Справа № 127/2-200/2004 Провадження № 22-ц/772/3292/2015Головуючий в суді першої інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 2 жовтня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

В с т а н о в и л а :

6 вересня 2015 року ОСОБА_2 подав в суд скаргу в новій редакції на бездіяльність посадових осіб Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якій просив визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб в незабезпеченні контролю за своєчасним і повним виконанням державними виконавцями виконавчих дій при виконанні проваджень і рішення Європейського Суду з прав людини від 17 липня 2014 року щодо проведення з ним повного розрахунку та забезпечити дієвий контроль за виконанням рішень місцевих судів м. Вінниці й рішення Європейського Суду з прав людини від 17 липня 2014 року щодо виплати йому повного розрахунку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року скаргу ОСОБА_2 залишено без руху і надано строк для усунення її недоліків.

У зазначений строк заявник надав у новій редакції скаргу на бездіяльність посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якій просив визнати неправомірною бездіяльність і тяганину посадових осіб у виконанні судових рішень про проведення з ним повного розрахунку і рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року та відсутність контролю і координації дій у виконанні рішення Європейського суду з прав людини з боку Міністерства юстиції України. Також просив зобов'язати цих посадових осіб забезпечити контроль і виконання рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 2 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення скарги в повному об'ємі.

Зазначив що суд першої інстанції при постановленні ухвали допустив порушення норм Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України та не застосував необхідний закон.

В судовому засіданні заявник підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представники заінтересованих осіб, будучи своєчасно і належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися і не надали письмових заперечень на апеляційну скаргу..

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Залишаючи скаргу ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав, що заявник не уточнив свою скаргу, а зазначив про безпідставне невиконання кількох виконавчих проваджень щодо виконання рішень судів про проведення повного розрахунку, що перебувають на виконанні у ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, ГУЮ у м. Києві і Департаменті ДВС.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на бездіяльність виконавчої служби при виконанні судових рішень, за якими відкрито 12 виконавчих проваджень..

7 вересня 2015 року заявник подав уточнену скаргу в новій редакції, якою просив визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Департаменту ДВС в незабезпеченні контролю за своєчасним і повним виконанням державними виконавцями виконавчих дій при виконанні проваджень і рішення Європейського Суду з прав людини від 17.07.2014 року щодо проведення з ним повного розрахунку та зобов'язати цих посадових осіб забезпечити дієвий контроль за виконанням рішень місцевих судів м. Вінниці та рішення Європейського Суду з прав людини від 17.07.2014 року щодо виплати йому повного розрахунку (том 4 а. с. 30-31).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року цю скаргу залишено без руху і надано заявнику строк для усунення недоліків скарги та уточнення (розмежування) вимог, із зазначенням конкретного виконавчого провадження та дій (бездіяльності), які він оскаржує, оскільки скарга за формою і змістом не відповідає вимогам ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (том 4 а. с. 152а).

На виконання ухвали суду про залишення скарги без руху, заявник подав 22 вересня 2015 року скаргу, у якій зазначив, що на виконанні у Департаменті Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з 2013 року перебуває виконавче провадження ВП № 38409398 з примусового виконання виконавчого листа № 127/3047/13-ц, виданого 30.04.2013 року Вінницьким міським судом, зокрема, про зобов'язання в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року у справі № 2-200/2004 про проведення повного розрахунку при звільненні з посади (том 4 а. с. 155-156).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ, безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Суд не пізніше наступного дня після її прийняття повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби про подання скарги.

Можливість оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби також передбачена Законом України «Про виконавче провадження».

У статті 82 цього Закону зазначено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду (частина 1).

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина 4).

Скарга повинна відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченими положеннями ЦПК України і містити відомості, перераховані у частині 7 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: подається у письмовій формі і має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 1- 2 постанови "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року роз'яснив, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України, законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

У пункті 13 цієї постанови роз'яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 -5 частини 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали суду від 21 вересня 2015 року заявник подав скаргу у новій редакції, у якій зазначив всіх осіб, бездіяльність яких оскаржує, які на його думку, проявляють бездіяльність по виконанню судового рішення, на підставі якого Вінницьким міським судом Вінницької області 30.04.2013 року видано виконавчий лист № 127/3047/13-ц та відкрито виконавче провадження ВП № 38409398 (пункт 1 скарги - том 4 а. с. 156).

Крім того, слід врахувати те, що виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому випадку порушених прав ОСОБА_2, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує її і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 2 жовтня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська