Справа № 363/5466/14ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л.Ф.
Провадження № 22-ц/780/1594/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь
Категорія 49 26.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді - Білоконь О.В.,

суддів: Антоненко В.І., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів ,-

встановила:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що від шлюбу з відповідачкою вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні позивача.

Оскільки відповідачка не надає матеріальної допомоги йому на утримання сина ОСОБА_3, просив стягнути аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2014 року до повноліття ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав неповноти дослідження судом обставин справи та порушення норм процесуального права та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що син зареєстрований та фактично проживає з нею у м. Києві, інколи приїздить у до батька в с.Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, однак постійно там не проживає.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що син проживає та знаходиться на утриманні батька, а тому з матері на користь батька в порядку ст. 180 СК України необхідно стягнути аліменти.

Такий висновок суду не ґрунтується на повному і всебічному дослідженню обставин справи.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.

Згідно з частини 1 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом

Судом встановлено, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.3).

Відповідно до довідок, ОСОБА_3 з першого по дев»ятий клас навчався у середній загальноосвітній шкоді № 69 м. Києва, навчання закінчив у 2014 році і з цього часу навчається у Київському регіональному вищому професійному училищі будівництва в м. Києві по вул. Бубнова,4 ( а.с.23,41).

Ці обставини сторони визнають та не оспорюють.

Відповідно до довідки форми № 3 № 548 від 11 березня 2015 року, місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано у АДРЕСА_1 ( а.с.42).

З акту про постійне місце проживання від 17 грудня 2014 року, завіреного печаткою Новопетрівської сільради Вишгородського району Київської області від 17 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом з батьком, ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 (а.с.4).

З акту про фактичне проживання, завіреного печаткою КП Солом»янського району м. Києва видно, що ОСОБА_3 дійсно проживає зі своєю матір»ю у АДРЕСА_1 ( а.с. 40).

З наданих сторонами доказів видно, що неповнолітній ОСОБА_3, будучи зареєстрованим з матір»ю, проживає як з матір»ю, так і батьком, однак матеріали справи не містять беззаперечних доказів про те, що лише батько несе витрати на його утримання.

Ухвалюючи рішення, суд не дав належну оцінку доказам по справі у повній відповідності до положень ст. 212 ЦПК України, і ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини не врахував що позивач не надав беззаперечних доказів про те, що лише він матеріально утримує сина ОСОБА_3.

Таким чином, висновки суду про те, що позивачем утримує сина ОСОБА_3 а відповідач не буру участі у такому утриманні спростовуються матеріалами справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог,

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді: