ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4393/14-ц
Провадження № 2/210/283/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" січня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

при секретарі Куксенко О. В.,

за участі сторін: не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтво -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.01.2006 року під час виконання трудових обов'язків слюсаря-ремонтника (бригадира) на території мартенівського цеху ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого ним було отримано виробничу травму у вигляді відкритого осколкового переламу нижньої третини стегна зі зміщенням уламків, розривом м'язів стегна. За результатами розслідування нещасного випадку причиною нещасного випадку було визнано невиконання посадових обов'язків з охорони праці посадовими особами Відповідача. За результатами останнього огляду МСЕК Позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності, та встановлено 3 групу інвалідності. Одночасно рекомендовано лікування у травматолога. Трудовим каліцтвом Позивачу завдано моральну шкоду. У зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 269588,20 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву у якій просить розглядати справу у його відсутність на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву у якій просить розглядати справу у його відсутність за наявними матеріалами справи.

В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу №589/п від 30.05.2006 року ОСОБА_2 було звільнено за станом здоров'я з посади слюсаря-ремонтника (а.с. 13).

Відповідно до п. 6 Акту №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 06.01.2006 року, обставинами, за яких стався нещасний випадок: в зміні з 22-00 години 03.01.2006 до 07-00 години 04.01.2006 згідно наряду-допуску від 03.01.2006 №1 бригада цеху з ремонту металургійного обладнання №4 виконувала роботи по заміні привідного колеса пересування моста розливного крану №7 мартенівського цеху. О 04 годині 15 хвилин слюсар-ремонтник (бригадир) ОСОБА_2 та слюсар-ремонтник ОСОБА_3 застропили привідне колесо за гак електричного тельфера (вантажопідйомністю Q-10 т. Інв. №424379), після чого залишившись в небезпечній зоні ОСОБА_2 не застосувавши передбачену «Типовим проектом організації робіт з поточних та капітальних ремонтів заливних та розливних кранів конвертного та мартенівських цехів» вірьовочну відтяжку, дав команду керуючому електричним тельфером слюсарю-ремонтнику ОСОБА_4 на підйом привідного колеса. При виконанні вантажопідйомної операції привідне колесо (вагою близько 1600 кг) змістилося і придавило ліву ногу ОСОБА_2 до підставки гідравлічного домкрату, заподіявши йому відкритий осколковий перелам нижньої третини лівого стегна зі зміщенням уламків, розривом м'язів стегна (а.с. 4, зворот).

Згідно з актом розслідування нещасного випадку від 06.01.2006 року (акт за формою Н-5), складений комісією у складі: Притуліна Г.О. заступника начальника управління охорони праці та пожежної безпеки, Демиденка В. О. начальника цеху з ремонту металургійного обладнання №4, Сорокун В. А. голови профспілкового комітету цеху з ремонту металургійного обладання №4, Матвєєва І. Г. страхового експерта виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в пункті 4 встановлено причину нещасного випадку - невиконання вимог інструкції з охорони праці слюсарем-ремонтником цеху з ремонту металургійного обладнання №4 ОСОБА_2, п. п. 1.8, 3.5 «Інструкції з охорони праці слюсарів-ремонтників з ремонту медобладнання вантажопідйомних машин ЦРМО №4» ОТ.115.50.02; невиконання посадових обов'язків змінним майстром з ремонту обладнання (металургійного) цеху з ремонту металургійного обладнання №4 ОСОБА_9, п. п. 3.20.1, 3.5 посадової інструкції змінного майстра обладнання (металургійного) цеху з ремонту металургійного обладнання №4 ПІ 115.23362.011. (а.с. 8).

Як вбачається з Виписки з протоколу про засідання комісії з охорони праці та пожежної безпеки №4 від 01.06.2006 року, ступень вини підприємства за даним нещасним випадком встановлено 95%, а ступень вини потерпілого - 5% (а.с. 11).

Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності ОСОБА_2 встановлено 45% втрати професійної працездатності до 01.06.2015 року, 3 групу інвалідності, у зв'язку з трудовим каліцтвом (а.с. 12).

Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку завданим трудовим каліцтвом, яке виникло через нещасний випадок, що стався на ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача.

За таких обставин, вимоги Позивача до ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоров'я. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: нагляд лікарів та повторний курс лікування (а.с. 16, 17, 18, 19).

Крім того, Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 06.01.2006 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати його не дійсним судом не встановлено.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», № 3235-IV, від 20 грудня 2005 р. зупинено дію положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування шкоди, завданої застрахованим особам Фондом, на 2006рік, згідно з Законом України від 19.12.2006 р. № 489-V їх дію зупинено на 2007рік, а Законом України від 23.02.2007 р. за № 717-V - виключено.

За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану Позивачу, покладено саме на роботодавців.

Факт спричинення моральної шкоди додаткового доказування не підлягає, оскільки уже самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України "Про охорону праці" обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати Відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми Н-1 від 06.01.2006 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Позивачеві шкоди здоров'ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботу в умовах фізичного перевантаження на підприємстві-Відповідача у порівнянні з іншими роботодавцями, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 23000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина Відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі та ступінь втрати працездатності, і Відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 23. 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтво - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, моральну шкоду в розмірі 23000,00 грн. (двадцять три тисячі грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Чайкіна