АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1669/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 216/8725/14-ц інстанції - Мясоєдова О.М.
Категорія 59 (2) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю - представника позивача Шматька Дмитра Сергійовича,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Криворізького міського центру зайнятості на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року по справі за позовом Криворізького міського центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року Криворізький міський центр зайнятості звернувся з даним позовом до відповідача ОСОБА_4 і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 14 жовтня 2009 року по 06 жовтня 2010 року ОСОБА_4 перебував на обліку в Центрально-Міському районному центрі зайнятості, правонаступником якого, згідно наказу Дніпропетровського обласного центру зайнятості № 152 від 23.06.2011 року «Про реорганізацію Криворізького міського центру зайнятості», є Криворізький міський центр зайнятості, та незаконно отримав допомогу по безробіттю та матеріальну допомогу у період професійного навчання. У зв'язку з цим просив стягнути з відповідача кошти у сумі 11954,20 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку позивача при ухваленні рішення судом не враховано вимог Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та не враховано, що на момент реєстрації у Центрі зайнятості ОСОБА_4 мав трудові відносини з ТОВ «Управління будівництва «Закордонмонтажспецбуд», про що відповідач не заперечував у суді першої інстанції. У зв'язку з чим вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо правомірності отримання ОСОБА_4 допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги у період професійного навчання. Крім того, суд залишив поза увагою, що ОСОБА_4 не надано жодного доказу про отримання ним травми в період роботи ТОВ «Управління будівництва «Закордонмонтажспецбуд».

У наданих суду запереченнях представник відповідач ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до Центрально-Міського районного центру зайнятості як особа, яка здійснює пошук роботи.

Наказом Центрально-Міського районного центру зайнятості № НТ0910221 від 21.10.2009 року ОСОБА_4 наданий статус безробітного відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» та призначена допомога по безробіттю відповідно до ст. 2, ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

30 березня 2010 року з відповідачем укладений договір № 88 на перепідготовку за професією (спеціальністю) «машиніст землерійно-будівельних машин» з призначенням матеріальної допомоги на період навчання відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

За період перебування на обліку ОСОБА_4 отримав матеріальне забезпечення (допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійного навчання) у сумі 10878,36 грн. та навчання, вартість якого складає 1075,84 грн.

Під час перевірки даних Центрально-Міського районного центру зайнятості з даними ДПА встановлено, що ОСОБА_4 на момент реєстрації в Центрально-Міському РЦЗ мав трудові відносини з ТОВ «Управління будівництва «Закордонмонтажспецбуд», про що 06 жовтня 2010 року складено акт № 362 розслідування страхового випадку та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно висновку якого ОСОБА_4 приховав факт перебування в трудових відносинах за сумісництвом з даним підприємством і неправомірно, обманим шляхом, отримав допомогу по безробіттю у сумі 11954,20 грн. (а.с. 22).

Звертаючись до суду з даним позовом, Криворізький міський центр занятості просив стягнути зазначену суму, оскільки вважав, що вона отримана відповідачем незаконно.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір, переданий на вирішення адміністративного суду, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, відноситься до справ адміністративної юрисдикції.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

За змістом частини четвертої статті 50 КАС суб'єкт владних повноважень може звернутись з адміністративним позовом до фізичної особи у випадках, установлених законом.

Частиною першою статті 18 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-XII "Про зайнятість населення" встановлено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Державна служба зайнятості складається з: Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.

Згідно зі статтею 19 цього ж Закону, у якій визначено обов'язки і права державної служби зайнятості, остання, зокрема, має право: розпоряджатися в установленому законодавством порядку коштами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; в установленому законодавством порядку подавати громадянам допомогу по безробіттю та матеріальну допомогу по безробіттю, припиняти і відкладати їх виплати.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року №1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Названа норма Закону є бланкетною та передбачає врегулювання відповідних правовідносин іншим нормативно-правовим актом, до якого, в цьому випадку, слід віднести постанову Кабінету Міністрів України від 20 березня 2006 року № 357 (строк дії якої продовжено на 2007 рік згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 98), якою затверджено Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". За правилами пункту 7 цього Порядку у разі відмови особи повернути суми незаконно виплачених коштів, а також у разі неповернення (невідшкодування) їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється в судовому порядку відповідно до законодавства.

Зідно п.п. 2 п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" міський центр зайнятості як орган державної влади має право на звернення до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю з метою реалізації наданих йому частиною третьою статті 36 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» повноважень, якою передбачено, що сума виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Оскільки у такому разі виникає спір за зверненням суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій та у випадку, встановленому законом, такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається із матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу незаконного отримання ОСОБА_4 допомоги по безробіттю, який є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції у сфері державної політики зайнятості населення.

Отже, у справі виник спір за зверненням суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій та у випадку, який установлено законом, розгляд якого проводиться за правилами адміністративного судочинства, тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував зазначені вимоги закону та розглянув справу, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 310 ЦПК України встановлено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати із закриттям провадження по справі та роз'яснити позивачу його право звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Криворізького міського центру зайнятості задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року скасувати.

Провадження по справі за позовом Криворізького міського центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення коштів закрити.

Роз'яснити позивачу його право звернутися до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Головуючий : І. Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів