Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №316/1499/15
Провадження № 22- ц/778/4994/15
Головуючий у 1 інстанції Куценко М.О.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської О.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Енергодарської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради про визнання права на користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначає, що вона стоїть на черзі на отримання житла у Енергодарській міській раді, її номер по списку в черзі п"ятий. Перебуваючи в приміщенні Енергодарського міського суду вона випадково дізналася, що судом розглядається справа про визнання спадщини відумерлою, а саме квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Отже, зазначена квартира за рішенням суду повинна бути передана до Енергодарського виконкому для подальшого виділу мешканцям міста, які потребують поліпшення житлових умов. Оскільки вона є ветераном та учасником Великої Вітчизняної війни, тому на підставі Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на надання житла поза чергою. Враховуючи те, що у Енергодарського виконкому є всі підстави для надання цієї квартири іншим особам, в клопотанні від 09.07.2015 року просила : накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1; витребувати у Виконавчого комітету Енергодарської міської ради довідку про постановку позивача на облік на отримання житла; витребувати із ДКП Енергодарське БТІ та реєстраційної служби Енергодарського МУЮ інформаційну довідку про відсутність у позивача права приватної власності на нерухоме майно.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 липня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою заяву задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд послався на те, що остання не надала доказів що невжиття заходів забезпечення, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду не можна погодитись.

З метою гарантування виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (ст.151 ЦПК).

Так, відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", роз'яснено, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також суду першої інстанції слід було звернути увагу на роз'яснення, що містяться в п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема, відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Винятком є заява про забезпечення позову з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності, яка може бути подана та підлягає розгляду до подання позовної заяви ( частина четверта статті 151 ЦПК)

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, отримавши одночасно позовну заяву та заяву про забезпечення позову, спочатку повинен був вирішити питання про відкриття провадження у справі, і лише після того (або одночасно) слід було вирішувати питання про розгляд заяви про забезпечення позову.

Натомість, матеріали справи не містять ухвали про відкриття провадження у справі.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову має розглядатися судом, а не суддею, як зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 р. №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", роз'яснено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя суду першої інстанції не вирішував питання з урахуванням зазначених роз'яснень.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3 суддя обмежився лише загальним висновком про те, що заявником не надано відповідних доказів на підтвердження загрози невиконання чи утруднення рішення суду.

Разом з тим, суддя не надав належної оцінки доводам заявника, не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір і чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_3 , позовним вимогам.

Суддею також не враховано, що в клопотанні від 09.07.2015 року ОСОБА_3 просить про витребування ряду доказів, яке мало розглядатися в порядку статей 133-137 ЦПК України.

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що суддею суду першої інстанції порушено порядок розгляду заяви про забезпечення позову, що тягне її скасування з передачею на новий розгляд питання про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 липня 2015 року у цій справі скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: