Провадження № 22ц/790/1502/15 Головуючий 1-ї інстанції Назаренко О.В.
Справа № 635/8190/13-ц Доповідач Бровченко І.О.
Категорія право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Тичкової О.Ю., Швецової Л.А.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа - ОСОБА_6, про виділ в натурі частки з майна, що знаходиться у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року позивач звернулася до суду із позовом та просила розділити домоволодіння, розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Транспортна, 136 в натурі між нею та відповідачами, а також визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що спірне домоволодіння з надвірними будівлями належить сторонам на праві спільної часткової власності у наступних частках: ОСОБА_3 належить 9/25 часток на підставі договору дарування, ОСОБА_1 належать 44/75 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору довічного утримання, 4/75 часток домоволодіння залишаються відкритими. До складу домоволодіння входять житловий будинок літ. «А-1», житловий будинок літ. «Б-1» та надвірні споруди. Між співвласниками домоволодіння фактично склався такий порядок користування житловими приміщеннями та надвірними спорудами, за яким позивач користується житловим будинком літ. «А-1», літньою кухнею літ «В», вбиральнею літ. «Ф», льохом літ. «П», сараєм літ. «Н». Але, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 виникають конфлікти з приводу користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду.

У ході судового розгляду справи після проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи позивач уточнила позовні вимоги, просила виділити їй нерухоме майно на загальну суму 63643 грн. відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи, що складає 34/100 часток домоволодіння замість 9/25, а саме - виділити житловий будинок літ. «А-1» та надвірні споруди - веранда літ. «а», ганок літ. «а1», літня кухня літ. «В», тамбур літ. «в», сарай літ. «Н», льох літ. «П», вбиральня літ. «Ф», частина огорожі № 2. Також, позивач просила визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Транспортна, 136 відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи, згідно якого в користування позивача виділити земельну ділянку площею 546,37 кв.м, з яких - 526,57 кв. м. - в особисте користування, 19,8 кв.м. 1/2 частина земельної ділянки загального користування, припинити право спільної часткової власності позивача на спірне домоволодіння.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа ОСОБА_6, про виділ в натурі частки з майна, що знаходиться у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено.

Вирішено питання про поділ житлового будинку з надвірними будівля по вул. Транспортній, 136 в смт. Пісочин Харківського району Харківської області між співвласниками в натурі згідно варіанту № ІІІ судової будівельно-технічної експертизи № 5087/10850/10851 від 13 жовтня 2014 року, відповідно до якого:

Співвласнику ОСОБА_3 виділено приміщень і будівель на суму 63643 грн., що складає 34/100 часток домоволодіння, а саме - приміщення житлового будинку літ. «А-1», веранда літ. «а», ганок літ. «а1», літня кухня літ. «В», тамбур літ. «в», сарай літ. «Н», льох літ. «П», вбиральня літ. «Ф», частина огорожі № 2 (3,0 м.);

Співвласникам ОСОБА_1, ОСОБА_7 виділено приміщень і будівель на суму 125439 грн., що складає 66/100 часток домоволодіння, а саме: житлові приміщення будинку літ. «Б-1», прибудови «Б1-1», тамбур літ. «б1», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», літній душ літ. «З», сарай літ. «И», льох літ. «О», колонка літ. «К», ворота № 1, частина огорожі № 2.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на домоволодіння № 136 по вул. Транспортній в с. Пісочин Харківського району Харківської області.

Визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Транспортна, 136 відповідно до варіанту № ІІІ висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5087/10850/10851 від 13 жовтня 2014 року, згідно якого виділено у користування:

співвласника ОСОБА_3 земельну ділянку площею 546,37 кв.м, з яких 526,57 кв.м. - в особисте користування; 19,8 кв.м 1/2 частина земельної ділянки загального користування.

співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 971,32 кв.м, з яких 951,52 кв.м - в особисте користування, 19,8 кв.м ? частина земельної ділянки загального користування.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким поділити спірне домоволодіння відповідно до 3 варіанту судової будівельно-технічної експертизи; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3Г на спірне домоволодіння; визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до 3 варіанту судової будівельно-технічної експертизи; всі судові витрати покласти на ОСОБА_1 Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи. Під час уточнення вимог апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 пояснив, що просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині розподілу земельної ділянки та ухвалити по справі нове рішення, яким здійснити вказаний розподіл за 3 варіантов судової будівельної ділянку з врахуванням розмірів земельної ділянки, які зазначені у рішенні виконавчого комітету Пісочинської селищної ради № 7 від 09 січня 1990 року.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами, що спірне домоволодіння розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Транспортна, 136 на земельній ділянці площею 1250 кв.м, що зареєстрована за домоволодінням на підставі рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради № 14 від 23 вересня 1954 року.

У звязку з оформленням у 1990 році господарських прибудов, рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради № 7 від 09 січня 1990 змінено конфігурацію земельної ділянки згідно сформованої забудови домоволодіння № 136 по вл. Транспортній в пгт. Пісочин.

Рішенням виконавчого комітету Харківської районної ради народних депутатів Харківської області від 15 листопада 1991 року № 1087, оформлено право особистої власності на 9/25 частин домоволодіння за адресою: смт. Пісочин, вул. Транспортна, 136 на імя ОСОБА_8 та 16/25 частин цього домоволодіння на ім'я ОСОБА_7 Раніше видані документи на будинок вилучено та погашено.

Відповідно до вказаного рішення 21 листопада 1991 року виконавчим комітетом Харківської районної ради ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право особистої власності на 9/25 часток спірного домоволодіння, яке зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

20 березня 1992 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено та посвідчено державним нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_9 договір дарування, за умовами якого остання прийняла в дар 9/25 часток спірного домоволодіння.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7, спадкоємці першої черги спадкування за законом - чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_10 прийняли спадщину у рівних частках - по 8/25 кожен. Після смерті ОСОБА_10, його часту успадкували його дружина ОСОБА_1 та малолітній син від попереднього шлюбу ОСОБА_5, однак спадкові права малолітнього не оформлені. ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 травня 2012 року, свідоцтво про право на спадщину на 4/25 частки не видавалося.

20 серпня 2012 року ОСОБА_6 за договором довічного утримання передав свою частку відповідачу ОСОБА_1 Таким чином, 44/75 часток спірного домоволодіння належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору довічного утримання, 4/75 часток зареєстровані за померлою ОСОБА_7 залишені відкритими.

Як вбачається з даних технічного паспорту, спірне домоволодіння складається з наступного: житловий будинок літ «А-1», дерев'яний обкладений цеглою, житловою площею 20,4 кв.м; житловий будинок літ «Б-1», шлакоблочний, цегловий, житловою площею 49,1 кв.м, літня кухня - літ «В», сараї літ «Г», «И», «Н»; вбиральня літ «Д», «Ф»; льох літ «О», «П»;літній душ літ «З»; колонка літ «К»;ворота літ « 1»;огорожа літ « 2».

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач фактично користується житловим будинком літ. «А-1», літньою кухнею літ «В», вбиральнею літ. «Ф», льохом літ. «П», сараєм літ. «Н». Проте, між позивачем та ОСОБА_1 не було досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою, на якій розташовано домоволодіння.

Для визначення можливості та варіантів встановлення порядку користування житловим будинком, надвірними будівлями і земельною ділянкою, по справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу.

У ході проведення судової будівельно-технічної експертизи було встановлено, що лінійні розміри земельної ділянки не відповідають зареєстрованим рішенням виконавчого комітету, а сааме: по вул. Транспортній - 17,90 м замість 19,50 м, з тильної сторони земельної ділянки - 17,10 м замість 17,90 м. Фактичний розмір земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні співвласників домоволодіння, відповідно до даних геодезичної зйомки складає 1517,69 кв.м.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5087/10850/10851, складеного 13 жовтня 2014 року, запропоновано 3 варіанти розподілу домоволодіння в натурі, за якими не потрібно здійснювати будь-які переобладнання. Грошова компенсація співвласнику, частка якого після розподілу стала менше за ідеальну експертом не розраховувалася, у зв'язку з тим, що відсутні будівлі та споруди, що є у спільній частковій власності та що підлягають розподілу між співвласниками. Експертом встановлено, що частки співвласників змінилися в зв'язку з тим, що частина будівель і споруд була знесена, деякі будівлі побудовані, фізичний знос будівель та споруд змінився неоднаково з моменту перерозподілу часток співвласників.

За варіантом № І співвласнику ОСОБА_3 виділяється приміщень і будівель на суму 63423 грн., що складає 34/100 часток домоволодіння, співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_7- на суму 125625 грн., що складає 66/100 часток домоволодіння.

Так, співвласнику ОСОБА_3 виділяється приміщення житлового будинку літ. «А-1», веранда літ. «а», ганок літ. «а1», літня кухня літ. «В», тамбур літ. «в», сарай літ. «Н», льох літ. «П», вбиральня літ. «Ф»; співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_7 виділяється житлові приміщення будинку літ. «Б-1», прибудови «Б1-1», тамбур літ. «б1», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», літній душ літ. «З», сарай літ. «И», льох літ. «О», колонка літ. «К», ворота № 1, огорожа № 2.

За варіантом № ІІ співвласнику ОСОБА_3 виділяється приміщень і будівель на суму 63533 грн., що складає 34/100 часток домоволодіння, співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_7- на суму 125549 грн., що складає 66/100 часток домоволодіння.

Так, співвласнику ОСОБА_3 виділяється приміщення житлового будинку літ. «А-1», веранда літ. «а», ганок літ. «а1», літня кухня літ. «В», тамбур літ. «в», сарай літ. «Н», льох літ. «П», вбиральня літ. «Ф», частина огорожі № 2 (1,5 м.); співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_9 виділяється житлові приміщення будинку літ. «Б-1», прибудови «Б1-1», тамбур літ. «б1», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», літній душ літ. «З», сарай літ. «И», льох літ. «О», колонка літ. «К», ворота № 1, частина огорожі № 2.

За варіантом № ІІІ співвласнику ОСОБА_3 виділяється приміщень і будівель на суму 63643 грн., що складає 34/100 часток домоволодіння, співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_7 - на суму 125439 грн., що складає 66/100 часток домоволодіння.

Так, співвласнику ОСОБА_3 виділяється приміщення житлового будинку літ. «А-1», веранда літ. «а», ганок літ. «а1», літня кухня літ. «В», тамбур літ. «в», сарай літ. «Н», льох літ. «П», вбиральня літ. «Ф», частина огорожі № 2 (3,0 м.); співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_7виділяється житлові приміщення будинку літ. «Б-1», прибудови «Б1-1», тамбур літ. «б1», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», літній душ літ. «З», сарай літ. «И», льох літ. «О», колонка літ. «К», ворота № 1, частина огорожі № 2.

Також, запропоновані 3 варіанти порядку користування земельною ділянкою.

За І варіантом пропонується: в користування співвласника ОСОБА_3 виділити земельну ділянку площею 546,37 кв.м, з яких 500,57 кв.м - в особисте користування; 45,8 кв.м ? частина земельної ділянки загального користування, в користування співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_11 виділити земельну ділянку площею 971,32 кв.м., з яких 925,52 кв.м - в особисте користування, 45,8 кв.м ? частина земельної ділянки загального користування.

За ІІ варіантом пропонується: в користування співвласника ОСОБА_3 виділити земельну ділянку площею 546,37 кв.м, з яких 524,37 кв.м - в особисте користування; 22,0 кв.м ? частина земельної ділянки загального користування, в користування співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_11 виділити земельну ділянку площею 971,32 кв.м, з яких 949,32 кв.м - в особисте користування, 22,0 кв.м ? частина земельної ділянки загального користування.

За ІІІ варіантом пропонується: в користування співвласника ОСОБА_3 виділити земельну ділянку площею 546,37 кв.м, з яких 526,57 кв.м - в особисте користування; 19,8 кв.м ? частина земельної ділянки загального користування в користування співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_11 виділити земельну ділянку площею 971,32 кв.м, з яких 951,52 кв.м - в особисте користування, 19,8 кв.м ? частина земельної ділянки загального користування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований експертом варіант поділу домоволодіння здійснено на підставі технічної експертизи, відповідає фактичному порядку користування приміщеннями житлового будинку та надвірними будівлями, який склався між сторонами, крім того, запропонований варіант розподілу домоволодіння не потребує будь-яких переобладнань та отримання на це відповідних узгоджень та дозволів. Визначаючи порядок користування земельною ділянкою суд враховував, що цей порядок користування земельною ділянкою відповідає порядку розподілу домоволодіння та передбачає максимальну ізоляцію земельних ділянок, що виділяються у користування співвласникам.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги, що під час проведення експертизи експертом були використані матеріали, які не витребувались відповідною ухвалою суду та були отримані судом без відновлення провадження по справі, не є підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, суд призначає експертизу.

Частиною 3 ст. 143 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначаються судом. При цьому суд має вмотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

Із аналізу зазначених норм вбачається, що суд не зв'язаний пропозиціями осіб, які беруть участь у справі, але має враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Про призначення судової експертизи виноситься ухвала (ч. 1 ст. 144 ЦПК України).

При цьому цивільно-процесуальним законодавством України передбачено, що ухвала про призначення експертизи може бети оскаржена лише в частині зупинення провадження по справі.

У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення експерт невідкладно заявляє суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за заданими питаннями (ч. 3 ст. 53 ЦПК України).

При цьому відповідно до пункту 2 частини десятої статті 53 ЦПК України експерт наділений правом заявляти клопотання про подання йому додаткових матеріалів і зразків.

За правилом частини дванадцятої зазначеної статті експерт може відмовитися від давання висновку, якщо подані йому матеріали недостатні для виконання покладених на нього обов'язків. Заява про відмову повинна бути вмотивованою.

З огляду на викладене розв'язання питання про надання експерту додаткових матеріалів стосується забезпечення експерта об'єктами експертного дослідження, а не призначення експертизи, у зв'язку з чим у разі зупинення провадження у справі це питання може вирішуватися запитом суду. Відповідно надіслання експерту зібраних матеріалів та зразків може здійснюватися листом.

Доводи апеляційної скарги, що висновок судової будівельно-технічної експертизи суперечить рішенню виконавчого комітету Пісочинської селищної ради № 7 від 09 січня 1990 року, внаслідок чого були порушені права позивача на користування земельною ділянкою, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Встановлення меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Доказів підтверджуючих, що спірна земельна ділянка була закріплена межовими знаками, матеріали справи не містять, у звязку з чим її поділ здійснювався за фактичним використанням земельної ділянки.

Під час судового розгляду справи питання про визначення порядку користування земельної ділянки у розмірах визначених рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради № 7 від 09 січня 1990 року не вирішувалось та матеріали справи не містять доказів підтверджуючих можливість здійснення вказаного розподілу, ОСОБА_1 не надано доказів підтверджуючих можливість даного розподілу. Ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зверталась до суду з клопотанням про призначення по справі додаткової чи повторної експертизи відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України.

Твердження апелянта, що розподілом земельної ділянки порушені її права, належнимими та допустими доказами не підтверджено. Матеріали справи не містять доказів підтверджуючих, що громадянками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 порушено межі земельної ділянки ОСОБА_14

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, наведені на її обґрунтування, процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -