Справа № 761/1841/15-ц
Провадження №2/761/2857/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 березня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.,

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Войналовича Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_5, Полтавського регіонального управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», начальника відділення № 2 Філія Полтавське регіональне управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій незаконними та стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати незаконними дії відповідача по неформуванню і ненаданню виписок по картковому рахунку; по безпідставному списанню грошових коштів із карткового рахунку; по неповерненню грошових коштів надмірно списаних із рахунку ОСОБА_1; по ненаданню правдивої і повної інформації; по протиправному нарахуванню процентів; по ускладненню прочитання споживачем тексту; по допущенню протиріч умов договорів, як між умовами самих договорів, та і умов договорів нормам чинного законодавства України; визнати незаконними дії ОСОБА_5, представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» по поданню до Гадяцького районного суду Полтавської області позовної заяви в порушення Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; стягнути з відповідачів на користь позивача загальну суму 41 476,42 грн. в тому числі: 23 138,46 грн. - сума основного боргу, 1 505,95 грн. - збитки від росту індексів інфляції, 217,43 грн. - 3% річних, 15 365,22 грн. - пені, 1 249,36 грн. - збитки.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі Договору від 15.04.2013 року позивачу було відкрито картковий рахунок позичальника та надано картку VISA ELECTRON INSTANT ISSUE з лімітом 16 361,54 грн. зі сплатою процентів в розмірі 60% річних строком на три роки із щомісячним погашенням в сумі 454,00 грн.

В цей же день між сторонами було укладено Договір «Про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску VISA ELECTRON INSTANT ISSUE».

Як зазначає позивач, під час виконання договору відповідачі порушували ряд положень Договору, зокрема, банк не надавав виписки по кредитному рахунку; позивач не отримувала від банку смс-повідомлення про наявність сформованих банком виписок (без формування виписок позивач не могла регулярно сплачувати кредит, кошти позивач сплачувала довільно, а банк за власним розсудом розподіляв кошти). Так як Банк не виконав свої зобов'язання в частині надання виписок, існує прострочка Кредитора, тому позивач у відповідності з ч.4 ст.613 ЦК України не повинна сплачувати проценти за користування коштами, а сума 23 138,46 грн. сплачена як проценти під примусом Банку.

В довідці про сплату заборгованості за Кредитним договором, банк неправомірно зазначив про сплату кредиту в розмірі 16 361,54 грн., хоча мав зазначити надлишкові кошти в сумі 20 638,46 грн., що є порушенням Закону України «Про інформацію».

Позивач зазначає, що Банк неправомірно списав з рахунку позивача суму 2 500,00 грн., 24 000,00 грн. та 13 000,00 грн., таким чином безпідставно списано 23 138,46 грн.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», як зазначає позивач, фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом, але зазначена норма була порушена при подачі позову до Гадяцького районного суду Полтавської області про стягнення заборгованості з позивача, так як була включена вся сума кредиту.

В порушення ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», як зазначає позивач, працівники Банку змусили позивача сплатити судовий збір в розмірі 388,55 грн. та комісії в сумі 5,00 грн. Таким чином внаслідок протиправних дій відповідача позивачу спричинені збитки в сумі 393,55 грн.

Кошти на сплату суми 23 138,46 грн. позивач брала з власного рахунку та рахунку чоловіка в ПриватБанку, хоча за період з 08.11.2014 року по 21.01.2015 року могла отримати проценти в сумі 855,81 грн.

Також відповідач в порушення ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у виписці по кредитному рахунку від 11.11.2014 року, яка є фактично Додатком до Договору №2, суми в цьому додатку та інші його деталі надруковані значно меншим шрифтом чим шрифт Договору №2 і Договору №1, що ускладнює його читання.

Умови Договору №1 та Договору №2 суперечать одна одній - абзац три п.3.2 Договору №1 та п.3.1.2 Договору №2.

На підставі статті 625 ЦК України, так як відповідач не повертає надлишково сплачені кошти, позивач просить стягнути індекс інфляції та три проценти річних, що становить 1 505,95 грн. та 217,43 грн. відповідно. А також на підставі абзацу 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 15 365,22 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що Банком не порушувались умови Договору, кошти сплачені на виконання умов договору та не є надлишково сплаченими. Банк не примушував позивача сплачувати зазначені кошти, позивач добровільно, під час перебування справи в провадженні суду сплатила заборгованість за договором про що їй була видана довідка.

Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Так як вони є працівниками та структурним підрозділом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», суд продовжив слухання справи у відсутність відповідачів, що не з'явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши думку позивача, представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено в судовому засіданні, 15.04.2013 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) був укладений Договір №002-056943/13-00938-вкл-к. За умовами даного договору Банк відкрив на Картковий рахунок Позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням Картки VISA INSTANT ISSUE на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності Відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 16 361,54 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі 60% річних, а Позичальник зобов'язується повністю повернути отримані в рахунок Відновлювальної кредитної лінії Кредитні ресурси в строк до 16.04.2016 року і сплатити проценти за користування Кредитними ресурсами в розмірі, порядку й строки, встановлені цим Договором.

В цей же день між сторонами було укладено Договір «Про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску VISA ELECTRON INSTANT ISSUE».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 отримала кредитні кошти та свої зобов'язання в частині їх повернення належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість. У вересні 2014 року Банк звернувся до Гадяцького районного суду Полтавської області із позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1

З копій квитанцій, які надала позивач суду вбачається, що до подачі позову до суду вона сплатила лише один раз 12.11.2013 року суму 2 500,00 грн., хоча Договором було встановлено обов'язок Позичальника щомісячно вносити частину заборгованості.

Під час перебування справи про стягнення заборгованості в провадженні суду, позивачем сплачено 07.11.2014 року - 24 000,00 грн., 08.11.2014 року - 13 000,00 грн., як поповнення карткового рахунку та 11.12.2014 року - 393,55 грн. компенсація судових витрат.

Після внесення коштів на рахунок та виконання зобов'язань в частині повернення заборгованості за Договором, 26.11.2014 року ОСОБА_1 була видана довідка про те, що в Філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», кредит №002-056943/13-00938-вкл-к від 15.04.2013 року на суму 16 361,54 грн. повністю погашений 26.11.2014 року.

Позивач в судовому засіданні зазначає, що дії відповідача по не формуванню і ненаданню виписок по картковому рахунку є незаконними. Проте як вбачається, умовами п.3.2 (абзац 3) Договору від 15.04.2013 року визначено, що Позичальник зобов'язувався щомісяця у строк до 30 числа поточного місяця, з'являтися до Банку і одержувати виписку по картрахунку Позичальника із зазначеною в ній сумою зменшення позичкової заборгованості, що підлягає сплаті Позичальником.

В судовому засіданні не було встановлено, що Позичальник виконувала належним чином умови Договору в цій частині та щомісячно отримувала виписку, так само в судовому засіданні не було встановлено, що ОСОБА_1 з'являлась до Банку для отримання виписки, але вона не змогла її отримати.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що всі суми, які зазначені позивачем сплачувались на виконання умов договору в частині сплати тіла кредиту та відсотків; сплачуючи заборгованість за Договором, позивачка погодилась із сумою заборгованості, в Гадяцькому районному суді Полтавської області під час розгляду справи про стягнення заборгованості не надала суду заперечення щодо сум нарахованих відсотків, тому суд приходить до висновку, що сплачені позивачем суми не є надлишково сплаченими чи безпідставно списаними та не можуть бути стягнутими з відповідача на користь позивача. Відповідно не можуть бути стягнуті індекс інфляції, три проценти річних, пеня на суму 23 138,46 грн. та проценти в сумі 855,81 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем в довідці від 26.11.2014 року про те, що в Філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредит №002-056943/13-00938-вкл-к від 15.04.2013 року на суму 16 361,54 грн. повністю погашений 26.11.2014 року, неправдиво зазначено суму, так як має бути зазначено всі суми, які сплачені позивачем і в цьому банк зазначив недостовірну інформацію.

Суд не погоджується із твердженнями позивача, оскільки Банк видав довідку про відсутність заборгованості за кредитом, тобто сумою, яку позивач отримала, в зазначеній довідці Банк не зобов'язаний зазначати всі суми, які були сплачені позивачем на виконання умов Договору, так як всі ці суми відображаються у виписці по рахунку.

Позивач просила визнати незаконними дії ОСОБА_5, представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» по поданню до Гадяцького районного суду Полтавської області позовної заяви в порушення ч.3 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Частина 3 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає, що фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу.

Судом було встановлено, що позов пред'явлено до ОСОБА_1 в зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором, а не в зв'язку з її незгодою збільшити процентну ставку, тому суд приходить до висновку, що доводи позивача є безпідставними. Крім того, не можна визнавати неправомірними дії юридичної особи право на які передбачене Конституцією України.

В судовому засіданні також не було встановлено протиріч Договору.

12.11.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був підписаний Додатковий договір про надання послуг SMS-банкінгу до Договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки №042-Z/023194 від 24.10.2012 року.

Але так як даний Договір про надання послуг SMS-банкінгу є Додатковим договором до Договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки №042-Z/023194 від 24.10.2012 року та не стосується Договору від 15.04.2013 року, виконання якого є предметом даного судового провадження.

Позивач стверджує, що не отримувала від банку смс-повідомлення про наявність сформованих банком виписок, в зв'язку з чим не могла вчасно виконувати свої зобов'язання, проте умовами договорів не було визначено умови про смс-банкінг.

Також в судовому засіданні не встановлено неправомірності дій відповідача та примушення з боку відповідача щодо сплати судового збору та комісії, оскільки питання сплати судового збору вирішується судом при постановленні рішення. А позивачка, як було встановлено в судовому засіданні, добровільно сплатила судовий збір, тому зазначені суми не є збитками в розумінні ЦК України.

Що стосується ускладненого прочитання тексту виписки по кредитному рахунку від 11.11.2014 року необхідно зазначити наступне.

Частина 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону.

Оскільки виписка по рахунку є документом, який формується автоматично, вона не є договором чи додатком до договору, тому суд вважає, що в цій частині заявлені вимоги позивача є необґрунтованими.

Враховуючи всі обставини встановлені в судовому засіданні, судом не було встановлено неправомірних дій з боку відповідача, чи неналежного виконання зобов'язань, а тому так як заявлені вимоги позивача не обґрунтовані на законі, суд не вбачає підстав для їх задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 526, 610 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 212, 214, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_5, Полтавського регіонального управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», начальника відділення № 2 Філія Полтавське регіональне управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій незаконними та стягнення моральної та матеріальної шкоди - відхилити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула