Справа №442/5798/15-ц
Провадження №2/442/1999/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Солонської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, суд -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок загальною площею 24,9 м.кв., житловою площею 11,9 кв.м., який знаходиться за адресою по вул.. Центральна,23 в селі Далява Дрогобицького району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка сталася 15.10.2004 року..

Позовну заяву мотивує тим, що 15.03.2004 року ОСОБА_3 склала заповіт,яким все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_2,після смерті якої, позивач, як єдиний спадкоємець, прийняв спадщину,однак в склад спадкового майна не ввійшов житловий будинок № 23 по вул.. Центральна в с.Далява Дрогобицького району Львівської області. Зазначений житловий будинок належав на праві власності сестрі померлої ОСОБА_4, який остання в свою чергу заповіла своїй сестрі ОСОБА_2 А.М.31.05.1997 року ОСОБА_4 померла, після чого ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті своєї сестри,шляхом фактичного вступу у володіння, так як на час смерті ОСОБА_4 проживала разом з нею без реєстрації у вищевказаному будинку, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала.

Позивачу, на його звернення до нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як за життя ОСОБА_3 не встигла оформити на себе свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті сестри ОСОБА_4, яким та володіла за життя.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що позивач по справі, змушений в судовому порядку ставити питання про визнання права власності на це спадкове майно.

В судове засідання позивач не зявився, проте подав суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд позову у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

З свідоцтва про народження серії ЯЭ № 358007 вбачається, що батьками ОСОБА_5 матірю записано - ОСОБА_6, батьком ОСОБА_7 (а/с 8).

З заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Солонської сільської ради 14.02.1997 року №6, вбачається, що ОСОБА_4 заповіла в користь сестри ОСОБА_3 належний їй на праві особистої власності житловий будинок в с. Далява по вул.. Центральна,23 (а/с 6).

ОСОБА_4 померла 31.05.1997 року,що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а/с9).

Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом, усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визначається, що спадкоємець, прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з довідки № 540 від 22.07.2015 року (а/с 15) ОСОБА_4 до дня своєї смерті проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з сестрою ОСОБА_3.

Таким чином,судом безспірно встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу у володіння.

З заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Солонської сільської ради 15.03.1999 року № 10 вбачається, що ОСОБА_3 заповіла в користь сина ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно б не складалося (а/с 36).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 348427 (а/с 7) ОСОБА_3, яка була матірю ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-УР № 0660193 від 24.08.1963 року померла 15.10.2004 року (а/с17).

Згідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, видане КП ОСОБА_8 та ЕО від 20.07.2012 року № 34895214 ОСОБА_3 була власником житлового будинку № 43 по вул. Верховина в с.Далява Дрогобицького району Львівської області (а/с 38).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №31325679 від 09.08.2012 року спадкоємцем спадкодавця ОСОБА_3 є ОСОБА_2 (а/с28).

З Заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.06.2012 року встановлено, що спадщину, яка складається з: житлового будинку № 43 по вул. Верховинній (Центральна) в с. Далява Дрогобицького району Львівської області;земельних ділянок, розташованих на території Солонської сільської ради надані для ведення с/г виробництва; грошових вкладів у ВОП м. Дрогобич, спадкоємцем прийнято своєчасно (а/с 35). Однак, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 09.08.2012 року державним нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори лише на грошові вклади (а/с12).

Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

З матеріалів справи встановлено, що спадкодавець належним чином не зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок, не звернулась до відповідних органів для здійснення державної реєстрації права власності. Так, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, позивач звернувся до нотаріальної контори, за видачею свідоцтва про право на спадщину, але таке йому не видано на все заявлене спадкове майно, яке належало спадкодавцю, оскільки право власності спадкодавця не було зареєстровано у встановленому законом порядку.

У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Таким чином, оскільки встановлено, що будинок № 43 по вул. Верховинній (Центральна) в селі Далява Дрогобицького району Львівської області належав ОСОБА_3М, але право власності у встановленому законом порядку зареєстроване нею не було, після її смерті позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказаний будинк, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинок в порядку спадкування після смерті спадкодавця.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 182, 392, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 15, 60, 208, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок № 43, що знаходиться за адресою по вул.. Центральна в селі Далява Дрогобицького району Львівської області, загальною площею 24,9 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка сталася 15.10. 2004 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Нагірна О.Б.