У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко І.В.
суддів:Євстафіїва О.К., Страшного М.М.
при секретарі:Покладу Д.М.
за участю:ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ житлового будинку в натурі,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5. просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права.

Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд, при призначенні судово-будівельної експертизи, вийшов за межі позовних вимог і просив визначити варіанти виділу в натурі частки у домоволодінні АДРЕСА_1, а не квартири №2 в будинку № 3, і, крім того, позовні вимоги стосувались тільки виділу частки із будинку і не стосувались виділу господарських споруд, визначення порядку користування земельною ділянкою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що за договором про поділ житлового будинку від 24.06.2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах є власниками квартири АДРЕСА_1, яка складається з кімнати 2-1 площею 17,9 кв.м, кімнати 2-9 площею 16,3 кв.м., кімнати 2-10 площею 9,9 кв.м, веранди І площею 2,4 кв.м, кухні 2-3 площею 15,1 кв.м, санвузла 2-4 площею 4,2 кв.м, коридору 2-5 площею 8,5 кв.м, кладової 2-7 площею 0,7 кв.м, сходів 2-6 площею 2,0 кв.м та сходів 2-8 площею 0,6 кв.м, гаражу Г, сараю Г1, сараю Д, бані Е, вбиральні Ж. (а.с. 9).

ОСОБА_5 просив виділити в натурі належну йому ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 24.01.2014 року по справі було призначено судову експертизу, на вирішення якої поставлено питання про визначення можливих варіантів виділу в натурі відповідно до часток у домоволодінні №3 по 1-му провулку Орджонікідзе в м. Чернігові.

Експертна установа залишила ухвалу суду від 23.01.2014 року без виконання, так як ОСОБА_5 відмовився від оплати експертизи.

Ухвалою суду від 31.07.2014 року було повторно призначено по справі судову експертизу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню КНДІСЕ, а витрати за проведення експертизи вже були покладені на ОСОБА_6 Кошти за проведення експертизи перераховані не були, тому експертизу не було проведено та справу було повернено до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того що співвласник має право на виділ в натурі всієї частки із майна, а не її частини, і позивач відмовився від проведення експертизи щодо можливих варіантів виділу всієї частки майна.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи та положенням ст. 364 ЦК України.

Дійсно, відповідно до ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як пояснив ОСОБА_5, його вимоги стосувались виділу в натурі лише частини у будинку, а вимог про виділ господарських споруд він не заявляв.

Проте, такі вимоги не можуть бути задоволені з огляду на положення ст.ст.186, 380, 381 ЦК України, які передбачають, що господарські споруди призначені для обслуговування житлового будинку і вони слідують за будинком.

Якщо співвласник хоче виділити свою частку із житлового будинку, що є у спільній частковій власності, то виділу підлягає і відповідна частка господарських споруд. Виділ із спільної часткової власності лише частки будинку без відповідної частки господарських споруд законодавством не передбачено, про що мотивовано зазначено в рішенні суду.

Посилання апелянта на необґрунтованість вартості експертизи, дослідження питання про порядок користування земельною ділянкою при відсутності таких вимог, на помилки суду щодо об'єкта при призначенні експертизи, не впливають на законність рішення суду першої інстанції, так як позовні вимоги про виділ головної речі (частини будинку) без приналежності (відповідної частини господарських споруд), не ґрунтуються на нормі матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 315, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: