Справа №438/877/15-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

10 липня 2015 року м. Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., перевіривши виконання вимог ст.ст. 95-100 ЦПК України та розглянувши заяву публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з газопостачання, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання з боржника ОСОБА_1.

Вивчивши подану заяву, вважаю, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 100 ч. 3 п. 2 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право. В п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 р. «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» вказано, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника основного боргу в сумі 2535,91 грн. за надані послуги з газопостачання, інфляційних нарахувань у розмірі 866,04 грн., трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, у сумі 141,79 грн., станом на 15 червня 2015 року, а розрахунок поданий заявником з січня 2002 року і вся сума включена до загальної суми заборгованості. Тобто період, за який обчислений борг, виходить за межі позовної давності (три роки), а тому предявлена в заяві сума до стягнення не є безспірною, а тому існує спір про право.

Таким чином, заявник у своїй заяві про видачу судового наказу просить стягнути заборгованість, частина якої перебуває поза межами строків позовної давності.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Оскільки з поданої заяви про видачу судового наказу вбачається спір про право, тому вважаю за необхідне відмовити у прийнятті вказаної заяви на підставі ст. 100 ч. 3 п. 2 ЦПК України.

Копія ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу надсилається особі, яка подала заяву.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 101, 103, 209 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в :

Відмовити публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж заявою.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.Т. Слиш