РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2238/15-ц

пр. № 2/759/2465/15

13 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Журибеди О.М.,

при секретарі: Дюрич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 11.02.2015р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона є власницею однієї третьої частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування. Спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, як складалася з однокімнатної квартири. Квартира належала спадкодавцю на праві приватної власності. Позивач проживала з чоловіком спільно за вказаною адресою з моменту укладення шлюбу 1981 року, а після його смерті вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 26.11.1996 р. Спадкоємцями за законом після смерті чоловіка також були його діти від першого шлюбу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Діти з батьком за його життя та позивачем не спілкувались. ОСОБА_1 було відомо лише, що десь у 1990 році дочка чоловіка виїхала на ПМЖ до США, оскільки потребувала його дозвіл. Після смерті чоловіка права власності на свої частки в спадковому майні як спадкоємці першої черги вони не оформляли. Через знайомих покійного чоловіка позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 помер у 2009 році. Де мешкає дочка чоловіка невідомо, позивач знає лише останнє місце її проживання. Спірна квартира однокімнатна, тому позивач після смерті чоловіка з 1993 року сама користуєтьсь всіма приміщеннями спірної квартири, фактично добросовісно та відкрито заволодівши в тому числі і чужим майном - 2/3 частками квартири. Факт користування квартирою позивач не приховує. Позивачу не було відомо та на разі також не є відомим факт про відсутність у неї підстав для набуття права власності на спільну квартиру. З моменту смерті чоловіка - 1993 року, ОСОБА_1 мешкає в спірній квартирі сама. Інших житлових приміщень в позивача немає з 1997 року, тому ніде жити, крім як в спірній квартирі. Усі розрахунки по нарахуванню оплати за комунальні послуги оформлені на позивача та вона як постійний мешканець квартири, регулярно їх сплачує в повному обсязі, одноособово. Також власним коштом здійснювала ремонт квартири. Просить позов задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 03 січня 1981 року (а.с. 7 - свідоцтво про шлюб).

Згідно свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1, виданого відділом ЗАГСУ Ленінградського р-ну м. Києва, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1996 року, спадкоємцем майна ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружина померлого ОСОБА_1 на 2/3 частини вказаної квартири свідоцтво про право на спадщину не видано (а.с. 9).

Згідно довідки форми №3, за адресою АДРЕСА_1, зареєстрована та постійно проживає ОСОБА_1 - власник квартири. (а.с. 10).

Відповідно до інформаційної довідки, виданої Київською міською державною адміністрацією Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, 1/3 частина АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою № 12 від 26.11.1996 р., № 4с-912 (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 березня 1993 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (а.с. 12).

Встановлено, що відповідно до рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, ОСОБА_1 особисто оплачувала рахунки (а.с 13-35).

Як вбачається з спадкової справи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали заяву в березні 1994 року про прийняття спадщини, проте не одержали свідоцтво до цього часу.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідно до ст. 60 ЦПК України представник позивача та позивач довели в судовому засіданні, надавши безперечні докази в підтвердження та обґрунтування останніх, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 179, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на дві треті частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: