Справа № 359/2322/15 Головуючий у І інстанції Борець Є.О.
Провадження № 22-ц/780/5186/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 53 29.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

Суддів Ігнатченко Н.В., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа - первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних працівників», про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Украерорух» №101/о від 06 березня 2015 року; поновити позивача на посаді заступника начальника служби безпеки ДП «Украерорух» з 10 березня 2015 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 працював в ДП «Украерорух» на посаді заступника начальника служби безпеки. Наказом директора ДП «Украерорух» №101/о від 06 березня 2015 року позивач звільнений з роботи з 10 березня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. ОСОБА_2 вважає, що звільнення його з роботи проведено з численними порушеннями закону. Так, 31 грудня 2014 року від ДП «Украерорух» позивач отримав попередження про скорочення посади заступника начальника служби безпеки. Однак, відповідач вручив ОСОБА_2 перелік посад, які були вакантними станом на 26 грудня 2014 року. В цьому переліку не була вказана посада начальника відділу безпеки РСП «Київцентраеро», яка була вакантною до 19 січня 2015 року. ДП «Украерорух» не запропонував позивачу посаду заступника директора з авіаційної безпеки авіакомпанії «Украерорух», яка була вакантною з 28 лютого 2015 року. Ці обставини свідчать про те, що відповідач не виконав вимоги, передбачені ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Крім того, ОСОБА_2 має високу кваліфікацію та продуктивність праці, він більше тринадцяти років працював на підприємстві, неодноразово підвищував кваліфікацію, не мав жодного стягнення. На утриманні позивача перебуває двоє малолітніх дітей. Відповідач не врахував ці обставини та не забезпечив переважне право ОСОБА_2 на залишення його на роботі. Крім того, ОСОБА_2 є членом ППО «Інженерно-технічних фахівців», яка не надала згоду на звільнення позивача з роботи.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №101/о від 06 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника служби безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника служби безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 10 березня 2015 року. Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 81 915 грн. 3 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника начальника служби безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що посилання у судовому рішенні на наявність вакантної посади не відповідає дійсності. При вирішені кадрових питань перевага залишення на роботі надавалася особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. На момент попередження позивач був засновником та керівником ТОВ "Верпус" та не міг обіймати займану посаду. Суд відмовив у залученні доказів про сумісництво та не надав цьому факту правової оцінки. Під час розгляду справи суд був зобов'язаний надати оцінку аргументам профспілкового органу. При ухваленні рішення про сплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу має враховуватися факт виплати працівникові при звільненні вихідної допомоги у розмірі 200 000 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював в ДП «Украерорух» на посаді заступника начальника служби безпеки, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.6-8, т.1).

Наказом в.о. генерального директора ДП «Украерорух» №255 від 19 вересня 2014 року введена в дію оновлена організаційна структура підприємства (а.с.31, т.1).

Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №328 від 19 листопада 2014 року введений в дію новий штатний розпис служби безпеки підприємства, згідно якого скорочена посада заступника начальника служби безпеки (а.с.3, т.2).

31 грудня 2014 року ДП «Украерорух» вручив позивачу попередження про скорочення посади заступника начальника служби безпеки. Одночасно з попередженням відповідач вручив ОСОБА_2 перелік вакантних посад станом на 26 грудня 2014 року (а.с.35, 43-46, т.1).

Наказом директора ДП «Украерорух» №101/о від 06 березня 2015 року ОСОБА_2 звільнений з роботи з 10 березня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.9, т.1).

ОСОБА_2 є членом ППО «Інженерно-технічних фахівців». ДП «Украерорух» надіслало до цієї профспілкової організації лист, в якому просило надати згоду на звільнення позивача з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

ППО «Інженерно-технічних фахівців» було прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на звільнення ОСОБА_2 з роботи у зв'язку з порушенням ДП «Украерорух» норм трудового законодавства та відсутністю послідовності в працевлаштуванні ОСОБА_2, який може виконувати свої обов'язки на посадах, що є на підприємстві та по функціональним обов'язкам відповідають його кваліфікації.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з роботи було проведено з порушенням вимог, передбачених ст. ст. 42, 43, ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

З матеріалів справи вбачається, що на підприємстві відбулася реорганізація виробництва та скорочення, що підтверджується відповідними наказами. Наказом від 19 листопада 2014 року введений в дію новий штатний розпис служби безпеки підприємства, згідно якого скорочена посада заступника начальника, яку обіймав ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України - одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Всупереч вимогам зазначеної статті закону відповідач одночасно з попередженням про звільнення не запропонував ОСОБА_2 посаду начальника відділу безпеки РСП «Київцентраеро», яка на той час була вакантною.

Так, попереджаючи 31 грудня 2014 року позивача про звільнення, адміністрація ДП "Украерорух" надала позивачу список посад вакантних станом на 26 грудня 2014 року.

Однак в даному списку не було зазначено посади начальника відділу безпеки РСП «Київцентраеро», яка звільнилась

Не дивлячись на те, що наказом від 19 листопада 2014 року введений в дію новий штатний розпис служби безпеки підприємства, згідно якого скорочена посада заступника начальника, яку обіймав ОСОБА_2, адміністрація, знаючи, що посада позивача буде скорочена, знаючи що відповідно до наказу № 661/о від 25.12.2014 року, звільнилась посада начальника відділу безпеки РСП «Київцентраеро», зазначену посаду позивачу не запропонувала, про що свідчить список вакантних посад станом на 26.12.2014 року, що був вручений позивачу разом з попередженням про звільнення (т. 2 а.с. 52, т. 1 а.с. 35, 43).

Також з матеріалів справи вбачається, що наказом від 29 грудня 2014 року провідного інженера відділу безпеки ОСОБА_3, на період укомплектування посади призначено виконуючим обов'язки начальника відділу безпеки РСП «Київцентраеро» (т. 2 а.с. 51).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що тимчасове покладення обов'язків начальника відділу безпеки РСП «Київцентраеро» на інженера відділу не свідчить про зайнятість посади начальника відділу, оскільки ОСОБА_3 станом на 31 грудня 2014 року на постійній основі займав посаду інженера відділу, з якої не звільнявся.

Крім того позивачу при звільненні не було запропоновано посаду заступника директора з авіаційної безпеки, що була вакантна станом на 28.02.2015 року (т. 2 а.с. 36).

Отже відповідачем при звільненні позивача було порушено вимоги ч. 3 ст. 49-2 КзпП України.

З зазначених підстав первинна профспілкова організація відмовила адміністрації ДП «Украерорух» в наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника служби безпеки.

Згідно з вимогами ст. 43 КЗпП України - розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Доводи апеляційної скарги в частині немотивованої відмови профспілкової організації в наданні згоди на звільнення ОСОБА_2, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відмова мотивована порушенням адміністрацією ДП "Украерорух" вимог трудового законодавства України, в тому числі і вимог ст. 49-2 КЗпП України, про що представник профспілки надав відповідні пояснення в суді.

Посилання апелянта на виплату позивачу 200 000 гривень вихідної допомоги та не врахування зазначеної суми судом при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки чинне законодавство не встановлює для суду першої інстанції обов'язку враховувати зазначені виплати при ухваленні рішенні про стягнення на користь поновленого на роботі працівника середнього заробітку.

Доводи апеляційної скарги в частині, що позивач був засновником та керівником ТОВ "Верпус" та не міг обіймати займану посаду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не були підставою до звільнення позивача з роботи.

Таким чином висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Кашперська Т.Ц.