Провадження № 4-с/761/260/2015
У Х В А Л А

Іменем України

21 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Пироговської-Харітонової Яніни Олександрівни та начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Гоцій Богдана Ігоровича, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із зазначеною скаргою, де просив суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Пироговської-Харітонової Яніни Олександрівни та начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Гоцій Богдана Ігоровича щодо затягування розгляду заяви скаржника від 13.07.2015 року; зобов»язати їх винести постанову про повернення виконавчого листа від 08.01.2015 року та зняття арешту до суду, що його видав; зобов»язати начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Гоцій Богдана Ігоровича затвердити винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Пироговською-Харітоновою Я.О. про повернення виконавчого листа від 08.01.2015 року до суду та зняття арешту.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва від 08.01.2015 року державним виконавцем було накладено арешт на його автомобіль, але вказане судове рішення не набрало законної сили, оскільки було оскаржено скаржником у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця та до начальника із заявою про винесення постанови про повернення виконавчого листа до суду на підставі ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», але станом на день звернення до суду такої постанови винесено не було та має місце затягування вирішення питання скаржника державною виконавчою службою в особі державного виконавця та начальника, що вказує на порушення його законних прав, тому скаржник вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених у заяві підстав.

Суб'єкт оскарження, Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляд скарги був повідомлений судом належним чином, про причини неявки до початку слухання справи по суті суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 08.01.2015 року Шевченківським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу у відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП, в сумі - 95 864,11 грн.

За зверненням стягувача до ДВС, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 13.01.2015 року було відкрито виконавче провадження №45989232 за даним виконавчим листом та направлено для виконання сторонам виконавчого провадження.

Під час проведення виконавчих дій 26.03.2015 року було накладено арешт на майно боржника та оголошено його розшук, в тому числі на автомобіль марки «Джіллі» д.н.з. НОМЕР_1.

13.07.2015 року боржник звернувся до ДВС у Шевченківському районі в м.Києві із заявою про повернення виконавчого листа від 08.01.20015 року до Шевченківського районного суду м.Києва та скасуванням накладеного арешту у зв»язку з не набранням законної сили рішення суду, на підставі якого його було видано вказаний виконавчий лист (а.с.6-8).

Разом з тим, постанова про повернення виконавчого документа до суду державним виконавцем винесена не була, що вбачається з інформаційного витягу з реєстру виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні (а.с.9-13).

Відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 при подачі 13.07.2015 року до ДВС заяви про повернення виконавчого листа від 08.01.20015 року до Шевченківського районного суду м.Києва та скасуванням накладеного арешту додав копію ухвали Апеляційного суду м.Києва від 25.06.2015 року про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28.10.2014 року (а.с.5-8).

Зі змісту ухвали Апеляційного суду м.Києва від 25.06.2015 року вбачається, що вказана апеляційна скарга подана у відповідності до вимог ст.ст.292, 295 ЦПК України.

З зазначено вбачається, що станом на час звернення скаржника до суду із цією скаргою судове рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист від 08.01.2015 року та відкрите виконавче провадження, не набуло законної сили, а відтак станом на 11.08.2015 року у державного виконавця Пироговської-Харітонової Я.О. були підстави для повернення виконавчого документу до суду, що його видав. Між тим, державний виконавець у передбачений ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» спосіб вказаний виконавчий лист до суду не повернув.

Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідач ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві, будучи повідомленим про час та місце розгляду даної справи належним чином, в судове засідання не з'явився, своїм правом на подачу пояснень чи заперечень на позов не скориствався, доказів правомірності своїх дій не надав, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне розглядати дану справу, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження доказів, наданих відповідно до вимог ЦПК України, які містяться в матеріалах справи, надавши кожному наявному доказу належну правову оцінку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що станом на 11.08.2015 року державним виконавцем допущена бездіяльність, що полягає у неповерненні виконавчого листа №761/23314/14-ц виданого 08.01.2015 року Шевченківським районним судом м.Києва, а відтак скарга в цій частині підлягає задоволенню.

В той же час, скаржником в судовому засіданні не доведено бездіяльність начальника відділу ДВС Гоцій Б.І., оскільки саме на державного виконавця вимогами ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» покладено обов»язок приймати рішення в межах наданого його для розгляду виконавчого провадження, а відтак вимоги щодо бездіяльності начальника відділу ДВС є передчасними та недоведеною скаржником, тому задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог п.18 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року N 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відтак, вимоги скаржника зобов»язання державного виконавця винести, а начальника відділу ДВС затвердити постанову про повернення виконавчого листа від 08.01.2015 року є безпідставними, оскільки станом на даний час розгляд апеляційної скарги на рішення суду від 28.10.2014 року триває, а відповідне рішення суду є чинним, підлягає у відповідності до ст.124 Конституції України виконанню на території України.

Крім того, визнана судом бездіяльність державного виконавця є належним захистом порушених прав скаржника, наслідком якої прийняття відповідного процесуального рішення державним виконавцем.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України з ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 243,60 грн.

Керуючись ст. 11, 17, 18, 29, 30, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-387 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Пироговської-Харітонової Яніни Олександрівни та начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Гоцій Богдана Ігоровича, - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Пироговської-Харітонової Яніни Олександрівни, яка полягає у неповерненні виконавчого листа №761/23314/14-ц від 08.01.2015 року з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28.10.2014 року до Шевченківського районного суду м.Києва станом на 11.08.2015 року.

У задоволенні іншої частини вимог, - відмовити.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: