Провадження № 22-ц/780/2019/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 47 31.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

В жовті 2014 року ОСОБА_2 звернулася з вищенаведеним позовом.

10.02.2015 р ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, де просив суд накласти арешт на земельну ділянку та будинок з господарчими спорудами, гаражем за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

У своїй апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задоволити клопотання про забезпечення позову при цьому посилається на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відмовляючи в забезпечені позову в порядку ст. ст. 151-152 ЦПК України, місцевий суд свої висновки обґрунтовував тим, що заявник не надав жодного доказу на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим немає підстав задовольнити дану заяву про забезпечення позову.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2, ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є поділ спільного майна подружжя до якого належить земельна ділянка та будинок з господарчими спорудами, гаражем за адресою: АДРЕСА_1, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував викладеного, обставин справи, зокрема, змісту заявлених позовних вимог і, на переконання апеляційного суду, з порушенням вимог ст. 151 ЦПК України, передчасно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення процесуального права при постановленні ухвали, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

За таких обставин, постановлена ухвала підлягає скасуванню із передачею питання до суду першої інстанції, згідно положень п. 3 ст. 312 ЦПК України, оскільки ним (судом) порушений порядок, встановлений для його вирішення.

На переконання апеляційного суду, не може бути задоволена вимога апелянта про накладення арешту судом другої інстанції, оскільки вирішення зазначеного питання згідно чинного процесуального законодавства віднесено до компетенції Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч.1 ст.324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: