КОПІЯ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 684/920/14-ц
Провадження № 22-ц/792/256/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Грох Л.М., Гринчука Р.С.

при секретарі : Гриньовій А.М.

з участю : представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 684/920/14-ц за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_4 на рішення Старосинявського районного суду від 18 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційними скаргами, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом, вказувала, що виконавчим листом від 22 серпня 2014 року виданим Старосинявським районним судом стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісяця до закінчення навчання в Київському міжнародному університеті, але не пізніше досягнення донькою 23 річного віку. Позивач зазначала, що донька, прагнучи отримати вищу освіту в галузі економіки, у 2012 році вступила до Київського міжнародного університету на спеціальність "економіка" і 1 вересня 2012 року було укладено договір про навчання. Вартість навчання у ВУЗі становить 12000 грн. на рік, а вартість проживання у гуртожитку в м. Київ 11200 грн. Позивач вказувала, що у 2012, 2013, 2014 роках, всього, нею було сплачено за навчання та проживання доньки 72300 грн. Проте, договір діє до 1 липня 2016 року, і за навчання необхідно буде ще сплатити 24000 грн. Позивач вказувала, що це є передбачувані витрати та їй важко нести такі витрати. При цьому, відповідач добровільно допомогу щодо оплати навчання і проживання доньки не надає. Тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 48150 грн. на навчання і проживання в гуртожитку, стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Старосинявського районного суду від 18 грудня 2014 року вказаний позов

задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину, ОСОБА_5, 16 серпня 1995 року, в розмірі 10500 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 243 грн. 60 коп. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішення суду, ОСОБА_2та ОСОБА_4 подали _______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 провадження № 22-ц/792/256/15

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 48, 50

апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову, ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги і стягнути з

ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на доньку ОСОБА_5Р, в розмірі 36600 грн. 50 коп., в решті рішення залишити без змін, посилаючись на порушення норм матеріального права. Вказує, що при вирішенні спору, суд прийшов до помилкового висновку, що відсутність правової підстави задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, оскільки донька досягла 18 років, тому відсутня норма про стягнення саме додаткових витрат після повноліття. Однак, позивач вказувала, що при вирішенні спору, суду слід було застосувати за аналогією закону ст. 185 СК України і стягнути з відповідача додаткові витрати, незалежно від сплати аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що суд прийшов до невірного висновку про задоволення вимог про стягнення додаткових витрат, оскільки, на думку апелянта, навчання у ВУЗі та проживання у гуртожитку не є особливими обставинами, які потребують додаткових витрат. На думку апелянта, суд не врахував сплату ним уже призначених аліментів за рішенням суду. Також, вказує, що ОСОБА_4 не є належним відповідачем по справі.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 1 вересня 2012 року ОСОБА_5 навчається у вищому начальному закладі -Київському міжнародному університеті на контрактній платній формі навчання.

16 серпня 2013 року ОСОБА_5 досягла повноліття.

Витрати за навчання ОСОБА_5 та проживання в гуртожитку під час навчання в м. Києві за період з 1 вересня 2012 року по 16 серпня 2013 року в загальній сумі складають 21000 грн.

Рішенням Старосинявського районного суду від 22 серпня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на повнолітню ОСОБА_5 в розмірі 350 грн., починаючи з 7 серпня 2014 року і до закінчення навчання у навчальному закладі.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, свідоцтвом про народження, договором про навчання, договором про проживання в гуртожитку, квитанціями про оплату навчання і проживання в гуртожитку, рішенням суду та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини

Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з навчанням ОСОБА_5 в університеті виникли додаткові витрати, які полягають в оплаті цього навчання та проживання в гуртожитку, ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання), а тому суд першої інстанції, обґрунтовано встановивши наявність у ОСОБА_4 потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням доньки в університеті та вказавши на обов'язок відповідача приймати участь в утриманні останньої, з урахуванням рівності прав та обовязків батьків щодо своєї дитини частково задовольнив позов в частині стягнення з ОСОБА_2 1/2 понесених позивачем додаткових витрат за період до настання повноліття дочки в сумі 10500 грн.

Разом з тим, рішення суду в частині відмови в стягненні додаткових витрат, повязаних з оплатою навчання та проживання ОСОБА_5 після 13 серпня 2013 року є

обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про необґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позову в повному обсязі з посиланням на норми ст.ст. 10, 185 Сімейного кодексу України слід відхилити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на оплату навчання дочки та проживання її в гуртожитку після досягнення нею повноліття, суд першої інстанції, правильно виходив із того, що правила статті 185 Сімейного кодексу України поширюються на правовідносини щодо обовязку батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, передбачений главою 16 Сімейного кодексу України, однак норми цієї глави не поширюють дію положень ст. 185 СК України на правовідносини, які виникають між батьками з приводу їх участі в утриманні повнолітніх дочки, сина.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року по цивільній справі № 6-186цс14, прийнятою за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо безпідставності рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача 10500 грн. у звязку з неправильним застосуванням ст. 185 Сімейного кодексу України.

Навчання неповнолітньої дитини в навчальному закладі на контрактній платній основі є особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини, її навчання, підвищення її освітнього рівня, а проведенням оплати такого навчання та витрат повязаних з навчанням і є додатковими витратами в розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України.

Слід також відхилити твердження апелянта ОСОБА_2 про неналежність позивача в справі і те, що позов мала право подавати лише повнолітня донька ОСОБА_5

У відповідності до норм Сімейного кодексу України право на подання позову до досягнення дитиною повноліття має той батьків з ким проживає дитини і в якого на утриманні вона перебуває.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, до досягнення повноліття проживала з матірю ОСОБА_4 та перебувала на її утриманні.

Не заслуговують на увагу і послання апелянта ОСОБА_2 на не врахування судом його майнового стану та розміру його доходів, оскільки, як вбачається з рішення, суд при вирішенні спору в повній мірі дослідив та врахував майновий стан і доходи відповідача.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг на вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Старосинявського районного суду від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко