АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5171/15 Справа № 201/3699/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Батманова В. В. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діє прокурор м. Дніпропетровська до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», треті особи: Міністерство освіти та науки України, служба у справах дітей Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради про зобов'язання проведення перерахунку стипендії та її виплати,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, в інтересах якого діє прокурор м. Дніпропетровська, звернувся із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на ті обставини, що його відповідно до наказу Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет № 1355-л від 11.08.2014 було зараховано з 01.09.2014 до складу студентів, прийнятих на навчання за державним замовленням за напрямом підготовки «Будівництво» за денною формою навчання. Батько позивача - ОСОБА_3 з 24.11.2000 та до теперішнього часу працює на підземних роботах. Станом на 26.06.2014 стаж його роботи під землею складає 19 років 4 місяці 16 днів. Позивач зазначив, що має право у відповідності до ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак, з 01.09.2014 по теперішній час стипендія нараховувалась на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Вважав, що за період з 01.09.2014 по 31.03.2015 йому було не донараховано та недоплачено грошові кошти в розмірі 2060,96 гривень, які він просив стягнути з відповідача та зобов'язати виплачувати до закінчення навчання стипендію у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» на користь ОСОБА_2 недоплачену та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01 вересня 2014 по 31 березня 2015 року включно в розмірі 2060 (дві тисячі шістдесят) гривень 96 копійок.

Зобов'язано Державний вищій навчальний заклад «Національний гірничий університет» виплачувати на користь ОСОБА_2, починаючи з 01 квітня 2015 року до 30 червня 2018 року, включно, стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 гривні 40 копійок.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, судове рішення першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції є вірним та таким, що ґрунтується на встановлених судом обставинах та доказах.

Судом першої інстанції було встановлено, що батько позивача - ОСОБА_3 працює на підземних роботах у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління Ясенівське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» з 24.11.2000 року і по теперішній час. Станом на 26.06.2014 стаж його роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем під землею складає 19 років 4 місяці 16 днів (а.с. 8-14).

Відповідно до наказу Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» № 1355-л від 11.08.2014 ОСОБА_2 було зараховано з 01.09.2014 до складу студентів, прийнятих на навчання за державним замовленням за напрямом підготовки «Будівництво» за денною формою навчання по 30.06.2019 (а.с. 16).

З вересня 2014 року по березень 2015 року позивач отримав стипендію у сумі 7165,04 гривні, відповідно до довідки № 171 від 26.03.2015 (а.с.50).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, яка відповідачем у визначеному розмірі не виплачувалась, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2060 грн., а тому прийшов до висновку про стягнення цієї заборгованості з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про престижність шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2014 року становить 1218 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що з вересня 2014 року по березень 2015 року включно заборгованість відповідача перед ОСОБА_2 по виплаті стипендії становить 2060,96 грн. (а. с. 47-49). Правильність даного розрахунку Державним вищим навчальним закладом «Національний гірничий університет» не оспорюється, що звільняє колегію суддів здійснювати повторну перевірку правильності даного розрахунку, оскільки, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи відповідача про відсутність бюджетних асигнувань на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не заслуговують на увагу, оскільки вказаною нормою виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент.

Наведеним спростовується твердження відповідача про те, що дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» залежить від встановленого Кабінетом Міністрів України механізму нарахування та виплати стипендій.

Крім того, положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів.

Дія ст. 5 вищезазначеного закону Законами України «Про державний бюджет України» на 2014-2015 роки не зупинялась.

Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про виплату ОСОБА_2 стипендії відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Також, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що оскільки Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет» є вищим навчальним закладом ІV рівня акредитації та є вузом державної форми власності, що фінансується з Державного бюджету України і кошти на виплату стипендії надходять з Міністерства освіти і науки України, тому, без вирішення цього питання на законодавчому рівні університет самостійно не має можливості виплачувати вказану стипендію, оскільки, відсутнє бюджетне фінансування. Колегія суддів зазначає, що такі доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез