У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2015 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Леміш О.М розглянувши скаргу ОСОБА_1 , суб"єкт оскарження - Державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2В, на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженні № 45704103, -

В С Т А Н О В И В:

Дана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, зокрема позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 383 ЦПК України передбачає можливість оскарження дій лише державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

У відповідності з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішень у цивільних справах" скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положенням ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій або бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою та змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

До позовної заяви не надано доказів того, чи проводились будь-які інші виконавчі дії відносно заявника, не зазначенно доказів, що підтверджують наведені ним у скарзі обставини, що свідчать про неправомірність дій виконавця , а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Заявник також не позбавлений можливості звернутись до ДВС Ужгородського МРУЮ про отримання інформації стосовно наявності виконавчих проваджень відносно нього.

Керуючись ст.ст.122, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , суб"єкт оскарження - Державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2В, на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженні № 45704103, залишити без руху та надати строк до 02.03.2015 року для усунення недоліків, розяснивши, що в разі невиконання вимог ухвали, скарга буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

На ухвалу протягом пяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Закарпатської області .

Суддя О.М Леміш