Справа № 442/366/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/3256/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
Категорія справи: 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Курій Н.М.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітекс-проджект" про скасування наказу №15-к від 21.11.2014 року про звільнення, поновлення на роботі та зміну підстав і дати звільнення, оплату за час вимушеного прогулу та інших виплат належних при звільненні із займаної посади,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 про звільнення, поновлення на роботі та зміну підстав і дати звільнення, оплату за час вимушеного прогулу та інших виплат належних при звільненні із займаної посади відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, постановлене при неповно встановлених обставинах, що мають значення для справи. Звертає увагу, що суд не визначився з датою з якої відповідачу слід було його (ОСОБА_3О.) звільнити. Так само не встановлено судом в чому полягає робота позивача. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що наказом директора ТзОВ "Профітекс-проджект" №5-к від 27.07.2013 року ОСОБА_3 прийнято на посаду сервісного спеціаліста з 01.07.2013 року.

У зв"язку з відсутністю на роботі ОСОБА_3 01 жовтня 2014 року останньому 02 жовтня 2014 року на його адресу направлено вимогу негайного повідомлення про причини відсутності на роботі з 01.10.2014 року.

Як вбачається з експрес накладної від 01 жовтня 2014 року, цього ж дня ОСОБА_3 направив на адресу ТзОВ "Профітекс-проджект" заяву датовану 15 вересням 2014 року, в якій просить звільнити його з зайнятої ним посади з 16 вересня 2014 року відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України за власним бажанням. Дана заява ТзОВ "Профітекс-проджект" отримано 10 жовтня 2014 року.

15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 на адресу ТзОВ "Профітекс-проджект" направив листок непрацездатності серії АГД №251332, виданий 01.10.2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 був непрацездатний з 01.10.2014 року по 14.10.2014 року та має стати до роботи 15.10.2014 року.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 в період з 15 жовтня 2014 року по 21 листопада 2014 року день звільнення до роботи не приступив, на телефонні дзвінки не відповідав та документів, що підтверджують причину його відсутності на роботі, не надав, в той час як в своїй позовній заяві вказує на те, що з 01 жовтня 2014 року не виконував функціональні обов"язки, покладені на нього ТзОВ "Профітекс-проджект". Дана обставина додатково підтверджується Актами № 1 від 15.10.2014 року, № 2 від 16.10.2015 року, № 3 від 20.10.2014 року про відсутність на роботі сервісного спеціаліста ТзОВ "Профітекс-проджект" ОСОБА_3

05.11.2014 року ТзОВ "Профітекс-проджект" на адресу ОСОБА_3 направлено лист за вих. №11-02 з вимогою негайно повідомити про причини відсутності на роботі з 15.10.2014 року та надати виправдувальні документи, відповіді на даний лист, та в подальшому відповіді ОСОБА_3 не надав.

19.11.2014 року на адресу ТзОВ "Профітекс-проджект" надійшла вимога ОСОБА_3 від 05.11.2014 року, якою він повідомив, що не має наміру приступати до виконання посадових обов"язків, наголошував на своєму звільненні з займаної посади, проведенні з ним повного розрахунку та просив надіслати йому трудову книжку поштою цінним листом. При цьому, заяви про звільнення до своєї вимоги не долучив.

21.11.2014 року співробітниками ТзОВ "Профітекс-проджект" складено Акт (затверджений Директором) про ненадання/відмову сервісного спеціаліста ТзОВ "Профітекс-проджект" ОСОБА_3 надати письмове пояснення щодо відсутності його на роботі, в цей же день, 21.11.2014 року Директором ТзОВ "Профітекс-проджект" видано наказ №15-к про звільнення з роботи ОСОБА_3, яким передбачено звільнення сервісного спеціаліста ТзОВ "Профітекс-проджект" ОСОБА_3 з 21.11.2014 року за прогули без поважних причин, учинені з 15.10.2014 року по 21.11.2014 року; надіслано ОСОБА_3 його трудової книжки цінним листом та повний розрахунок із ОСОБА_3 відповідно до чинного законодавства.

Листом вих. №11-04 від 21.11.2014 року ОСОБА_3 направлено трудову книжку та повідомлено про нарахування йому виплати, вказаний лист ОСОБА_3 отримав 03.12.2014 року, що підтверджується роздруківкою результатів відстеження поштових відправлень з інтернет сайту Українського державного підприємства поштового зв"язку "Укрпошта": http://ukrposhta.ua.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 в частині поновлення його на роботі, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що останній правомірно звільнений з посади сервісного спеціаліста ТзОВ "Профітекс-проджект" з 21.11.2014 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення з ТзОВ "Профітекс-проджект" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з врахуванням вимог ст. 235 КЗпП України, суд виходив з тих підстав, що з ОСОБА_3 в день його звільнення проведений повний розрахунок та 21.11.2014 року направлено трудову книжку поштою, яку він сам просив у своїй заяві йому надіслати.

Пунктом 1 ст. 36 КЗпП України, на яку покликається ОСОБА_3 в його заяві про звільнення, передбачено, що підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Окрім цього, якщо не брати до уваги п.1 ст. 36 КЗпП України, на підставі якої ОСОБА_3 просив його звільнити з роботи 16.09.2014 року, а взяти до уваги лише ту обставину, що просив ОСОБА_3 звільнити його за власним, така підстава передбачена ст.38 КЗпП України.

Згідно ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Як вбачається з матеріалів справи, беручи до уваги п.1 ст. 36 КЗпП України між ОСОБА_3 та ТзОВ "Профітекс-проджект" не досягнуто згоди в питанні звільнення його заднім числом, а саме: 16.09.2014 року. В подальшому, після отриманням ТзОВ "Профітекс-проджект" 10.10.2014 року заяви ОСОБА_3 про звільнення з займаної посади сервісного спеціаліст і до дня звільнення, з новою заявою про звільнення з займаної посади сервісного спеціаліст ОСОБА_3 не звертався.

Що ж до покликання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, що ним при написанні заяви про звільнення було допущено описку не приймається до уваги, поскільки він вправі був звернутися до ТзОВ "Профітекс-проджект" в період з дня написання заяви, виявлення описки та до дня звільнення 21.11.2014 року з новою заявою про звільнення за власним бажанням з зазначенням нової бажаної дати звільнення.

Що до додаткових пояснень до апеляційної скарги, з яких ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 ствердив, що він 23.01.2013 року був прийнятий на роботу на ПП "Фірма"Титан", а звільнений був ТзОВ "Профітекс-Проджект", що жодного документу про припинення своїх трудових обов"язків на фірмі "Титан" чи про прийняття на роботу на ТзОВ "Профітекс-проджект" не подавав і, що його трудова книжка зберігалась на фірмі "Титан" протягом всього часу його роботи до листопада 2014 року, слід зазначити, що такі твердження спростовуються матеріалами справи, а саме: заявою ОСОБА_5 про звільнення адресовану ТзОВ "Профітекс-Проджект".

Що ж до покликання апелянта, що ТзОВ "Профітекс-Проджект" не здійснено виплати належної йому заробітної плати при звільненні із займаної посади з врахуванням усіх належних доплат, надбавок, премій та інших виплат, колегія суддів вважає такими, що не підтверджені належним чином, не надано суду належних та допустимих доказів, в той час як ТзОВ "Профітекс-Проджект" надано платіжні доручення про повний розрахунок із ОСОБА_3, разом з відомостями для зарахування заробітної плати та довідки про дохід останнього за період з 01.06.2014 року по 21.11.2014 року.

Пунктами 1,2 ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 4 ст.40 КЗпП України, передбачено право власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Оскільки ОСОБА_3 в період з 15.10.2014 року до 21.11.2014 року був відсутній на роботі не приступав до виконання посадових обов"язків, що останнім не заперечується та додатково підтверджено рядом доказів, а саме: Актами про відсутність на роботі, вимогою ОСОБА_3 від 05.11.2014 року, доводами апеляційної скарги, Директором ТзОВ "Профітекс-Проджект" правомірно видано наказ №15- про звільнення з роботи ОСОБА_3 з 21.11.2014 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, в зв"язку з чим не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням вимог ст. 235 КЗпП України.

Виходячи з мотивів оскаржуваного рішення, судом першої інстанції проаналізовано всі докази, подані сторонами в тому числі на предмет їх належності та допустимості, дано їм належну правову оцінку.

З урахуванням вищенаведеного, жодний з доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовує, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та скасування рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2015 року.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.М. Курій

ОСОБА_6