Провадження №2/761/9737/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

23 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» про повернення банківського вкладу, відсотків за користування вкладом та трьох відсотків річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.08.2015 року між сторонами було укладено Договір №3516-ФДУп строкового банківського вкладу (депозиту) на суму - 600 000 грн. строком дії на шість місяців з датою повернення вкладу 12.02.2016 року. До закінчення строку договору, позивач повідомив відповідача про повернення вкладу (депозиту) та виплату відсотків за Договором. Відповідач депозитний вклад йому не повернув і повертати відмовляється. Зважаючи на це, позивач просив суд стягнути суму вкладу 600000,00 грн., 1775,00 грн. - процентів річних за фактичну кількість днів користування вкладом з для підписання договору до дня подачі позову до суду, а також 3% річних згідно ст.625 ЦК України, оскільки дії відповідача порушують положення Договору, норми чинного законодавства та його права як споживача.

Предтавник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у відсутність свого представника, заперечення проти позову не подавав.

Суд, керуючись положеннями 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Вимоги ч.1 ст. 1058 ЦК України передбачають, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Судом встановлено, що 11.08.2015 року між позивачем та ПАТ «Інтеграл-банк» було укладено Договір №3516-ФДЕп (вклад «ЕЛІТ Преміум» в грн.) строкового банківського вкладу (депозиту) на суму - 600 000 грн. строком дії на 6 місяців з процентною ставкою користування вкладом - 17,5 % річних.

Відповідно до п.п. 4.2.8, 4.3.4 Договору, вкладник має право отримати вклад на першу вимогу до спливу строку, що визначений п. 1.5 договору, на умовах виплати процентів, які викладені у п. 2.4 договору.

А відповідно до п.4.3.4 Договору, банк зобов»язався видати вклад Банк на першу вимогу вкладника , з урахуванням строків та умов, передбачених у розділі 2, п.4.2., п.6.2., Договору за умови відсутності у банка до вкладника вимог за іншими зобов»язаннями.

Порядок нарахування процентів та їх виплата визначені, зокрема, у п.2.4. Договору, відповідно до умов якого, якщо вкладник вилучає вклад достроково з власної ініціативи, Банк виплачує проценти за користування вкладом з розрахунку процентної ставки 3% річних, починаючи з дати укладання договору або пролонгації по день фактичного отримання вкладу (депозиту) вкладником.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання на виконання умов договору щодо внесення 600000,00 грн. на депозит виконав в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення №2 від 11.08.2015.

При цьому, ОСОБА_1 двічі: 3 та 8 вересня 2015 року звертався до Банку із відповідними заявами про дострокове повернення суми банківського вкладу та процентів за користування ним - 3%, однак відповідач свої зобов'язання, передбачені договором не виконує, відмовляючи в повернення депозитного вкладу позивачу на його вимоги, починаючи з дати звернення позивача за достроковим поверненням грошового вкладу.

Відмовляючись повернути депозитний вклад, який належить на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Крім того, ст. 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, нормами ч.ч.1,2, ст.319 та ч.2 ст.386 ЦК України, визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ч.1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Враховуючи, що з діючих норм законодавства вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, , вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі.

Зокрема, за умовами ч.5,6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Судом встановлено, що банк не виконав вимог позивача та не повернув депозитний вклад, ігноруючи звернення позивача вересня 2015 року по час звернення її до суду і за захистом свого порушеного права, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу за згаданим вище договором у внесеному позивачем розмірі - 600 000 грн. та 3% річних за період з 12.08.2015 року по 16.09.2015 року за перевіреними судом обрахунками позивача в сумі - 1775,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів 3% річних від основної суми вкладу та відсоків (600000,00 грн. + 1775,00 грн.=601775,00 грн.) за період 12.08.2015 рок по 15.09.2015 року в сумі 1780,60 грн.

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання по Договором банківського вкладу, не повертаючи повернувши позивачу після закінчення строку дії договору банківського вкладу належний йому до виплати депозитний вклад, внаслідок чого, утворилась заборгованість відповідача перед позивачем.

Зі змісту ст.. 1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення суми вкладу та відсотків за користування коштами позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено обґрунтованість своїх вимог, а тому його позов підлягає задоволенню шляхом стягнення на користь позивача за договором банківського вкладу (депозиту) кошти депозиту в розмірі - 600 000 грн., 35 річних за користування вкладом в сумі - 1775,00 грн.; відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних в сумі - 1780,00 грн.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3,11,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 525,526,625,1058 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» () на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу (депозиту) від 11 серпня 2015 року заборгованість по вкладу в розмірі - 600000,00 грн., 3% річних за користування вкладом в сумі - 1775,00 грн., а також 3% річних за прострочення грошового зобов»язання в розмірі 1780,60 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» () на користь держави та судовий збір в розмірі - 3654 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя