Справа № 279/7204/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Загуменнової Н. М.,

з участю секретаря Райвахівської Л.В.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення, встановлення порядку користування жилим приміщення

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй належить ? частина квартири АДРЕСА_1, інша частина квартири належить відповідачу, який на даний час проживає в квартирі. Вона тимчасово проживає за іншою адресою, так як відповідач в 2012 році вигнав її з квартири, чинить їй перешкоди в користуванні житлом, в березні місяці цього року змінив замки на вхідних дверях квартири. Вона зареєстрована у вказаній квартирі, добровільно вирішити з відповідачем питання порядку користування квартирою не має змоги. Тому позивачка просила зобовязати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні жилим приміщенням, а саме квартирою № 77 в будинку № 46-б по вул. Сосновського в м. Коростені; вселити її в квартиру АДРЕСА_1; встановити наступний порядок користування квартирою: виділити їй для проживання жилу кімнату площею 10, 9 кв. м., яка на плані позначена цифрою 6, відповідачу виділити для проживання житлову кімнату площею 14, 8 кв. м, яка позначена в на плані цифрою 4, допоміжні приміщення залишити в загальному користуванні.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Пояснила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, в період шлюбу ними була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу вона залишила квартиру та на даний час

проживає за іншою адресою. Відповідач змінив замки, не пускає її в квартиру, згоди щодо порядку користування квартирою вони не досягли.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно після розірвання шлюбу позивачка сама залишила квартиру. Він змінив замок на вхідних дверях квартири в звязку з тим, що попередній замок зламався. Ключа від квартири позивачка не має і він не може їй його надати, так як має лише один ключ від квартири. Він не згоден з тим, щоб був встановлений порядок користування жилим приміщенням, визначеним позивачкою у позовній заяві, так як кімнати в квартирі суміжні і кімната, яку просить виділити йому в користування позивачка, є прохідною. При цьому вказав, що спільно з ним в квартирі проживає старший син.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони з 18 вересня 1999 року по 05.08.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( копія свідоцтва про одруження а.с. 21, копії свідоцтв про народження дітей а.с. 19-20 ).

В період шлюбу, а саме 22.11.2002 року сторони купили приватизовану квартиру АДРЕСА_1, право власності на цю квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 ( договір купівлі-продажу квартири а.с. 4).

Сторони по справі та їх неповнолітні діти зареєстровані у вищевказаній квартирі ( форма № 1 а.с.22). Фактично на даний час в квартирі проживає відповідач разом із неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказаних обставин сторони не оспорюють.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної сумісної власності, вони є співвласниками вказаної квартири. Доказів того, що за кожною із сторін визначалась частка в цій квартирі, сторонами не подано.

Відповідно до вимог ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1,2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою усіх співвласників.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є двокімнатною, розташована на 5 поверсі багатоквартирного будинку, загальною площею 40, 6 кв.м, житловою площею 25, 7

кв.м.; складається з двох кімнат площею 10, 9 кв.м., та 14,8 кв.м., кухні, ванної

кімнати, коридору, вбудованої шафи, обладнана балконом ( технічний паспорт а.с. 7-8).

Суд вважає, що встановити порядок користування квартирою неможливо, оскільки у разі виділення в користування позивачці кімнати площею 10,9 кв.м., а відповідачу кімнати 14,8 кв. м. порушуються зручності в користуванні кімнатами. Кімната площею 14, 8 кв.м. є прохідною до кімнати площею 10, 9 кв. м. Потрапити в кімнату 10, 9 кв. м. можливо лише через кімнату площею 14, 8 кв. м., іншого входу в кімнату площею 10,9 кв.м. немає. Також кімната 14, 8 кв. м. обладнана балконом і у разі її виділення в користування одному зі співвласників, інший буде позбавлений можливості користуватись ним.

А тому позовні вимоги ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою задоволенню не підлягають.

З пояснень сторін слідує, що відповідач дійсно змінив замки у належній сторонам квартирі, ключа від квартири позивачці не надає, не бажає, щоб позивачка вселялась в квартиру, так як вважає її для себе чужою людиною. З акту ( а.с. 3), слідує, що відповідач чинить позивачці перешкоди в користуванні житлом. Спростувань цьому акту відповідач не надав.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст.155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком( квартирою), крім випадків, установлених законом.

Оскільки відповідач чинить позивачці перешкоди в користуванні квартирою, позовні вимоги ОСОБА_5 про зобовязання відповідача не чинити перешкод в користуванні квартирою та вселення є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Позивачкою сплачено при подачі позову 243 грн. 60 коп. судового збору, розмір недоплаченого судового збору становить 487 грн. 20 коп. Дана сума підлягає стягненню з сторін на користь держави в рівних долях пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 68 СК України, ст.ст. 368, 369, 391 ЦК України, ст.155 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Зобов,язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою № 77 в будинку № 46-б по вул. Сосновського в м. Коростені.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартиру АДРЕСА_1.

В решті позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: