Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 433/1465/14-ц
Провадження № 22ц/782/95/15
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів Луганської В.М., Коротенко Є.В.,

при секретарі: Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17 листопада 2014 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, третя особа - Лантратівська сільська рада Троїцького району Луганської області,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, в обґрунтування якого вказав, що ним було викуплено у відповідачки, яка є громадянкою РФ, земельну ділянку № 136 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1232, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :12:002:0015. Дану земельну ділянку відповідачка отримала у власність як спадщину на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 14 серпня 2014 року.

Тому позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку № 136 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1232, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :12:002:0015.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 17 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку задоволені. Суд визнав за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку № 136 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1232, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :12:002:0015.

В апеляційній скарзі прокуратура Луганської області в інтересах держави в особі Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач та відповідач в судове засідання не зявилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Третя особа надала заяву про розгляд справи без участі її представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було викуплено у відповідачки, яка є громадянкою ОСОБА_4 Федерації, земельну ділянку № 136 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1232, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :12:002:0015, яку остання отримала у спадщину на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 14 серпня 2014 року.

Суд вважав, що відчуження у відповідачки зазначеної земельної ділянки та набуття її у власність позивачем, не суперечить нормам чинного законодавства, так як на виниклі між сторонами у даному випадку правовідносини не поширюється пункт 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Позивач є законним власником вищезазначеної земельної ділянки, оскільки набув її у власність з підстав, що не суперечать закону, тому визнав за ОСОБА_2 право власності на вказану земельну ділянку.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі, колегія суддів вважає, що висновок суду про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку є помилковим, виходячи з наступного.

Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Як вбачається із тексту позовної заяви ОСОБА_2, з якою він звернувся до суду, ним були заявлені вимоги тільки про визнання права власності на земельну ділянку № 136 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1232, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :12:002:0015, в обґрунтування зазначивши, що дана земельна ділянка була придбана ним у відповідачки, надавши розписку про сплату коштів. При цьому, позовних вимог про визнання правочину (договору купівлі-продажу) на підставі якого, як вважає позивач, у нього вникло право власності на зазначену вище земельну ділянку у встановленому законом порядку ним заявлено не було.

Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частин 1 статті 11 ЦПК України).

Суд першої інстанції, розглядаючи позовні вимоги в межах заявленого позову не звернув уваги на те, що згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В статті 78 Земельного кодексу України зазначено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

В силу положень статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (в редакції на час виникнення правовідносин).

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивач зазначає, що ним було викуплено у відповідачки земельну ділянку, нотаріальне оформлення правочину не здійснювалося, оскільки дане питання на цей час не врегульовано нормами чинного законодавства.

Суд першої інстанції не врахував, що право власності на земельну ділянку у позивача, з урахуванням обставин викладених позивачем в тексті позовної заяви, може виникати на підставі придбання за договором купівлі-продажу, який на час розгляду справи в суді у встановленому законом порядку дійсним визнаний не був і з такими вимогами позивач до суду у встановленому законом порядку не звертався. Судом в межах заявлених позовних вимог, не розглядалися обставини придбання позивачем у відповідачки земельної ділянки № 136 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1232.

Таким чином, без вирішення питання про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним, на підставі якого відповідно до зазначених вище норм права виникає право власності на землю, визнання за позивачем права власності є передчасним.

Крім того, при прийнятті остаточного рішення по справі суд враховує пояснення прокурора, надані під час розгляду справи, що рішенням апеляційного суду Луганської області від 24 червня 2015 року скасовано рішення Троїцького районного суду Луганської області від 14 серпня 2014 року яким за ОСОБА_3 було визнано право власності на земельну ділянку № 136 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1232, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :12:002:0015.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову в звязку з необґрунтованістю заявлених у встановленому законом порядку по даній справі позовних вимог без попереднього вирішення питання про визнання правочину купівлі-продажу земельної ділянки дійсним. При скасуванні рішення суду з зазначених підстав апеляційний суд вважає також недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду з позовом у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: