АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/514/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3099/15Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.,

суддів: Лобова О.А., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 3/16 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що вона прийняла спадщину після свого батька і отримала свідоцтво про права власності в порядку спадкування за заповітом. Крім того, вона зверталася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/16 частину квартири АДРЕСА_1, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки квартира зареєстрована за відповідачкою та її сином.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що договір купівлі-продажу спірної квартири був укладений в період шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, висновок суду про недоведеність її позову не ґрунтується на належних і допустимих доказах.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 являється батьком ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_5) (а.с.6,9,10). Він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с.4).

25.12.2000 року ОСОБА_5 заповів все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось ОСОБА_2 з наданням обов'язку його дружині ОСОБА_3 права довічного користування квартирою АДРЕСА_2 та земельною ділянкою за номером 8, що знаходиться на нулевій алеї садового товариства "Коноплянка" м.Комсомольська Полтавської області (а.с.5).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримала спадщину, яка складається з 3/4 часток квартири АДРЕСА_2 (а.с.11), відповідачка ОСОБА_3 отримала спадщину за законом 1/4 частину даної квартири.

Відмовляючи позивачці в задоволенні позову, місцевий суд ґрунтував свою відмову тим, що спірна квартира не відноситься до спільного майна подружжя ОСОБА_3.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, він ґрунтується на вірному застосуванні закону і підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 24 березня 1995 року.

Із матеріалів справи вбачається ,що ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 27 листопада 1995 року в порядку приватизації житлового фонду стали власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_3.

26.08.1997 року цю квартиру вони розміняли згідно договору міни на дві квартири: квартири АДРЕСА_4.

Спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_3 та ОСОБА_6 8 серпня 2001 року у ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за 8300грн.

В той же день одночасно згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 продали ОСОБА_8, ОСОБА_9, в рівних частках квартиру АДРЕСА_4, яка належала продавцям згідно договору міни від 06.08.1997 року за 11 321грн.

Згідно п.3 ст.57 СК України особистою приватною власність дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірна квартира була придбана ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рівних частках під час шлюбу ОСОБА_3 з померлим, але за кошти, отримані ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від продажу квартири, яка була спільним майном ОСОБА_3та ОСОБА_6, в результаті міни квартир, що була придбана ними в порядку приватизації тобто спірна квартира не є спільним майном подружжя померлого батька позивачки і відповідачки, а є особистою приватною власність у рівних частках ОСОБА_3. та ОСОБА_6

Квартира, що належала ОСОБА_3 та ОСОБА_6. була продана за 11 321грн., а купили вони спірну квартиру за 8 361грн.

Доводи представника позивачки, що не дивлячись на те, що договори купівлі-продажу квартир 8 серпня 2001 року укладались одночасно і посвідчувались одним нотаріусом, договір купівлі-продажу спірної квартири укладений перший за реєстровим № 2070, а договір продажу-купівлі квартири, що належала ОСОБА_6 та ОСОБА_3 наступний, тобто якщо на момент реєстрації договору купівлі- продажу спірної квартири квартира відповідачки і її сина не була продана, немає підстав для визнання того, що вона придбана за кошти отримані від продажу квартири ОСОБА_3 та її сина, не заслуговують на увагу. Обидва договори-купівлі продажу були укладені одночасно у одного нотаріуса, порядок реєстрації цих договорів не впливає на правові наслідки даних правочинів.

Позивачка не надала письмових доказів того, що при укладенні договору купівлі-продажу спірної квартир були сплачені додатково кошти або спільні кошти її батька та відповідачки, і не спростувала заперечення відповідачки, що при укладенні обох договорів відбувся взаємозалік грошових коштів вартості обох квартир.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що квартира АДРЕСА_1 не є спільним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_3 тому вона не входить до спадкового майна після смерті батька позивачки.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду, отже рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.І. Акопян

Судді О.А. Лобов

О.Ю.Кузнєцова

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян