Справа № 456/3809/15-ц
Провадження № 2/456/1690/2015
РІШЕННЯ

іменем України

23 жовтня 2015 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачка по справі - її мама. ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Семигинів Стрийського району Львівської області помер її батько - ОСОБА_3. Вони з мамою є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після його смерті. Батько був власником будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки /паю/. Вона своєчасно звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Її мама відмовляється приймати спадщину після смерті чоловіка. Своїм листом від 03.08.2015 року за № 1194/01-24 державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. В свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 вказано, що цей будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4. Земельна ділянка /пай/, згідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії НОМЕР_1 розміром 0,81 га, так само оформлений на ім'я її бабці ОСОБА_4. Бабця ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Заповіту щодо розпорядження своїм майном вона не залишила. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після її смерті був її батько. Він не звертався в нотаріальну контору із заявою про згоду на прийняття спадщини, але згідно ч.3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України він вважається таким, що прийняв спадщину, так як на момент смерті бабці він постійно проживав та був зареєстрованим в спірному будинку. Її мати, хоча і була членом колгоспного двору, але ніколи не претендувала на будь-яку частку в колгоспному дворі своєї свекрухи, так само як і вона.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить суд позов задоволити.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позові обставини, та просить суд позов задоволити.

Відповідач позовні вимоги визнала повністю.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про народження від 07.04.1984р., актовий запис №5, батьками ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3., є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

З свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20.05.1988р. вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4.

Як вбачається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 20.05.1996р., ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) розміром 0,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Україна».

З свідоцтва про шлюб від 25.02.2006р., актовий запис №68, вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 25.02.2006р. Після реєстрації шлюбу дружині присвоє прізвище «ОСОБА_1».

Як вбачається з свідоцтва про смерть від 09.10.2010р., актовий запис №15, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Семигинів Стрийського району Львівської області.

З свідоцтва про смерть від 17.01.2015р., актовий запис №1, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. в с. Семигинів Стрийського району Львівської області.

Як вбачається з листа Стрийської державної нотаріальної контори від 03.08.2015р. №1194/01-24 на ім'я ОСОБА_1, видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 видати можуть у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З довідок ВК Семигинівської сільської ради Стрийського району від 11.08.2015р. №268 та №269 вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом з мамою - ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 Стрийського району на день її смерті. В даному будинку зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1

Як вбачається з довідки Стрийської державної нотаріальної контори від 22.10.2015р. №1703/01-24, ОСОБА_1 зверталась 10.03.2015р. до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з п. 20 постанови Пленум Верховного суду України 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати спадкодавця.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 Після припинення існування «колгоспного двору», у зв'язку з прийняттям ЗУ «Про власність» (втратив чинність на підставі Закону № 997-V ( 997-16 ) від 27.04.2007), ОСОБА_4 набула права власності на вказаний будинок як голова даного колгоспного двору. Крім цього, ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) розміром 0,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Україна».

Після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем першої черги був її син - батько позивача ОСОБА_3. Останній прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття проживав разом з ОСОБА_4, однак відповідних правовстановлюючих документів не оформив. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно.

Позивач по справі входить в першу чергу спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3, тому, відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України, одержала право на спадкування. Інший спадкоємець першої черги - дружина спадкодавця ОСОБА_2 не претендує на частку в спадковому майні, оскільки позовні вимоги визнала повністю.

Враховуючи, що позивач зверталась в нотаріальну контору з метою належного оформлення права на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, однак в цьому їй було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на будинок та земельну частку (пай), а також зважаючи на те, що позивач прийняла спадщину, користується спадковим майном, та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявляла про відмову від спадщини, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 1261 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3., і.н.НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну частку (пай) розміром 0,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Україна» (Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 20.05.1996р.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя В. М. Бораковський