АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

30 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Пономарь З.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодувння шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди / а. с. 2 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що 19.08.2014 року в м. Дніпропетровську по вул. Набережній Леніна, в районі електроопори № 108 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ 110217», держномер НОМЕР_2 під керуванням відповідачки ОСОБА_2 та автомобіля «Форд Фієста», держномер НОМЕР_1, що належить на праві власності позивачу, але яким під час ДТП керувала ОСОБА_4

Внаслідок ДТП автомобілю «Форд Фієста», були спричинені механічні ушкодження, а позивачу - матеріальна та моральна шкода.

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця ОСОБА_5 №177/14 від 01.09.2014 року вартість ремонту автомобіля «Форд Фієста» складає 55542,06 грн., а втрата товарної вартості - 5656,92 грн.

Вина відповідачки ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2014 року, згідно якої ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КупАП і вона притягнена до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Автомобіль «ЗАЗ 110217», яким керувала відповідачка, був застрахваний в ПрАТ УСК «Княжа», яке сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 38519 грн., а відповідачка сплатила 500 грн. франшизи.

Позивач вважає, що відповідачка повинна сплатити йому різницю між сумою сплаченою страховою компанією та розміром збитків, що складає 5523 грн. та сплатити втрату товарної вартості автомобіля в розмірі 5656,92 грн., про що і просив суд у своїй позовній заяві / а. с. 2 /.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 11179,06 грн., з яких: 5656,92 грн. - втрата товарної вартості автомобілем, 5522,14 грн. - невідшкодована сума вартості відновлювального ремонту, судовий збір в розмірі 243,60 грн., а всього 11422,66 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено / а. с. 47-48 /.

З заочним рішенням суду від 20.05.2015 року, не погодилася відповідачка ОСОБА_2 і звернулася з апеляційною скаргою, де просила це заочне рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідачка вважає, що вона не є належним відповідачем по справ, оскільки власником автомобіля «ЗАЗ 110217», держномер НОМЕР_2 є ТОВ «Світ-2005», а ним вона управляла під час ДТП виконуючи трудові обов'язки директора товариства /а. с. 63-64/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 визнано винною у своєнні ДТП, згідно постанови суду від 19.09.2014 року, тому в силу ст.ст. 1187, 1194 ЦК України, відповідачка повинна сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Однак, з такими висновками суду погодитися неможна, так як вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного матеріального закону.

Судом встановлено, що дійсно 19.08.2014 року в м. Дніпропетровську по вул. Набережній Леніна, в районі електроопори № 108 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ 110217», держномер НОМЕР_2 під керуванням відповідачки ОСОБА_2, та автомобіля «Форд Фієста», держномер НОМЕР_1, що належить на праві власності позивачу, але яким під час ДТП керувала ОСОБА_4

Вина відповідачки ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2014 року, згідно якої ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КупАП і притягнена до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. / а. с.3 /.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 25.07.2007 року МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, власником автомобіля «ЗАЗ 110217», держномер НОМЕР_2 є ТОВ «СВІТ-2005» /а. с. 54/.

Крім того, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АС/8475544), щодо страхування автомобіля «ЗАЗ 110217», держномер НОМЕР_2 - укладений 12.11.2013 року між ПрАТ «УСК «Княжа» та ТОВ «СВІТ-2005» /а. с. 55/.

Згідно ст. 1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов?язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.4 постанови Пленуму № 6 від 27.03.1992 року (з послідуючими змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», - під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Також, відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 6 постанови Пленуму № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», - не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Однак, ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції не прийняв до уваги вище зазначені обставини справи, норми діючого матеріального і процесуального закону, роз'яснення, як Верховного Суду України, так і роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тобто не прийняв до уваги, що власником автомобіля «ЗАЗ 110217», держномер НОМЕР_2 є ТОВ «СВІТ-2005» (яке не було залучено до участі у справі), а цим автомобілем, в момент ДТП, керувала директор цього товариства - відповідачка ОСОБА_2, тобто суд не з'ясував хто є належним відповідачем по справі.

Крім того, ухвалюючи рішення по справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача суму 5522,14 грн., яка не відшкодована страховою компанією, -суд першої інстанції не прийняв до уваги, що згідно страхового Полісу №АС/8475544 ліміт відповідальності страхової компанії за заподіяну шкоду майну складає 50000 грн., тоді як страховик відшкодував позивачу лише 38519,92 грн. / а. с. 31,55 /.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з відмовою позивачу в його позовних відповідачки до ОСОБА_2про відшкодування шкоди, як передчасно заявлені.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 в його позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: