Справа №345/2015/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2015 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Комунального підприємства Державна студія «ОСОБА_5 міське телебачення», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 міська рада про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових,

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що перебували у трудових відносинах з відповідачем, зокрема ОСОБА_2 працювала на посаді головного бухгалтера з 15.02.2001 року, ОСОБА_4 на посаді головного редактора з 03.01.2013 року та ОСОБА_3 на посаді інженера. Згідно наказу № 36 від 26.03.2015 року «про звільнення працівників» позивачів було звільнено із займаних посад на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, однак при звільнені відповідач не провів із ними повного розрахунку належних сум при звільненні, а тому просять суд стягнути середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку. Крім того, зазначають, що відповідачем всупереч нормам туру довго законодавства не нараховувалась індексація заробітної плати, яку позивач ОСОБА_2 просить стягнути за період з травня 2008 року по грудень 2014 року в сумі 30045,93 грн., позивач ОСОБА_6 за період з травня по грудень 2014 року в сумі 674,05 грн. та позивач ОСОБА_3 за період з травня по грудень 2014 року в сумі 1086,46 грн.

Представник позивачів в судовому засіданні позови підтримав та просив суд їх задовольнити.

Директор КП Державна студія «ОСОБА_5 міське телебачення» позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що він як директор КП Державна студія «ОСОБА_5 міське телебачення» приступив до роботи з 28.03.2015 року, тобто після звільнення позивачів, і відповідальність по виплаті розрахункових сум з позивачами наказом про звільнення було покладено саме на позивачку головного бухгалтера ОСОБА_2 після її звільнення не було вчасно передано всіх бухгалтерських документів. Крім того, на час звільнення не було на рахунках були відсутні кошти для повного розрахунку зі звільненими працівниками. А тому вважає, що в його діях відсутня вина по невчасній виплаті розрахункових сум. Що стосується індексації заробітної плати, то позивач ОСОБА_2 як головний бухгалтер за спірний період нараховувала стимулюючі платежі премії, замість індексації заробітної плати і тільки після проведення в лютому 2015 року службового розслідування спеціалістами ОСОБА_5 міської ради були виявлені дані порушення і почалась нараховуватися індексація.

Представник третьої особи, ОСОБА_5 міської ради, позов не визнала та суду пояснила, що в діях відповідача відсутня вина по невчасній виплаті заробітної плати звільненим працівникам. Щодо стягнення індексації заробітної плати, то вважає, що позивачі звернулися до суду з пропущенням трьохмісячного строку та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивачі перебували у трудових відносинах з КП Державна студія «ОСОБА_5 міське телебачення», зокрема ОСОБА_2 працювала на посаді головного бухгалтера з 15.02.2001 року, ОСОБА_4 на посаді головного редактора з 03.01.2013 року та ОСОБА_3 на посаді інженера з 15.10.2012 року, про що є відповідні записи у трудових книжках (а.с.8,50,71).

Відповідно до наказу № 36 від 26.03.2015 року «Про звільнення працівників» позивачі були звільнені з роботи з займаних посад за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України з 26.03.2015 року (а.с.7).

В силу ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В порушення вимог даної статті відповідач не виплатив позивачам заробітну плату та розрахункові в день звільнення, так ОСОБА_2 повна виплата розрахункових була здійснена 15.04.2015 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 06.04.2015 року, що підтверджено довідками відповідача № 011 від 16.04.2015 року (а.с.5) № 006 від 06.04.2015 року (а.с.51), № 007 від 07.04.2015 року (а.с.72).

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день його звільнення або якщо працівник в день звільнення не працював, то не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, відшкодування за час затримки виплати розрахункових сум підлягає в повному обсязі, виходячи з середньомісячного заробітку позивачів.

Згідно довідки про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 її середньомісячний заробіток складав 3221,37 грн., а середньоденна заробітна плата становила 161,07 грн. (а.с.126). А тому, їй тому слід нарахувати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати, що передбачено ст. 117 КЗпП України, за період з 26.03.2015 року по 15.04.2015 року, що буде становитиме 3382,47 грн.

Згідно довідки про нарахування заробітної плати ОСОБА_3 його середньомісячний заробіток складав 1802,61 грн., а середньоденна заробітна плата становила 90,13 грн. (а.с.127). А тому, йому тому слід нарахувати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати, що передбачено ст. 117 КЗпП України, за період з 26.03.2015 року по 06.04.2015 року, що буде становитиме 991,45 грн.

Згідно довідки про нарахування заробітної плати ОСОБА_4 її середньомісячний заробіток складав 2866,14 грн., а середньоденна заробітна плата становила 114,65 грн. (а.с.128). А тому, їй слід нарахувати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати, що передбачено ст. 117 КЗпП України, за період з 26.03.2015 року по 06.04.2015 року, що буде становитиме 1261,1 грн.

Всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України відповідач не надав суду переконливих доказів відсутності своєї вини в несвоєчасному розрахунку з позивачем.

Що стосується вимоги позивачів про стягнення індексації заробітної плати ОСОБА_2 за період з травня 2008 року по грудень 2014 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з травня по грудень 2014 року, то судом враховується наступне.

Так, відповідно до вимог ст.233 ч.1 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, за аналізу даної правової норми слід розуміти, що право звернутися до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком є щодо нарахованої проте не виплаченої заробітної плати.

В судовому засіданні встановлено, що за спірний період до грудня 2014 року відповідачем не нараховувалась індексація заробітної плати, і позивачі звернулися з вимогою до суду 28.05.2015 року, тобто з пропущенням трьохмісячного строку звернення до суду, в судовому засідання не заявляли клопотання про поновлення строків, передбачених ст.233 КЗпП України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги позивачів про стягнення індексації грошових коштів слід відмовити і звязку з пропущенням строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 84,88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

При визначенні розміру витрат за надання правової допомоги суд враховує, затрачений фахівцем в галузі права час для надання позивачу правової допомоги, вид та кількість наданих правових послуг, а також виходячи із принципу співмірності наданих правових послуг до заявлених та задоволених позовних вимог, приходить до висновку про доцільність стягнення на користь позивачів судових витрат з надання правової допомоги в розмірі по 850 грн., що відповідає обставинам справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 115,116,117,233 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст.ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Державна студія «ОСОБА_5 міське телебачення» в користь ОСОБА_2 3382,47 грн. - середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку та 850 грн. витрат за надання правової допомоги.

Стягнути з Комунального підприємства Державна студія «ОСОБА_5 міське телебачення» в користь ОСОБА_4 1261,10 грн. - середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку та 850 грн. витрат за надання правової допомоги.

Стягнути з Комунального підприємства Державна студія «ОСОБА_5 міське телебачення» в користь ОСОБА_3 991,45 грн. - середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку 850 грн. витрат за надання правової допомоги.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Державна студія «ОСОБА_5 міське телебачення» в користь держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: