АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2173/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Пироженко (С.А.) С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

представника позивача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року по справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Черкаська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що працюючи міським головою м. Черкаси на протязі 2008-2011 років безпідставно звільнив з роботи ряд працівників, - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які в подальшому поновленими судами на своїх посадах та на їх користь стягнуто заробітна плата за час вимушеного прогулу. Виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу відповідач завдав матеріальної шкоди міському бюджету і територіальній громаді на загальну суму 672 084,40 грн.

Черкаська міська рада просила суд стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду міському бюджету і територіальній громаді у розмірі 672 084,4 грн.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року в задоволенні позову Черкаській міській раді відмовлено за пропуском строків позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник Черкаської міської ради подав апеляційну скаргу, вважаючи що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким вимоги Черкаської міської ради задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову Черкаська міська рада до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач пропустив встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду за захистом порушених прав, а в судовому засіданні представник позивача не довів поважності причини пропуску строку звернення до суду, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за пропуском строків звернення до суду.

Проте колегія суддів не повністю погоджується з таким висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що перебуваючи на посаді міського голови м. Черкаси ОСОБА_7 на протязі 2008-2011 років незаконно звільнив з займаних посад працівників ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Постановами судів в адміністративному судочинстві в 2009-2011 роках зазначені працівники були поновлені на посадах та на їх користь стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу. На виконання цих рішень з міського бюджету поновленим на роботі працівникам було виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу на загальну суму 672 084,4 грн.

Так, розпорядженням міського голови м. Черкаси ОСОБА_7 від 02.12.2008 року №331-р(к) ОСОБА_8 звільнено з посади начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради. Не погоджуючись з звільненням з роботи ОСОБА_8 оскаржила розпорядження про своє звільнення до суду. Постановою Соснівського районного суду Черкаської області від 04.11.2011 року її позов задоволено частково. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду

від 07.09.2011 року постанова суду першої інстанції скасована та ухвалена нова, якою розпорядження міського голови про звільнення ОСОБА_8 з роботи визнане протиправним та скасовано, визнано неправомірними дії міського голови по винесенню розпорядження, поновлено ОСОБА_8 на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Виплата середнього заробітку ОСОБА_8 в сумі 86 378, 21 гривни відбулось 18 травня 2011 року платіжним дорученням №163 від 18.05.2011 року. Податок з доходів фізичних осіб в розмірі 17 465, 17 гривни відбулось 18 травня 2011 року платіжним дорученням №164 від 18.05.2011 року. Списання податку з доходів фізичних осіб в розмірі 17 465,17 гривни відбулось примусово 26 квітня 2013 року відповідно до меморіального ордеру від 26.04.2013 року.

Розпорядженням міського голови м. Черкаси ОСОБА_7 від 20.10.2008 року №286-р(к) ОСОБА_9 звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади в звязку зі скороченням чисельності керівництва міської ради. Не погоджуючись з звільненням з роботи ОСОБА_9 оскаржив розпорядження про своє звільнення до суду. Постановою Придніпровського районного суду Черкаської області від 15.04.2009 року його позов задоволено частково. Розпорядження міського голови про звільнення ОСОБА_9 з роботи визнане протиправним та скасовано, визнано неправомірними дії міського голови по винесенню розпорядження, поновлено ОСОБА_9 на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. В 2011 році ОСОБА_9 за рахунок коштів бюджету м. Черкаси за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення нараховано та виплачено 176 556, 81 гривни.

Розпорядженням міського голови м. Черкаси ОСОБА_7 від 06.11.2008 року №300-р(к) ОСОБА_10 звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради в звязку зі скороченням чисельності керівництва міської ради. Не погоджуючись з звільненням з роботи ОСОБА_10 оскаржив розпорядження про своє звільнення до суду. Постановою Придніпровського районного суду Черкаської області від 19.03.2009 року його позов задоволено частково. Розпорядження міського голови про звільнення ОСОБА_10 з роботи визнане протиправним та скасовано, визнано неправомірними дії міського голови по винесенню розпорядження, поновлено ОСОБА_10 на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. В 2010-2011 роках ОСОБА_10 за рахунок коштів бюджету м. Черкаси за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення нараховано та виплачено 182 001, 80 гривни.

Розпорядженням міського голови м. Черкаси ОСОБА_7 від 18.05.2007 року №95-р ОСОБА_11 звільнено з посади начальника управління освіти Черкаського міськвиконкому. Не погоджуючись з звільненням з роботи ОСОБА_11 оскаржив розпорядження про своє звільнення до суду. Постановою Соснівського районного суду Черкаської області від 21.04.2009 року його позов задоволено частково. Розпорядження міського голови про звільнення ОСОБА_11 з роботи визнане протиправним та скасовано, визнано неправомірними дії міського голови по винесенню розпорядження, поновлено ОСОБА_11 на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. В 2010 році ОСОБА_11 за рахунок коштів бюджету м. Черкаси за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення нараховано та виплачено 111 309, 12 гривни.

Розпорядженням міського голови м. Черкаси ОСОБА_7 від 13.03.2009 року №246-р(к) ОСОБА_12 звільнено з посади головного спеціаліста головного художника управління містобудування та архітектури Черкаської міської ради. Не погоджуючись з звільненням з роботи ОСОБА_12 оскаржив розпорядження про своє звільнення до суду. Постановою Придніпровського районного суду Черкаської області від 30.11.2009 року його позов задоволено частково. Розпорядження міського голови про звільнення ОСОБА_12 з роботи визнане протиправним та скасовано, визнано неправомірними дії міського голови по винесенню розпорядження, поновлено ОСОБА_12 на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. В 2011 році ОСОБА_12 за рахунок коштів бюджету м. Черкаси за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення нараховано та виплачено 14 842, 14 гривни.

Загальний розмір виплат заробітної плати за час вимушеного прогулу незаконно звільненим працівникам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 з міського бюджету м. Черкаси в 2010-2013 роках становить 672 084,40 гривни, що є матеріальними збитками заподіяними міському бюджету і територіальній громаді.

Згідно із п. 8 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до ст. 237 Кодексу законів про працю України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року), настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб, і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Незаконність звільнення з роботи міським головою м. Черкаси ОСОБА_7 працівників ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 встановлено рішеннями судів, якими вони поновлені на роботі та на їх користь стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу. Зазначені судові рішення перебувають в законній силі. Так, за рішеннями судів, які набрали законної сили і якими поновлено на роботі незаконно звільнених згаданих вище працівників, встановлено, що під час звільнення мали місце порушення КЗпП України і за розпорядженнями відповідача було проведено звільнення працівників з роботи з порушенням норм трудового законодавства.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 р. N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини.

В п. 20 даної постанови розяснено, що судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди 01 серпня 2013 року. Безспірне списання коштів державною казначейською службою України в сумі 17465 гривень 17 коп. було проведено 24 квітня 2013 року за кодом економічної класифікації видатків бюджету КЕКВ 2111 як заробітна плата. Дане списання було проведено за заявою ОСОБА_8 на виконання судового рішення про поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Дане безспірне стягнення коштів в сумі 17465,17 гривни було проведено в межах річного строку, визначеного ст. 233 КЗпП України. Всі інші стягнення коштів в рахунок виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу незаконно звільненим працівникам були здійснені в 2010-2011 роках, або ж за межами річного строку.

Виплата заробітної плати за час вимушеного прогулу незаконно звільненим працівникам проводилась на підставі рішень Черкаської міської ради про внесення змін до бюджету міста та виділення коштів саме на зазначені виплати. Тому доводи позивача про те, що їм стало відомо про заподіяння матеріальної шкоди виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу лише після підписання акту фінансової перевірки в 3013 році є надуманими те спростовуються щорічними рішеннями сесії Черкаської міської ради про внесення змін до міського бюджету.

Так як суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, що привело до неправильного застосування норм матеріального права в частині відмови в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 17465 гривень 17 коп., в межах річного строку на предявлення позову, то рішення суду першої інстанції підлягає до скасування та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги Черкаської міської ради до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 17465 гривень 17 коп. підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При подачі позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір не справлявся. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково на суму 17465 гривень, то при подачі позовної заяви із даної суми повинно було б сплатити судового збору 243,60 гривни, а за подачу апеляційної скарги відповідно 121,80 гривни. Всього за розгляд справи в першій та другій інстанції повинно бути сплачено 365,40 гривни, які і підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеному позові.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року задоволити частково, а рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Черкаської міської ради до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Черкаської міської ради завдану матеріальну шкоду в розмірі 17465,17 гривни. В іншій частині позовних вимог відмовить.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 365,40 гривни, зарахувавши їх на спеціальний рахунок Державного бюджету України.

Рішення набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів починаючи з часу його проголошення.

Головуючий :

Судді :