_2, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежні експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи: Пат АБ «Укргазбанк».

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року в задоволені позову ПАТ „Фідобанк" відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Фідобанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвалене по справі рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов"язання нерухомим майном, що залишається у володінні та кьористуванні іпоткодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов"язання одержати задоволенні своїхм вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов"язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов"язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов"язання та запобігати негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов"язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов"язання (взаємні права і обов"язки) виникає між іпотекодаржателем (кредитором за основним зобов"язанням) та іпотекодавцем (божником за основним зобов"язанням).

Виконання забезпечувального зобов"язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншим кредитором цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов"язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи ( в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною 5 ст. 3 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов"язання і є дійсною до припинення основного договору.

Судом встановлено, що між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_2 були укладено кредитні договори:

- кредитний договір № 014/2180/81/02637 від 30.05.2007 року, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 40 800 доларів США на придбання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, з кінцевим терміном повернення 29.05.2027 року. Додатковою угодою № 1 від 11.10.2007 року до нього були внесені зміни, згідно яким кредитор збільшив суму наданого кредиту до 60 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 29.05.2027 року.

-кредитний договір № 014/2180/6/09603 від 29.01.2008 року, на підставі якого відповідач отримав кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 89 710,00 доларів США, який надавався двома траншами на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, з кінцевим терміном повернення 29.05.2027 року(а.с.7-12).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договори іпотеки:

- договір іпотеки № 014/2180/81/02637 від 30.05.2007 року із змінами та доповненнями, внесеними до нього у зв'язку з укладенням додаткового договору № 1 від 11.10.2007 року та додаткового договору №2 від 30.01.2008 року, предметом якого визначені земельна ділянка площею 0.1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка придбана іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.2007 року, а також усі будівлі та споруди, які збудовані або будуть збудовані у майбутньому на зазначеній земельній ділянці площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1(п.п.1.2; 1.8);

- договір іпотеки № 014/2180/6/09603 від 30.01.2008 року, предметом якого згідно п.1.2 є земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, а також усі будівлі та споруди, які збудовані або будуть збудовані у майбутньому на зазначеній земельній ділянці площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст.5,6, 16 Закону України „Про іпотеку" у редакції, що діяла на час укладання договорів іпотеки, нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі(споруди), які належать іпотекодавцю на підставі права власності , така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані.

Об"єкти незавершеного будівництва, розташовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки, незалежно від того, хто є власником об"єкта незавешеного будівництва.

Передача в іпотеку об"єкта незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об"єкт незавершеного будівництва.

Після завершення будівництва будівля(споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Договори іпотеки від 30.05.2007 року з подальшими змінами та від 30.01.2008 року були зареєстровані у Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягами про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, витягами про реєстрацію змін, відомості були внесені до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна(а.с.24-27).

Як вбачається з розпорядження голови Ленінської районної адміністрації від 21.05.2009 року № 818, зведеному на переданій в іпотеку земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, триповерховому житловому будинку літ. А-3, який був закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію згідно акту, затвердженому розпорядженням міського голови від 24.07.2008 року № 693, було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1(а.с.28).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ "Ерсте Банк", ОСОБА_5 договір іпотеки № 014/2180/81/02637 від 30.05.2007 року та договір іпотеки № 014/2180/6/09603 від 30.01.2008р. було визнано такими, що припинили свою дію, з підстав, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України.

Вказане рішення було пред'явлено до виконання, знято заборону відчуження нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в реєстрі заборон іпотек.

26.10.2011 року ОСОБА_5 подав до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення від 13.09.2011 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.11.2011 року вказане заочне рішення суду, на підставі якого було знято заборону відчуження іпотечного майна, було скасовано та справу призначено до судового розгляду.

24.11.2011р. ухвалою Бабушкінського районного суду м..Дніпропетровська позов ОСОБА_2 до ВАТ "Ерсте Банк", ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Після скасування заочного рішення та залишення позову без розгляду іпотекодержатель 18.01.2012 року звернувся до нотаріуса із заявою про поновлення записів у Державному реєстрі іпотек і Єдиному реєстрі заборон відчудження об'єктів нерухомого майна.

За заявою банку приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Шаповалова О.Г. 19.01.2012 року внесла до Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про обтяження та заборону на нерухоме майно - земельну ділянку, адреса : АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Ще до відновлення заборон на відчуження 17.11.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договори купівлі-продажу :

- земельної ділянки площею 0,1000 на для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

- житлового будинку з господарчими і побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 здійснив державну реєстрацію права власності на підставі цих договорів і у той же день 17.11.2011 року в порядку забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, укладеним з ПАТ АБ „Укргазбанк", житловий будинок АДРЕСА_1 з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, та земельною ділянкою площею 975 кв.м, за договором іпотеки передав в іпотеку названому банку.

Встановивши зазначені обставини, суд відмовив у задоволенні позову ПАТ „Фідобанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки у виді земельна ділянка площею 0,1000 га та зведеному на ній триповерховому житловому будинку літ. А-3 з господрськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, вказавши на його безпідставність.

Пославшись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року в справі № 6-201 цс14, суд виходив з того, що оскільки на момент переходу до ОСОБА_3 права власності на зазначену земельну ділянку та житловий будинок згідно договорів купівлі-продажу на підставі рішення суду від 13.09.2011 року договори іпотеки були визнані припиненими і відповідні записи вилучені з Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою, то ст. 23 Закону України „Про іпотеку" до спірних правовідносин не підлягає застосуванню, а АБ „Укргазбанк", якому ОСОБА_3 передав вказане майно в іпотеку 17.11.2011 року, має вищий пріоритет на стягнення заборгованості за рахунок названого майна перед ПАТ „Фідобанк".

З висновком суду про неможливість застосування до спірних правовідносин ст. 23 Закону України „Про іпотеку"в повній мірі погодитися не можна з наступних підстав.

Як визначено ст. 23 Закону України „Про іпотеку", у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов"язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно ст. 4 Закону України „Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 01.07.2004 року „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.3 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у ч.2 ст. 3 Закону України „Про іпотеку", відповідно до якої взаємні права і обов"язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстарції іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстарції іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 року № 410 (втратив чинність 31.01.2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію права до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013 року № 868, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки припиненою, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Такий висновок узгоджується і з положенням ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумцію правомірності правочину. Ця презумція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов"язки, доки ця презумція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумції правомірності договору, а у даному випадку, у зв"язку зі скасуванням заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2011 року, всі права, набуті сторонами іпотечних договорів від 30.05.2007 року із змінами та доповненнями, та від 20.01.2008 року, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов"язки підлягають виконанню.

Відтак ухвалення судом заочного рішення про припинення договорів іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумції правомірності правочинів, а договору іпотеки залишаються чинними з моменту їх первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року.

Отже враховуючи, що кредитором у особі ПАТ „Фідобанк" угоди купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з господарчими і побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що були укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17.11.2011 року, тобто під час зняття судовим рішенням обтяження(а.с.131-137), не оспорюються, та з огляду на тлумачення сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, слід дійти висновку про те, що ефективним відновленням прав зазначеного кредитора у зв"язку зі скасуванням заочного рішення від 13.09.2011 року є застосування процедури звернення стягнення на іпотечне майно, передбаченої договорами іпотеки між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_2, як однієї із умов надання останньому кредитів.

Доводи іншого іпотекодержателя в особі АБ „Укргазбанк" за договором, укладеним з ОСОБА_3, про те, що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га житловий будинок з господарчими і побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, який на мемент передачі зазначеної земельної ділянки в іпотеку ПАТ «Фідобанк» не був збудованим , отже предметом іпотеки не являвся, не є переконливими, оскільки не погоджуються з положеннями ч.6 ст. 6, ст. 16 Закону України „Про іпотеку" та з умовами п.1.8 договору іпотеки від 30.05.2007 року, доповненого угодою від 11.10.2007 року, п.1.2 договору іпотеки від 30.01.2008 року.

На момент звернення з позовом у липні 2014 року строк дії кредитних договорів не сплинув, зобов"язання по ним ОСОБА_2 належним чином не виконує, в результаті чого у нього перед банком утворилась заборгованість в загальному розмірі 2 265 268 грн. 64 коп., що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 179 528,21 доларів США, яка, згідно наданого письмового розрахунку, складається з:

- заборгованості за кредитним договором № 014/2180/81/02637 від 30 травня 2007 року в розмірі 919 362,76 грн., що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 72 861,80 доларів США, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 743 481,00 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 58 922,73 дол. США); прострочена заборгованість за відсотками 175 881,76 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 13 939,07 дол. США);

- заборгованості за кредитним договором № 014/2180/6/09603 від 29 січня 2008 року в розмірі 1 345 905,88 грн., що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає

106 666,41 доларів США, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 1 087 924,88 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 86 220,77 дол. США); прострочена заборгованість за відсотками 257 981,00 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 20 445,64 дол. США).

Розмір заборгованості за двома кредитними договорами відповідачами не спростовувався.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов"язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договром про задоволення вимог іпотекодержателя.

За вимогами ст. 39 Закону України „Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття „ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу ст.ст. 38, 39 Закону України „Про іпотеку" Верховний Суд України у постанові по справі № 6-61 цс 15 від 27.05.2015 року дійшов правового висновку про те, що у розумінні норми ст. 39 Закону „Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 цього Закону, згідно якої ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб"єктом оціночної діяльності, на рівні , не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

З метою усунення неповноти судового розгляду, допущеної судом першої інстанції, і встановлення початкової ціни продажу предмету іпотеки на стадії апеляційного перегляду судового рішення позивач здійснив оцінку іпотечного майна.

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, складеному ТОВ „Власні землі", оціночна вартість зазначеної земельної ділянки без врахування ПДВ станом на 16.10.2015 року становить 98400 грн.; вартість розташованого за вказаною адресою житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами без ПДВ складає 1 939 072 грн.

Правильність зазначеної оцінки іншими учасниками судового розгляду в засіданні апеляційного суду належними та допустимими доказами спростована не була.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ „Фідобанк" підлягають присудженню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 3654 грн. та у суді апеляційної інстанції у сумі 1827 грн., всього 5481 грн., а саме по 2740 грн. 50 коп. з кожного

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості в загальному розмірі 2 265 268 грн., що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 179 528, 21 доларів США, яка утворилась за кредитними договорами, укладеними між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_2, а саме, за кредитним договором № 014/2180/81/02637 від 30 травня 2007 року з додатковою угодою від 11.10.2007 року в розмірі 919 362,76 грн., що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 72 861,80 доларів США, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 743 481,00 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 58 922,73 дол. США); прострочена заборгованість за відсотками 175 881,76 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 13 939,07 дол. США); за кредитним договором № 014/2180/6/09603 від 29 січня 2008 року в розмірі 1 345 905,88 грн., що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає106 666,41 доларів США, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 1 087 924,88 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 86 220,77 дол. США); прострочена заборгованість за відсотками 257 981,00 грн. (що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року складає 20 445,64 дол. США), звернути стягнення на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2011 p., укладеного із ОСОБА_2; житловий будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер: НОМЕР_1), що належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2011 p., укладеного із ОСОБА_2, шляхом проведення публічних торгів, за початковою ціною всього 2 037 472 грн.( 98400 грн.- початкова ціна земельної ділянки; 1 939 072 грн.- початкова ціна житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2740 грн. 50 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: