РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13304/14-ц

пр. № 2/759/372/15

28 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє його опікун ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє його опікун ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що їх рідний батько, ОСОБА_6, помер 03 лютого 2012 року, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про смерть.

Вони, позивачі у справі, є рідними дітьми померлого та спадкоємцями першої черги за законом.

Крім них, спідкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_4, друга дружина померлого та син ОСОБА_5

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №35862949 від 25.11.2013 року, спадкова справа №1445/13 після померлого спадкодавця ОСОБА_6, заведена у Дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі.

Останнім місцем прожвиивання ОСОБА_6 було за наступною адресою: АДРЕСА_1.

Наприкінці листопада 2013 року, вони, позивачі у справі, звернулись до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 01 липня 2014 року отримали постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину квартири та його державної реєстрації, у звязку з чим змушені звернутись до суду.

В ході судового розгляду, після заміни відповідача на належних відповідачів, позивачі звернулись до суду із заявою та просять ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, право власності в порядку спадкування після померлого 03 лютого 2012 року ОСОБА_6 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_3, а також визнати за ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, право власності в порядку спадкування після померлого 03 лютого 2012 року ОСОБА_6 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представники позивачів підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, в ході судового розгляду не заперечували проти задоволення позовних вимог, крім того, в матеріалах даної справи містяться заяви від останніх про розгляд справи у їх відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки та представників позивачів, з урахуванням раніше наданих пояснень відповідачами, зясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дітьми ОСОБА_6, померлого 03 лютого 2012 року (а.с.5, 6 копія Свідоцтв про народження; а.с.4 копія Свідоцтва про смерть).

Відповідачі у справі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 це друга дружина померлого та син.

Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.11.2013 року, наданого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація Спадкової справи №1445/13, спадкодавець ОСОБА_6, померлий 03.02.2012 року (а.с.9 копія Витягу).

Як вбачається з інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» КВ-2014 №62783 від 02.06.2014 року, наданої на запит Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, квартира АДРЕСА_4 на праві власності зареєстрована за наступними особами: 1/3 частина за ОСОБА_6 на підставі Договору міни, посвідченого 18 Київською державною нотаріальною конторою 09.04.1994 року №2у-287 та 2/3 частини за ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі договору міни, посвідченого 18 Київською державною нотаріальною конторою 09.04.1994 року №2у-287 (а.с.10 копія інформаційної довідки).

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 01 липня 2014 року, відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_6, який помер 03 лютого 2012 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину квартири та його державної реєстрації (а.с.11 копія постанови нотаріуса).

Згідно з відомостями Довідки ЄРРЦ Філії №802 №1988 від 22.11.2013 року, ОСОБА_6 був зареєстрований і проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, з 13.12.1994 по день смерті 03.02.2012 року (а.с.14 копія довідки).

Також, в матеріалах справи міститься копія Спадкової справи №1445/2013 Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори до майна померлого 03 лютого 2012 року ОСОБА_6 (а.с.40-67 завірена копія Спадкової справи).

Як вбачається з Довідки за Формою №3 ЄРРц Філії №802 від 28.05.2014 року №895, в спірній квартирі є зареєстрованими наступні особи: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (всланик особового рахунку, співвласник) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (син співвласника) (а.с.60 копія Довідки за Формою №3).

Згідно договору міни квартир від 09 квітня 1994 року, ТОВ «УПТК» та ОСОБА_6, та ОСОБА_4, яка діє за себе та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5, уклали цей договір, зокрема, про таке: ТОВ «УПТК» міняє 1/3 долю належної йому квартири під №20 в будинку 1-Б по вул. Симиренка в м. Києві на належну ОСОБА_6 квартиру під №64 в будинку №81/11 по пр-ту Маяковського в м. Києві та 2/3 долі на належну ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру під №61 в будинку №52 по пр-ту Героїв Сталінграду в м. Києві (а.с.101 копія Договору міни квартир).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року, визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним та призначено йому опікуна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 05.01.2015 року (а.с.85 копія рішення суду).

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною другою ст.1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Виходячи з розяснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», одним із документів, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

В пункті 5.1 ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що при вирішенні спорів по справах про спадкування за законом судам необхідно враховувати, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними, якщо тільки спадкоємці: - за усною домовленістю між собою не змінили розмір частки когось із них в спадщині, яка складається з рухомого майна; - за письмовою угодою (договором), посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортного засобу, не змінили розмір часток в спадщині когось із них.

Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі та відповідачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_6, померлого 03 лютого 2012 року, згідно діючого закону частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом, в даному випдаку нерухомого майна спірної квартири, є рівними, а тому суд повно та всебічно зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані у справі належні докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними доказами, а тому позовні вимоги позовної заяви підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні доведено їх правомірність.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.1216, 1218 ч.1, 1258, 1266 ЦК України ст.ст. 10, 11, 57-60, 208-209, 212-215, 223, 292-294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє його опікун ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, право власності в порядку спадкування, після померлого 03 лютого 2012 року ОСОБА_6 на 1/12 (одну дванадцяту) частину квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, право власності в порядку спадкування, після померлого 03 лютого 2012 року ОСОБА_6 на 1/12 (одну дванадцяту) частину квартири АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.