Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/6115/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11.08.2015 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської

області у складі: головуючого Судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Дідура М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення.

Заявлені позовні вимоги обгрунтовувало тим, що комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води відповідно до умов, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633 та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, співвласником якої є Відповідач забезпечується послугами централізованого опалення, які надає комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради.

Позивач зазначив, що між комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та Відповідачем існують фактичні договірні відносини з приводу надання послуг на підставі відкритого особового рахунку.

Згідно свідоцтва про одруження від 08.04.2003 року ОСОБА_1 змінив прізвище на «Завальний».

За рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.02.2003 року у справі 2-11706/03 ОСОБА_5 виділено окремий особовий рахунок споживача послуг в квартирі АДРЕСА_2 на опалювальну площу 39,20 кв.м.

Відповідач не сплачує за надані послуги, порушуючи ст. 162 Житлового кодексу України, п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та абзац 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

За період з 01 жовтня 2009 року по 01 грудня 2015 року утворилась заборгованість за надані послуги у сумі 8 343,12 грн., що підтверджується розрахунком нарахувань по особовому рахунку Відповідача.

Представник Позивача просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 8 343 грн. 12 коп. боргу за надані послуги з централізованого опалення та суму витрат на оплату судового збору.

В судовому засіданні Відповідачем були подані письмові заперечення проти позову, відповідно до яких зазначено, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 30104361 ОСОБА_1 є власником 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач зазначив, що відповідно до рішення Боннського районного суду від 12.02.2003 року у справі № 2-11706/03 за ним виділено в користування кімнату площею 10,6 кв.м.

Відповідно до довідки комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради № 8 за № 539 від 16.06.2014 року особові рахунки відкриті на ОСОБА_6 (39,2 кв.м.) та ОСОБА_3 (23,00 кв.м.).

Окремий особовий рахунок споживача послуг в квартирі АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_1 відсутній.

Також, Відповідач звернув увагу на те, що він з 28 лютого 2009 року по теперішній час проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 та АДРЕСА_3, у зв'язку з чим не користувався спірною квартирою та не платив комунальні послуги.

В письмових запереченнях Відповідачем було також проаналізовано довідку про склад сім'ї на предмет можливості її використання як належного та допустимого доказу по справі.

Після смерті власника особового рахунку за № НОМЕР_2 ОСОБА_6 у січні 2004 року у вищевказаній квартир проживають та зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Відповідач зазначив, що саме ОСОБА_3 є споживачем житлово- комунальних послуг, стороною фактичних договірних відносин з комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради.

ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього на користь комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованості в сумі 8 343,12 гривень.

17.07.2015 року представник комунального підприємства

«Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради подав до канцелярії Києво- Святошинського районного суду заяву про уточнення розміру позовних вимог за вх. № 19687, просивши суд стягнути з Відповідача на користь комунального підприємства заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 9 782 грн. 39 коп., яка утворилась за період з 01.10.2009 року по 04.07.2015 року та сплачені підприємством судові витрати.

В судове засідання представник Позивача ке з'явився, подав до суду заяву з проханням слухати цивільну справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову у повному обсязі.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали до канцелярії суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

У ст. З Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є:1) неприпустимість свавільного

втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; б) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10 визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи з разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води відповідно до 5'мов, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633 та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 забезпечується послугами централізованого опалення, які надає комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2003 року було відмовлено в позові ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про розподіл квартири в частині виділення позивачці ОСОБА_3 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_8 належної відповідачу ОСОБА_1 на праві власності 1/5 частини квартири АДРЕСА_2, визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_2, згідно з яким виділити в користування позивачки ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_2 кімнату площею 17,4 кв.м. (літера 6), відповідачеві ОСОБА_1 - кімнатою 10,6 кв.м. (літера 5), відповідачу ОСОБА_6 - кімнатою 17,4 кв.м. (літера 7); кухню, коридор, ванну та. туалет залишити у спільному користуванні сторін, розділити особові рахунки сторін, згідно визначеного судом порядку користування спірною квартирою.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦГЕК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, ке доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте, як вбачається із матеріалів цивільної справи особовий рахунок власників вищезазначеної квартири так і не був розділений.

Відповідно до вимог ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, п. 7 яких встановлює обов'язок власників та користувачів квартири оплачувати надані житлово- комунальні послуги.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 5 ч. З ст. 20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення надаються споживачеві згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабміну України від 21.07.2005 року № 630.

Пункт 30 вищезазначеної постанови також встановлює обов'язок споживача оплачувати послуги з централізованого опалення.

Згідно вимогам ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку із несплатою послуг з теплопостачання квартири 16 за адресою: м. Житомир, пров. Деревообробний, 2 за період з 01 жовтня 2009 року по 04 липня 2015 року утворився борг за послуги з централізованого опалення у сумі 9 782,39 грн., що підтверджено обігово-сальдовою відомістю з особового рахунку споживача.

Відповідно до копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно власниками вищезазначеної квартири є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

За змістом статей 541 ЦК України, 156, 64 ЖК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» співвласники квартири несуть солідарний обов'язок зі сплати комунальних послуг.

Частиною 1 статті. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦШС України).

Позивачем пред'явлено позов до ОСОБА_1 і саме з останнього Позивач просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги. Інші співвласники квартири до участі у розгляді даної справи у якості співвідповідачів не залучались.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на. нього.

З урахуванням наведених норм відповідач не позбавлений права звернутися в порядку регресу до інших співвласників квартири з вимогою про стягнення заборгованості з оплати послуг.

Також слід зазначити, що згідно із вищезазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем ке надано належних та допустимих доказів, що останній взагалі не користувався наданими житлово-комунальними послугами, не розділив особовий рахунок на підставі рішення суду та не звернувся до суду із заявою про застосування наслідків пропуску позовної давності.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121,80 грн. у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

На підставі вищевикладеного та ст. ст. 15,16, 526, 541 Цивільного кодексу України, ст. ст. 156, 64 Житлового кодексу України, ст. 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабміну України від 21.07.2005 року № 630 та керуючись ст. ст. 3,4, 10, 11, 15, 59, 60,61, 154, 209,212-215, 218, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської

міської ради до ОСОБА_1, треті особи без

самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, , заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 9 782 (дев'ять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго»

Житомирської міської ради, , судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене учасниками цивільного процесу в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Дубас Т.В.