Справа № 203/3752/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Карпенко С.Ф.

при секретарі Штефані Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську справу за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Баскетбольний клуб «Азовмаш», Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль»,-

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Соловей О.О. із вищевказаним поданням, в якому, просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника за зведеним виконавчим провадженням № 42239741 ОСОБА_2 до повного виконання судового рішення на користь стягувачів. В обґрунтування свого подання державний виконавець послався на те, що боржником протягом півтора роки жодним чином не виконано покладене на нього судовим рішення зобовязання про сплату стягувачам коштів в розмірі 8 752 907,75 гривень, при цьому сам боржник від явки до державного виконавця з 2014 року ухиляється, письмові вимоги державного виконавця про необхідність явки до органу ДВС, надання даних про свій майновий та фінансовий стан, рівень доходу, допуску до належного боржнику нерухомого майна, ігнорує протягом півтора року, натомість ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, документований паспортом громадянина України для виїзду за кардон серії АМ 052698, виданий 09.11.2000 (код 0402), другий серії ЕА №377800 виданий 05.11.2007 року орган видачі 1224, у звязку з чим є підстави уникнути від відповідальності передбаченої за невиконання рішення суду.

Сторони у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду подання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. (а.с. 54)

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження ВП №42239741 з примусового виконання двох виконавчих листів виданих 14 січня 2014 року на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровській області від 08 листопада 2013 року по цивільній справі №216/4842/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Кривбасбаскет» на користь ТОВ «Баскетбольний клуб»Азовмаш» заборгованість в розмірі 8 394 401,25 грн. та судового збору в розмірі 3 670,40 грн., а також виконавчого листа виданого 25 квітня 2013 року на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2012 року по цивільній справі №444/1642/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «БК БАСКЕТ» на користь ТОВ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/03-03/15/676 від 16.08.2007 року, яка станом на 19.12.2011 року складає 352 013,10 грн. та судового збору в розмірі 2 823 грн., а всього 8 752 907,75 гривень. З 31 січня 2011 року та 02.02.2015 року вказані виконавчі документи перебувають на примусовому виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 13-15; 29)

Також судом встановлено, що державним виконавцем в порядку ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику надано строк на самостійне виконання вимог виконавчих документів 31.01.2014 року та 02.02.2015р., копії постанов яких були направлені сторонам виконавчого провадження, проте вимоги виконавчого документа не виконано.

З метою забезпечення виконання вимого виконавчого документу державним виконавцем постановою ВП № 41764421 від 21.02.2014 року накладено арешт на майно та кошти боржника про що зроблено відповідні обтяження в єдиному державному реєстрі заборон. (а.с. 16-17, 21-24)

10 грудня 2014 року, 07 лютого 2015 року, 25 травня 2015 року, державним виконавцем в порядку ст.ст.5, 11, 12, 90 Закону України «Про виконавче провадження» в ході здійснення примусового виконання судового рішення в межах зведеного виконавчого провадження ВП №42239741 неодноразово направлялись на адресу боржника ОСОБА_2 копії постанов про відкриття виконавчого провадження, письмові вимоги державного виконавця про явку боржника до виконавчої служби, надання державному виконавцеві відомостей щодо місця фактичного проживання, роботи боржника, інформації про його майновий та фінансовий стан (відомості про належне майно, джерела та розмір доходів, перелік рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, наявні майнові та корпоративні права, цінні папери тощо) (а.с.32-34; 38-39, 44-46, 48-51).

В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем зясовано, що боржнику ОСОБА_2Г на праві приватної власності належить рухоме майно транспортний засіб автомобіль марки YUTONG, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1 (а.с. 37).

28 травня 2014 боржником на підставі акту опису та арешту передано державному виконавцеві належний ОСОБА_2 на праві власності автомобіль марки YUTONG, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1, який в подальшому передано на відповідальне зберігання ТОВ «Ді.Жі.Ті» в особі директора ОСОБА_4 (а.с.40-43).

Правовідносини щодо обмеження у праві виїзду за межі України врегульовані нормами Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Цивільним кодексом України, положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Так, згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню даного факту.

Відповідно до ст.6 ч.1 п.5, ст.6 ч.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов'язань. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.1-9 ч.1 ст.6 цього Закону. Паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у даному випадку.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків в ході виконавчого провадження може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ст.12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження», а саме обовязків: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Положеннями ст.11 ч.3 п.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Таке ж право державного виконавця передбачено і нормою ст.377-1 ЦПК України, яка входить до Розділу VI ЦПК України, що регулює процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності та в контексті наведених вище положень законодавства, суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачена можливість застосування юридичних санкцій до боржника - фізичної особи за виконавчим провадженням у вигляді тимчасового обмеження такого боржника у праві виїзду за межі України, підставою для чого є встановлення факту свідомого ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду у цивільній справі, яке перебуває на примусовому виконанні в державній виконавчій службі. При цьому, під ухиленням в даному випадку слід розуміти будь-які свідомі діяння (дія/бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від боржника обєктивні обставини.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти покладення на боржника ОСОБА_2 рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2013 року по цивільній справі №216/4842/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Кривбасбаскет» на користь ТОВ «Баскетбольний клуб»Азовмаш» заборгованість в розмірі 8 394 401,25 грн. та судового збору в розмірі 3 670,40 грн., а також рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2012 року по цивільній справі №444/1642/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «БК БАСКЕТ» на користь ТОВ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/03-03/15/676 від 16.08.2007 року, яка станом на 19.12.2011 року складає 352 013,10 грн. та судового збору в розмірі 2 823 грн., а всього 8 752 907,75 гривень, що боржником не здійснено навіть частково ані в добровільному порядку, ані в ході примусового виконання вказаного рішення ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на протязі півтора роки, при цьому сам боржник до державного виконавця на його письмові вимоги не зявляється, повної інформації державному виконавцеві з відповідними підтверджуючими документами про свій майновий/фінансовий стан та рівень доходів, належне йому майно для звернення на нього стягнення не надає, натомість є підстави вважати, що боржник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, документований паспортом громадянина України для виїзду за кардон серії АМ 052698, виданий 09.11.2000 (код 0402), другий серії ЕА №377800 виданий 05.11.2007 року орган видачі 1224, може скористатись нагодою виїзду за межі України та уникнути відповідальності за невиконання рішення суду, що ускладнює виконання судового рішення, суд приходить до висновку про можливість задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Цивільним кодексом України, ст.ст.208-210, 377-1 ЦПК України, ст.6, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Тимчасово обмежити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України до виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу від 08 листопада 2013 року по цивільній справі №216/4842/13-ц та до виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу від 31 жовтня 2012 року по цивільній справі №444/1642/12, за зведеним виконавчим провадженням ВП №42239741.

Копію ухвали направити для виконання до Державної прикордонної служби України.

Ухвалу суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ф. Карпенко