Справа №: 398/1566/15-ц
РІШЕННЯ
Іменем України
"26" травня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М

з участю секретаря Міщенко С.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської районної державної лікарні ветеринарної медицини у Кіровоградській області про зміну формулювання причини звільнення та про стягнення вихідної допомоги,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в березні 2015 року звернувся до суду із позовом до Управління ветеринарної медицини в Олександрійському районі, за ухвалою суду було замінено відповідача з Управління ветеринарної медицини в Олександрійському районі Кіровоградської області на належного відповідача - Олександрійську районну державну лікарню ветеринарної медицини у Кіровоградській області із вимогами про зміну формулювання причини звільнення та про стягнення вихідної допомоги, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 2014 року згідно укладеного трудового договору працював фельдшером ветеринарної медицини Головківського пункту ветеринарної медицини. Згодом, 27 лютого 2015 року він подав заяву про звільнення з посади в зв`язку з прийняттям на військову службу і був звільнений з посади з 27 лютого 2015 року за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням. Всупереч вимогам його заяви, при звільненні йому не виплатили вихідну допомогу у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Відповідно до вимог ст.ст. 36 та 44 КЗпП України просить суд стягнути з підприємства на його користь вихідну допомогу в розмірі 2 436 грн.

В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, вважає безпідставними доводи позивача про зміну формулювання причини звільнення та невиплату вихідної допомоги. Просить суд врахувати, що на час звільнення позивача 27 лютого 2015 року не було надано витягу з наказу військової частини, такий витяг був наданий тільки 02 березня 2015 року, тобто уже після звільнення позивача з роботи за власним бажанням. Записи в трудовій книжці відповідають вказаним обставинам. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

Інтереси відповідача в суді представляла ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

За рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року строк для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» від 15 січня 2015 року доповнено частиною четвертою ст. 119 КЗпП України такого змісту: "За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, більше ніж на один рік".

Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 21, 44, 83, 115-117, 119, 232, 233, 238 КЗпП України та ст.ст. 4-16, 20, 22, 267 ЦК України.

За змістом ст.ст. 21, 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам підприємства регулярно, але не рідше двох разів на місяць. У випадку порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яких строків.

За змістом ст. 36 п. 3 КЗпП України підставами для припинення трудового договору призов або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу.

Відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених в п. 6 ст. 36 та в п.п. 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку: у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (п.3 ст. 36) у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

За змістом ст. 116 КЗпП України у випадку звільнення працівника, виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що позивач з 15 липня 2014 року працював фельдшером ветеринарної медицини Головківського пункту ветеринарної медицини Олександрійської районної державної лікарні ветеринарної медицини у Кіровоградській області. Згодом, 27 лютого 2015 року він подав заяву про звільнення з посади в зв`язку з прийняттям на військову службу (так вказано в заяві, посилання на 38 КЗпП України відсутнє) і був звільнений з посади того ж дня, за наказом №14-к від 27 лютого 2015 року за власним бажанням з 27 лютого 2015 року, відповідно до ст. 38 КЗпП України. Записи в трудовій книжці відповідають вказаним обставинам.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про зміну формулювання причини звільнення та про виплату вихідної допомоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки волевиявлення позивача на звільнення його з роботи за власним бажанням не було вказано в заяві від 27 лютого 2015 року про звільнення.

Судом встановлено, що звільнення позивача за власним бажанням за його заявою від 27 лютого 2015 року про звільнення його з роботи у зв`язку з призовом на військову службу з 27 лютого 2015 року за наказом №14-к від 27 лютого 2015 року є порушенням трудового законодавства і є порушенням прав позивача.

Суд приймає до уваги, що позивач в даний час за наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 02 березня 2015 року № 7 о/с прийнятий на військову службу за контрактом, зарахований до списків особового складу та призначений фельдшером підсобного господарства роти матеріального забезпечення батальйону аеродромного забезпечення.

Всебічно з`ясувавши причини і умови, що призвели до порушення прав позивача суд вважає, що порушене право підлягає захисту, підлягає задоволенню вимога про зміну формулювання причини звільнення позивача, і на користь позивача необхідно стягнути вихідну допомогу відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України, в розмірі, що відповідає розміру двох мінімальних заробітних плат. З огляду на те, що позивач посилається на трудове законодавство, суд зазначає, що відповідно до ст. 233 КЗпП України передбачено строки, протягом яких працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду. Позивачем такі строки не були пропущенні, оскільки він звернувся до суду із позовом в березні 2015 року.

Суд погоджується із позицією відповідача про те, що Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року (далі - Рішення) визнано неконституційними окремі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року N 107-VI, зокрема і зміни до ст. 44 КЗпП України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (107-17), визнаних неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 (Справа N 1-28/2008) набрало чинності з 22 травня 2008 року.

Суд, задовольняючи позовні вимоги, керується Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» від 15 січня 2015 року, яким внесені зміни до ст. 119 Кодексу законів про працю України щодо збереження за працівниками, які були призвані під час мобілізації, середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності.

Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути судовий збір з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 48 Конституції України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду», ст.ст. 21, 44, 83, 115-117, 119, 232, 233, 238 КЗпП України, ст.ст. 4-16, 20, 22, 267 ЦК України та ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 84-88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади фельдшера ветеринарної медицини Олександрійської районної державної лікарні ветеринарної медицини у Кіровоградській області за наказом № 14-к від 27 лютого 2015 року із «звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП україни» на «звільнення у зв`язку з призовом на військову службу відповідно до п. 1 ч. 3 ст 36 КЗпП України».

Стягнути з Олександрійської районної державної лікарні ветеринарної медицини у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 суму 2 436 грн.

Стягнути з Олександрійської районної державної лікарні ветеринарної медицини у Кіровоградській області судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. на користь держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з часу проголошення рішення.

Суддя :