Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/498/15-ц
Провадження № 2-о/391/18/15

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2015р. селище Компаніївка
Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Ревякіної О.В., при секретарі Русін В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Компаніївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Кіровоградській обласний військовий комісаріат, Головне управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту, що має юридичне значення,
Заявниця 30.06.2015 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а 07.07.2015 р. подала уточнену заяву в якій вказала, що 24 вересня 1960 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Лубянською селищною радою Кукморського району Республіки Татарстан, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено актовий запис № 42, та отримано свідоцтво про укладання шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті заявниця звернулася до Кіровоградського обласного військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії із втратою годувальника, оскільки чоловік був військовослужбовцем та отримував військову пенсію. Однак, при зверненні до військового комісаріату документи для нарахування зазначеної пенсії було повернуто для дооформлення, оскільки в свідоцтві про смерть чоловіка його прізвище зазначено як « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про укладання шлюбу російською мовою вказано « ОСОБА_4 ». Таким чином прізвище померлого в свідоцтві про смерть відрізняється від прізвища заявниці, яке записано в свідоцтві про укладання шлюбу та в її паспорті - « ОСОБА_5 ». Просила встановити факт реєстрації шлюбу 24 вересня 1960 року Лубянською селищною радою Кукморського району Республіки Татарстан з актовим записом № 42, між нею та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, представник заявниці письмово просила розглядати справу у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про день і час проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, просив вирішити справу на розсуд суду.
Представник заінтересованої особи Кіровоградського обласного військового комісаріату в судовому засіданні заяву не підтримав, вказав, що для призначення пенсії в разі втрати годувальника заявницею було подано не всі документи, підтвердив, що померлий ОСОБА_2 дійсно був військовослужбовцем та перебував на обліку у військовому комісаріаті.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Глава 6 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК) встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24 вересня 1960 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, який зареєстрований Лубянською селищною радою Кукморського району Республіки Татарстан, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено актовий запис № 42 (а.с.5). Після реєстрації шлюбу дружина набула прізвище « ОСОБА_5 ». Записи в свідоцтві про укладення шлюбу виконані російською мовою із зазначенням прізвища чоловіка та дружини « ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ».
Під час оформлення паспорта громадянина України прізвище чоловіка було помилково зазначено як « ОСОБА_3 », а прізвище заявника в паспорті громадянина України зазначено вірно, як « ОСОБА_5 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, про що 04 травня 1995 року складено відповідний актовий запис № 456 (а.с.7).
Після смерті ОСОБА_2 заявниця звернулася до військового комісара Бобринецько-Устинівсько-Компаніївського об`єднаного районного військового комісаріату із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки померлий був військовослужбовцем та отримував військову пенсію.
Однак, у прийнятті документів для нарахування зазначеної пенсії було відмовлено, а документи повернуто для до оформлення, оскільки в свідоцтві про смерть чоловіка його прізвище зазначено українською мовою « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про укладання шлюбу російською мовою вказано « ОСОБА_4 ».
Таким чином, з існуючих документів, які складені на російській та українській мовах, на теперішній час вбачаються розбіжності в написанні прізвищ померлого чоловіка та заявниці, які не дозволяють встановити той факт, що останні перебували у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що розбіжності в написанні прізвища померлого ОСОБА_2 та заявниці в різних документах виникли в зв`язку з перекладом їх з російської мови на українську, неможливість внести зміни до актового запису про смерть останнього, реєстрацію шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги.
Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати свої права на отримання відповідної пенсії.
Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні рішення судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд
Встановити факт реєстрації шлюбу 24 вересня 1960 року Лубянською селищною радою Кукморського району Республіки Татарстан з актовим записом № 42 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня проголошення або отримання його копії.

Суддя Компаніївського районного суду
Кіровоградської області О.В. Ревякіна