Ухвала

іменем україни

01 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Писаної Т.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Київського міського військового комісаріату, третя особа: об'єднаний профспілковий комітет Київського міського військового комісаріату, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 16 грудня 1991 року працювала у військовому комісаріаті. З 19 грудня 2006 року позивач працювала на посаді спеціаліста 2 категорії відділення комплектування та була звільнена з роботи 30 травня 2013 року у зв'язку із скороченням штату працівників та відсутністю вакантних посад на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у відповідності до наказу від 28 травня 2013 року. Дане звільнення ОСОБА_4 вважає незаконним, оскільки вона є інвалідом другої групи, на вказаному підприємстві працювала тривалий час, а також є опікуном та фактично отримує недієздатну особу. Враховуючи викладене, просила позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року, позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 на посаді спеціаліста 2-ї категорії відділення комплектування Дарницького районного в м. Києві військового комісаріату. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_4 36 841,20 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу, 500 грн. моральної шкоди, а всього - 37 341,20 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи роз'яснення, викладені у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, вірно виходив із того, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог чинного трудового законодавства.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

Т.О. Писана

І.М. Фаловська