Провадження № 22-ц/780/1811/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь
Категорія 26 26.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді - Білоконь О.В.,

суддів: Антоненко В.І., Гуль В.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

встановила:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивував тим, що 31 серпня 2007 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 113/П/13/2007/840, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) на загальну суму 42000 доларів США із розрахунку 14,49 % на рік строком до 19 серпня 2017 року.

За договором поруки, укладеним 31 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2, остання поручилась перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що витікають з кредитного договору.

Кредит було отримано боржником 31 серпня 2007 року, отже позивачем умови договору було виконано.

Відповідач ОСОБА_1 умови договору порушив і станом на 28.03.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 80 276,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 березня 2014 року становить 817 014,10 грн., в тому числі несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язання, несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімального необхідного платежу та несплачена комісія.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на свою користь заборгованість за договором № 113/П/13/2007/840 від 31.08.2007 року в сумі 68 310,24 доларів США, 129 834,38 грн. та судові витрати по справі в розмірі 3654,00 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 113/П/13/2007/840, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти ( кредит) в доларах США на споживчі цілі, на загальну суму 42000 доларів США із розрахунку 14,49 % на рік строком до 19.08.2017 року ( а.с.12-15).

Згідно заяви на видачу готівки № 593 від 31.08.2007 року (а.с.10) та валютного меморіального ордеру № 593 від 31.08.2007 року (а.с.11) відповідачу ОСОБА_1 було видано кошти в розмірі 42000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.08.2007 року становило 212100 гривень.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.7-9), відповідачем було порушено зазначені вище умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами в розмірі та у строки визначені кредитним договором і станом на 28.03.2014 року утворилась заборгованість, яка складається з: не сплаченого кредиту - 38 658,28 доларів США, несплачених відсотків - 29 651,96 доларів США, несплачена комісія - 2439,26 доларів США.

Згідно з п.4.2.4 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, якщо відповідач не вніс черговий платіж у термін визначений у п.3.3.3 кредитного договору.

У відповідності до п.5.1 кредитного договору у разі прострочення строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.3.3.3 кредитного договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п. п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору він зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п.1.1 кредитного договору, за кожен випадок.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.7-9) позивачем було нараховані пеня та штраф за порушення відповідачем умов кредитного договору, які становлять: пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 5 326,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2014 року становить 57 797,04 гривні та штраф за прострочення строків сплати мінімального платежу - 4200, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2014 року становить 45 570,84 гривні.

Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 68310,24 доларів США (не сплаченого кредиту - 38 658,28 доларів США, несплачених відсотків - 29 651,96 доларів) та 129 834,38 гривень (несплачена комісія - 2439,26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2014 року становить 26466,50 гривень, пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 57797,04 гривні, штраф за прострочення строків сплати мінімального платежу - 45 570,84 гривні).

Ці обставини сторонами не заперечувались.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо боржника ОСОБА_1, суд вважав, що в результаті обраного позивачем способу захисту своїх прав рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2014 року вже було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором № 113/П/13/2007/840 від 31.08.2007 року, отже заявлені вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є необґрунтовані і не відповідають вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язань, а зобов'язання має виконуватись належним чином.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2014 року, яке набрало законної сили 05 вересня 2014 року, задоволено позов ПАТ Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та звернуто стягнення на предмет іпотеки у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,1283 га, яка розташована АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1, відповідно до договору іпотеки від 31 серпня 2007 року в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором № 113/П/13/2007/840 від 31 серпня 2007 року в розмірі 80009 доларів 53 центи США, що складає 743888 грн. 63 коп.( а.с. 49-50).

Вказане судове рішення не виконано, що сторонами не заперечується.

Разом з тим наявність вказаного судового рішення про звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухомого майна з метою погашення заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом стягнення з ОСОБА_1 як боржника на користь кредитора заборгованості за тим же кредитним договором.

Також колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_1 як іпотекодавець несе відповідальність виключно в межах вартості предмету іпотеки, разом з тим вартість предмету іпотеки - земельна ділянка площею 0,12 га в м. Біла Церква не покриває розмір заборгованості за кредитним договором у сумі в сумі 80 276,32 доларів США

При цьому колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у такому випадку щодо ОСОБА_1 відбудеться одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за основним зобов'язанням, оскільки таке стягнення відбувається не одночасно, враховуючи, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області набрало законної сили 05 вересня 2014 року. Крім того, вказане рішення суду не виконано, що визнають сторони, відповідно, належного виконання зобов»язання з боку ОСОБА_1 не відбулось.

Аналогічної позиції дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-73цс13, вказавши, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції не звернув уваги не зазначене, і за наявності невиконаних грошових зобов»язань за кредитним договором з боку ОСОБА_1 ухвалив необгрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було дотримано умов договору поруки щодо повідомлення поручителя з вимогою виконати зобов'язання позичальника.

Колегія суддів також не погоджується з такими висновками суду з таких підстав.

Встановлено, що за договором поруки, укладеним 31 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2, остання поручилась перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 113/П/13/2007/840 від 31 серпня 2007 року та додаткових угод до нього, в тому числі: повернути по 19.08.2017 року включно кредит у сумі 42 000 доларів США, сплати відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,49 % річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді - 28/29/30/31/360), сплатити плату за управління кредитом із розрахунку -,1% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру процентів, які позичальник повинен сплатити банку), сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції, виконати зобов'язання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника за кредитним договором. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язання, вказаних у п.1.1. цього договору повністю (чи у будь - якій частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо( а.с.16-17).

Відповідно до 2.1 договору поруки, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов»язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов»язань у цілому чи будь-якій частині не будуть виконані, а також при умові обов»язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов»язання позичальника в цілому ( або в тій чи іншій його частині).

Як свідчать матеріали справи, боржник ОСОБА_1 в установлений кредитним договором строк зобов»язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 817014 грн. 10 коп., а банк шляхом пред»явлення позову до поручителя у вересні 2014 року (а.с.2) пред»явив вимогу ОСОБА_2 виконати зобов»язання позичальника, отже, банк набув право вимагати від поручителя виконання зобов»язання, що витікає із кредитного договору.

Також суд відмовив у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2, оскільки з часу ухвалення рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2014 року, яке набрало законної сили 05 вересня 2014 року позивачем пропущено шестимісячний строк, протягом якого банк має право звернутись до поручителя з вимог про погашення боргу.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не ґрунтується на вимогах ч.4 ст. 559 ЦК України в якій зазначено, що порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяці від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя, разом з тим ухвалення рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 26 серпня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв»язку з невиконання ОСОБА_1 зобов»язань за кредитним договором не можна вважати днем настання строку виконання основного зобов»язання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів у солідарному порядку кредитної заборгованості згідно з розрахунком, наданим позивачем, з підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2015 рокускасувати та ухвалити нове.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 113/П/13/2007/840 від 31 серпня 2007 року стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Біла Церква, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки міста Біла Церква, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 68310,24 доларів США, з яких непогашений кредит - 38658,28 доларів США, несплачені відсотки - 29651,96 доларів США та 129834,38 гривень, з яких несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 57797,04 гривень, несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 45570,84 гривень, несплачена комісія - 26466,50 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :