Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 335/1648/14
Провадження № 22-ц/778/2997/15 Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Денисенко Т.С.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи: орган опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, орган опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, орган опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкування з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 02.04.2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що 21.04.2007 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу вони мають доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2007 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки, які він сумлінно сплачує.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2009 року між ним та ОСОБА_2 розірвано.

З ОСОБА_2 він не дійшов згоди щодо можливості виховання та спілкування з дитиною. Тому 03.10.2007 року опікунською радою Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя було винесено постанову (протокол №11) про порядок його спілкування з малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак відповідач почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Фактично з моменту розлучення у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні доньки, її відвідування, відповідачкою створювалися штучні перешкоди для його нормального спілкування з донькою.

Всі його намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з донькою.

Він любить свою доньку, хоче особисто спілкуватися з нею, і як батько має на це право. ОСОБА_2 відмовляється укласти з ним договір про виконання ним батьківських прав щодо доньки, чим порушує його права.

Він вживав всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні доньки без залучення органів державної влади, але відповідачка перешкоджає у спілкуванні з донькою.

Вважає, що виховання дитини належить до найважливіших питань життя сім'ї. Свій обов'язок щодо вихованні дитини він має можливість повноцінно виконати, лише за умови безпосереднього спілкування з нею щотижня, на протязі декількох днів.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просив суд зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 та визначити такі способи його участі у вихованні дитини: побачення п'ять разів на тиждень: з понеділка по п'ятницю з 15-00 год. до 18-00 год. за місцем навчання доньки або за місцем її проживання, перебування; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; у разі, якщо світкові дні припадають на день його побачення з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; в день його побачення з донькою він має право забирати доньку з дому/школи особисто. Зобов'язати ОСОБА_2 за два дні до дня його зустрічі з донькою надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Стягнути з відповідачки на його користь судовий збір.

ОСОБА_2 у своєму зустрічному позові вказувала, що з ОСОБА_3 була знайома з 2004 року. Коли вона дізналась що вагітна, повідомила про це ОСОБА_5 і він зник на 6 місяців. Після цього він раптово з'явився та 21.04.2007 року вони зареєстрували шлюб. Після одруження вони 2 тижні разом проживали у її батьків за адресою АДРЕСА_1, після чого ОСОБА_3 знову пішов.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 Про народження доньки ОСОБА_3 дізнався від її молодшого брата. Після народження дитини ОСОБА_3 з'явився у неї дома з її друзями, після чого знов зник.

30.06.2007 року вона подала до Хортицького районного суду м. Запоріжжя позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Про це дізнався ОСОБА_3, після чого від нього по телефону в її адресу, в адресу її батьків та дитини почали надходити погрози. Він постійно принижував, її виражався нецензурно. 27.12.2007 року ОСОБА_3 приїхав на роботу до її батька та почав погрожувати. З цього приводу 07.01.2008 року вона змушена була звернутися до органів міліції, так як почала побоюватись за себе та здоров'я дитини. Спроби переконати ОСОБА_3 у тому, що його поведінка негативно вплине саме на дитину, ні до чого не привели.

Згідно рішення суду з ОСОБА_3 на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трьох років було стягнуто аліменти у розмірі 519 грн. Перший рік він намагався ухилятися від їх сплати, та почав сплачувати тільки після втручання ВДВС Ленінського ЗМУЮ. Після того, як дитині виповнилось 3 роки, аліменти, які сплачував ОСОБА_3, склали 235 грн.

З моменту тих подій і по цей час ОСОБА_3 доньку не бачив. Крім стягнутих аліментів, які відповідач платив невчасно, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі.

З кінця 2010 року вона почала проживати однією сім'єю у цивільному шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_6, якого її донька на теперішній час знає як свого батька, він виховує її, турбується про неї, ставиться, як до своєї доньки, утримує її. Спілкування з іншим незнайомим чоловіком заподіє її доньці психологічної травми, оскільки дитина у віці менше ніж 7 років не зможе усвідомити, як може з'явитися інший батько, коли батько, якого дівчина знає та любить, та якій піклується про неї, вже у дівчини є.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила суд у позові ОСОБА_7 відмовити, ухвалити рішення про позбавити ОСОБА_7 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з їх донькою, ОСОБА_4. Визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні дитини - один раз на тиждень у вихідний день (субота або неділя) протягом двох годин в присутності ОСОБА_2 за попередньою домовленістю з нею, з дотриманням режиму дня та харчування дитини.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відмовлено.

ОСОБА_3 у апеляційному порядку судове рішення не оскаржив.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_2

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилалась на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 і про задоволення її зустрічного позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та її представника, заперечення ОСОБА_3 і його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи вимоги ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, бажає брати участь у її вихованні, однак колишня дружина перешкоджає йому у цьому, чинить перешкоди у спілкуванні з донькою.

Такі висновки суду здійсненні у повній відповідності до вимог чинного законодавства та наявних у справі документів.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2007 року, який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2009 року ( а. с. 4,6а,56 ).

Мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні ( а. с. 6,38 ).

На підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2007 року ОСОБА_3 сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 284 грн. до досягнення донькою трьох років, та сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 по 235 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 5 ).

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частин 1,2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із вимогами статей 150,155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини.

На батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини ( стаття 157 Сімейного кодексу України ).

Відповідно до частини 2 статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Питання визначення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні доньки розглядалося 30.01.2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району у присутності батьків дитини. З урахуванням думки батьків, наданих документів районною адміністрацією Запорізької міської ради як орган опіки та піклування було запропоновано порядок участі ОСОБА_3 у вихованні доньки - один раз на тиждень у вихідний день ( субота або неділя ) протягом двох годин в присутності матері за попередньою домовленістю з нею з дотримання режиму для харчування дитини. Визнано недоцільним та необґрунтованим позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав ( а. с. 8-9,39-41,120-126,171,150-153,204-205 ).

Враховуючи інтереси дитини, а також те, що виховання дитини, участь у піклуванні про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов'язком позивача, а також із врахуванням фактичних обставин справи, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_3 При цьому суд зазначив, що визначений спосіб участі батька у вихованні доньки та спілкуванні з нею не зашкодить дитині, а навпаки повністю відповідатиме можливості доньки в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 164,165 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. З позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Така ж позиція міститься у п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", у якому роз'яснено, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він бажав самостійно спілкуватися з дитиною, але через перешкоди матері у спілкуванні з донькою, з нею не бачився. Про його існування відповідачка доньці не повідомляла. Його пояснення, зокрема, підтверджуються відсутністю заборгованості по аліментах, постановою опікунської ради Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя 03.10.2007 року за заявою ОСОБА_3 про порядок спілкування з малолітньою ОСОБА_4, постановою Хортицького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області від 09.01.2008 року про відмову в порушення кримінальної справи за заявою ОСОБА_2 Також позивач посилався на те, що тривалий час не бажав травмувати доньку та намагався з відповідачкою мирним шляхом залагодити питання щодо спілкування з донькою, однак через незгоду ОСОБА_2 змушений був подати до суду.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право на спілкування з дитиною належить до особистих немайнових прав батьків, про що прямо зазначає закон, тому враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_4 задоволенню не підлягають через їх безпідставність.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_2, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують. Фактично вони зводяться до іншої оцінки обставин справи та доказів на свою користь без врахування інтересів дитини, а тому переконливих підстав для зміни або скасування судового рішення не містять.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків, які ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні, відповідають фактичним обставинам справи. Фактична сторона справи встановлена з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: