У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями є він та чоловік померлої - ОСОБА_4 Зазначав, що з дня свого народження, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 року він мешкав з батьками та бабою у зазначеній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_2 його матір померла, після чого батько з ним переїхав мешкати до м. Мелітополя Запорізької області. Лише приблизно в 2007 - 2008 роках, він дізнався про існування баби й почав підтримував зв'язок з останньою.

Крім того, у період з травня до вересня 2014 року він регулярно телефонував ОСОБА_5, проте відповідав по телефону відповідач та казав, що баби немає вдома чи вона вже спить. Декілька разів він приїздив до баби, але двері ніхто не відчиняв.

Він з 2000 року по теперішній час зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4, за адресою: АДРЕСА_2, яку відповідач вказав у своїй заяві до нотаріуса, він не мешкав і не був зареєстрований.

15 жовтня 2014 рокумешканці квартири АДРЕСА_2, знайшли його батька та передали йому лист від Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, який в подальшому батько передав йому. Отже, лише 15 жовтня 2014 року він отримав лист з Шостої Запорізької державної нотконтори, згідно з якимдізнався, що його баба, ОСОБА_5, померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої відкрилась спадщина і він є спадкоємцем. Проте цей лист був відправлений на його адресу поштою лише 22 вересня 2014 року, тобто сам нотаріус відправив йому повідомлення про смерть баби та про наявність спадщини вже після спливу шестимісячного строку.

Ураховуючи викладене, позивач вважав, що він був позбавлений можливості своєчасно звернутись до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини з тих причин, що не знав про смерть своєї баби, а також, що нотаріус направив йому лист про смерть баби та відкриття спадщини вже після спливу шестимісячного строку, тому просив суд визначити додатковий строк в один місяць для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 рокув задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк тривалістю один місяць для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений без поважних причин, які були б пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для звернення його до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 видано на ім'я ОСОБА_4

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позов, виходив із того, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що він через сім місяців з дня відкриття спадщини звернувся до суду з указаним позовом, зазначивши поважністю причини пропущення строку для прийняття спадщини те, що він не знав про смерть спадкодавця, відповідач приховав від нього цей факт. Також ОСОБА_3 посилався на направлення йому нотаріусом листа про відкриття спадщини в останній день шестимісячного строку як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини.

Проте поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, апеляційний суд не врахував, що необізнаність позивача про смерть баби саме по собі не є поважною причиною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому суд не визначився з тим, чи надав ОСОБА_3 належним, допустимих і безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та чи є вони підставою для визнання їх поважними.

Таким чином, упорушення ст. ст. 212 - 214, 316ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик