Справа № 468/1267/15-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.09.2015 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Копейка Т.О.

при секретарі Медведєву Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та реєстраційної служби Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нежитловий об'єкт та зобов'язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом вказуючи, що з 24.07.2008 року вона є фізичною особою-підприємцем, а з 2010 року вона орендувала у відповідача ОСОБА_2 приміщення (бар)для здійснення підприємницької діяльності. В кінці жовтня 2010 року ОСОБА_2 запропонував їй його придбати у власність, на що остання погодилась.

Так 15 березня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 (відповідачем по справі) було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нежитлового приміщення бару, розташованого по АДРЕСА_1. Згідно з умовами якого позивач сплатила (передала) відповідачу узгоджену ними суму коштів в розмірі 11176 грн., тобто вартість нерухомого майна згідно звіту про незалежну оцінку вартості нежитлового приміщення бару станом на 24.11.2010 рік, про що останній власноручно склав розписку в присутності двох свідків, а відповідач передав їй правовстановлюючі документи та ключі від приміщень бару.

При отриманні коштів та складанні простого письмового договору, відповідач ОСОБА_2 у найкоротші строки обіцяв оформити договір нотаріально, але до цього часу свою обіцянку не виконав та ухиляється здійснити його нотаріальне посвідчення, що в свою чергу, на думку позивача, унеможливлює оформлення її права власності на зазначену нерухомість в установленому законом порядку, так як вона здійснює свою підприємницьку діяльність у вищевказаному приміщенні, але не має документів, що б посвідчували її право власності у встановленому порядку, а тому відповідач ОСОБА_2 порушує її права по користуванню і вільному розпорядженню власним майном.

На підставі викладеного просила винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення бару укладений 15 березня 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_2. Визнати за нею право власності на нежитлове приміщення бар, розташованого по АДРЕСА_1, загальною площею 44,4 кв.м і примикаючого до нього замощення №1 та огорожі №2 та зобов'язати реєстраційну службу Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області зареєструвати за нею право власності на вищевказане нежитлове приміщенім бар.

В судове засідання позивач з'явилася. Позовні вимоги підтримала повністю. Пояснивши, що на даний час відповідач перебуває на тимчасових заробітках. Нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу неможливо. Докази ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу вона надати не може.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду справи згідно ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином ( за зареєстрованим місцем проживання відсутній ).

Представник РС Баштанського РУЮ Миколаївської області в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення проти позову. Вважає вимоги позивача щодо зобов'язання РС Баштанського РУЮ Миколаївської області зареєструвати за позивачем право власності на нежитлове приміщення такими, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

За згодою позивача розгляд справи проведено в заочному порядку.

Вислухав пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: договір купівлі-продажу від 15 березня 2013 року, складений у простій письмовій формі, копію технічного паспорта на приміщення, копії витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копії розписки, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в жовтні 2013 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_2 було укладено в простій письмовій формі договір купівлі - продажу нежитлового приміщення (бар) загальною площею 44,4 кв.м, та примикаючими до нього замощенням №1 та огорожами №2,3 за 11176 грн., що розташоване по АДРЕСА_1. Згідно письмового договору позивач сплатила відповідачу обумовлену суму коштів, а відповідач передав їй в користування об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст.657, 640 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що згідно письмового договору сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору.

Як слідує з пояснень відповідача протягом 2013-2015 років в нотаріальну контору для нотаріального посвідчення укладеного 15.03.2013 року договору купівлі продажу вони не звертались. Відповідач не ухилявся від нотаріального посвідчення вказаного договору. Звернення до суду з позовом обумовлено тимчасовою відсутністю відповідача за місцем проживання у зв'язку перебуванням на заробітках.

Таким чином, оскільки договір купівлі - продажу нерухомого майна підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, а при розгляді справи не встановлено, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання реєстраційної служби Баштанського РУЮ Миколаївської області зареєструвати за позивачем право власності на спірне нежитлове приміщення, то суд вважає,

Позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача реєстраційну службу Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області зареєструвати за позивачем право власності на вищевказане нежитлове приміщення бар не підлягають задоволенню, оскільки вказані позовні вимоги є передчасними, оскільки позивач не є власником спірного нерухомого майна, а крім того така вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.10,11,30,60,212,214-218,224-226 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог -відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Баштанський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку, шляхом подання в десятиденний строк з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, апеляційної скарги.

Суддя: