АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 672/1644/14-ц
Провадження № 22-ц/792/631/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Переверзєвої Н.І., Костенко А.М.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

адвоката Гаджука В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу провадженням № 22ц/792/631/15 за апеляційною скаргою адвоката Гаджука В.О. в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, на рішення Городоцького районного суду від 04 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, до приватного акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія „Інго Україна", товариства з обмеженою відповідальністю „Такеда Україна", третя особа на стороні відповідачів -ОСОБА_9, про відшкодування шкоди;

за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю „Такеда Україна" про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

встановила:

В обгрунтування позовних вимог позивачі вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_4 з вини ОСОБА_9, яка керувала автомобілем марки „Шкода Фабія", державний номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої керований ОСОБА_9 автомобіль зіткнувся із зустрічним автомобілем „ЗАЗ - 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував чоловік позивачки ОСОБА_11 і який загинув на місці пригоди, а автомобіль зазнав пошкоджень на суму 30 612,83 грн.

Обставини ДТП та вина ОСОБА_9 встановлено вироком Городоцького районного суду від 08.08.2014 року та ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13.10.2014 року.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Шинкоренко С.В. Справа №22ц/792/ 631 /15

Доповідач -Кізюн О.Ю. Категорія № 29,30,31

Власником автомобіля, яким керувала ОСОБА_9 є ТОВ „Перша лізингова компанія", однак на підставі лізингової угоди від 19.12.2011 року автомобіль перебував в користуванні у ТОВ „Такеда Україна", з яким ОСОБА_9 перебувала у трудових відносинах.

На час скоєння ДТП цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу „Шкода Фабія", державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована згідно полісу № АС/1647701 від 04.04.2013 року, укладеного між ПРАТ АСК „Інго Україна" та ТОВ „Перша лізингова компанія".

Позивачка ОСОБА_1 вказувала, що на утриманні загиблого ОСОБА_11 знаходились вона як дружина та двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, нею на поховання чоловіка понесено витрати на загальну суму 80 013 грн. Тому з урахуванням уточнених позовних вимог (т.1 а.с.29-31, 180; т.2 а.с.11,15) ОСОБА_1 просила стягнути :

з ПРАТ АСК „Інго Україна" на її користь 700 грн. витрат, пов'язаних з евакуацією автомобіля;

з товариства з обмеженою відповідальністю „Такеда Україна" на її користь 65 397 грн. витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника; щомісячні платежі у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 1 522,50 грн. до досягнення сином ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1, віку 14 років, та моральну шкоду в розмірі 121 346 грн.

з товариства з обмеженою відповідальністю „Такеда Україна" у зв'язку з втратою годувальника на користь неповнолітнього ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітнього ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячні платежі в розмірі 1 522,50 грн. кожного до досягнення ними віку 18 років; моральну шкоду в розмірі по 136 346 грн. на кожну дитину.

Позвачка ОСОБА_2, яка є матір'ю загиблого ОСОБА_11, з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути на її користь з товариства з обмеженою відповідальністю „Такеда Україна" моральну шкоду в розмірі 126 346 грн.( т.1 а.с.134,161,163; т.2 а.с.12,15)

12 січня 2015 року від імені ОСОБА_6 з позовом про стягнення з ТОВ «Такеда Україна» матеріальної шкоди в сумі 10937 грн. 26 коп. звернувся ОСОБА_3, який усною ухвалою суду від 20.11.2014 року за клопотанням позивачки ОСОБА_1 був залучений до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. В обґрунтування вимог ОСОБА_3 вказував, що власником автомобіля „ЗАЗ - 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2, який був пошкоджений під час ДТП, є ОСОБА_6. На підставі довіреності від 03.11.2012 року автомобіль знаходився у його - ОСОБА_3 володінні , тому вважає, що на підставі цієї довіреності, яка дійсна до 06.10.2022 року, він має право представляти інтереси ОСОБА_6 в суді і вимагати від відповідача відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної із знищенням автомобіля. У зв'язку із цим просив стягнути з відповідача на його користь 10937 грн. 26 коп. в рахунок відшкодування шкоди, пов'язаної із пошкодженням автомобіля; передати автомобіль відповідачеві, поклавши на відповідача всі витрати, пов'язані з переоформленням права власності на нього (а.с.53-57, 74-75, 230,т.1)

Рішенням Городоцького районного суду від 04 лютого 2015 року, з урахуванням ухвали від 23.02.2015 року про виправлення описки та арифметичної помилки у рішенні, стягнуто з ПРАТ АСК „Інго Україна" на користь ОСОБА_1 700 грн. витрат, пов'язаних із евакуацією пошкодженого транспортного засобу до місяця володільця автомобіля.

Стягнуто з ТОВ «Такеда Україна» на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 51 346 грн. та по 31 346 грн. на користь дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Ухвалено стягувати щомісяця, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_4, з ТОВ «Такеда Україна» на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошові кошти по 304 грн. 05 коп. на кожну дитину у якості відшкодування у зв'язку із втратою годувальника до досягнення дітьми віку 18 років. Враховано у загальну суму, що підлягає до стягнення на кожну дитину, грошові кошти в сумі по 14 616 грн., що були сплачені ПРАТА СК «Інго Україна» в якості страхового відшкодування, віднісши їх на кінцевий період сплати даного виду відшкодування шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Такеда Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на поховання у розмірі 19 150 грн. та 620 грн. 70 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ТОВ «Такеда Україна» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 46 346 грн. та 440 грн. 16 коп. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ТОВ «Такеда Україна» про стягнення матеріальної шкоди залишено без задоволення.

Стягнуто в дохід держави з ПРАТ АСК „Інго Україна 07 грн. судового збору, а з ТОВ «Такеда Україна» - 485 грн. 33 коп. судового збору.

Додатковим рішення Городоцького районного суду від 23 лютого 2015 року стягнуто з ПРАТА СК «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 2 грн.80 коп. витрат на правову допомогу.

Адвокат Гаджук В.О. в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_1 та третьої особи із самостійними позовними вимогами на предмет спору ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі вказується, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України. Зокрема, апелянт вважає, що при визначені розміру морального відшкодування на користь позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей є явно заниженим і не компенсує потерпілим обсягу і глибини душевних страждань, не сприяє нарощуванню ними додаткових зусиль щодо організації свого життя та побуту.

Також зазначається, що суд неправильно вирішив питання про стягнення з ТОВ „Такеда Україна" на користь ОСОБА_1 та її дітей грошових коштів в якості відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника, виходячи з мінімального розміру заробітної плати в сумі 2018 грн., помилково застосувавши положення ч.2 ст.1195 ЦК України замість ст. 1200 ЦК , яка є спеціальною нормою у спірних правовідносинах. Показами свідків було доведено, що розмір середньомісячного доходу загиблого в ДТП ОСОБА_11 був не менший 5000 грн. Висновок суду щодо безпідставності вимог в частині відшкодування витрат на проведення поминальних обідів, суперечить судовій практиці, а вимоги позивача в цій частині є підставними та документально підтвердженими.

Крім наведеного, апелянти вважають, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у вимогах ОСОБА_6 не ґрунтується на вимогах закону.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2, ОСОБА_1, адвокат Гаджук В.О., третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Вироком Городоцького районного суду від 08.08.2014 року у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 09.30 год. водій автомобіля „Шкода Фабія", державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_9 на автодорозі Р-50 „Ярмолинці - Сатанів" порушила Правила дорожнього руху, внаслідок чого виїхала на зустрічний напрямок руху, де сталося зіткнення із зустрічним автомобілем „ЗАЗ - 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_11, який загинув на місці пригоди (а.с.10,т.1)

Встановлено, що власником автомобіля „Шкода Фабія", державний номерний знак НОМЕР_1, є ТОВ „Перша Лізингова Компанія". Згідно лізингової угоди від 19.12.2011 року означений автомобіль переданий ТОВ „Такеда Україна", з яким ОСОБА_9 на момент скоєння ДТП перебувала в трудових відносинах і керувала транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових обов'язків (т.1, а.с. 63-66, 89-90, 102 - 104)

Згідно Полісу № АС/1647701 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.04.2013 року цивільно - правова відповідальність власника автомобіля „Шкода Фабія", державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ АСК „Інго Україна" (т.1, а.с.91)

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК )шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно - правовий договір (п.6 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки")

З урахуванням наведених обставин та нормативних положень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за шкоду, завдану ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, несе відповідальність ТОВ „Такеда Україна", як володілець автомобіля „Шкода Фабія", державний номерний знак НОМЕР_1, на підставі лізингової угоди.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зокрема, шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років, одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років.

За правилами ч.2 цієї статті ЦК шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права відшкодування шкоди.

Судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що на день смерті ОСОБА_11 у нього на утриманні знаходились двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1, а також дружина - ОСОБА_1, яка перебуває у відпустці по догляду за сином ОСОБА_8 до досягнення ним трьохрічного віку з 19.07.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на підставі ч.1 ст.1200 ЦК ОСОБА_1 та діти ОСОБА_7, ОСОБА_8 мають право на відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника.

Судом також встановлено і ці обставини не заперечуються апелянтами, загиблий ОСОБА_11 ні до загибелі, ні на день смерті, не працював за трудовим договором і не отримував офіційних доходів, з яких би сплачувалися страхові внески у відповідні державні фонди.

Ураховуючи ці обставини та давши належну оцінку зібраним доказам у їх сукупності, суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування утриманцям дійшов правильного висновку про те, що дохід потерпілого слід розраховувати за правилами ч.2 ст.1195 ЦК України, згідно положень яких у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається з розміру мінімальної заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ч.2 ст.1195 ЦК не поширюються на спірні правовідносини, оскільки регулюються спеціальною нормою матеріального права - ст.1200 ЦК, колегія суддів визнає безпідставними. Убачається, що статті 1195 і 1200 розміщені в параграфі 2 глави 82 ЦК України, в якому визначені правові підстави відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Посилання апелянта на покази свідків, як на належний та допустимий доказ середньомісячного доходу ОСОБА_11, не є підставними і цей доказ правомірно відхилений судом першої інстанції.

Частиною першою статті 1201 ЦК визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснив, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги та обряди).

Згідно положень ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

З урахуванням цих нормативних положень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що втрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а тому не підлягають відшкодуванню в порядку ч.1 ст.1201 ЦК.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її родичам, членам сім'ї тощо у вигляді одноразової виплати.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром грошового відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі по 60 000 грн. на кожну із них, та по 40 000 грн. на кожну дитину загиблого, і вважає, що він відповідає вимогам закону, визначений з урахуванням усіх обставин, які мають значення, відповідає характеру вчиненого ОСОБА_9 правопорушення, і є достатньою компенсацією душевних страждань потерпілих.

Доводами апеляційної скарги ці висновки суду першої інстанції не спростовано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і визнає рішення суду першої інстанції в цій частині законним і обґрунтованим.

Разом із цим, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю „Такеда Україна" про відшкодування шкоди підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.314 ЦПК України апеляційний суд постановляє ухвалу у випадку скасування рішення суду із залишенням заяви без розгляду.

Встановлено, що автомобіль „ЗАЗ - 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2, перебував у володінні загиблого ОСОБА_11 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 03.11.2012 року, згідно якої ОСОБА_15, діючи від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності від 06.10.2012 року, уповноважив ОСОБА_11 та ОСОБА_3, кожен з яких діє самостійно, розпоряджатися належним ОСОБА_6 транспортним засобом марки „ЗАЗ - 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2. Довіреність видана до 06.10.2022 року (т.1, а.с.231- 232)

Усною ухвалою суду від 20.11.2014 року ОСОБА_3 за клопотанням ОСОБА_1 був залучений до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.

12 січня 2015 року ОСОБА_3 від імені ОСОБА_6 (помилково вказавши ОСОБА_6), подав до суду позов про стягнення з ТОВ «Такеда Україна» матеріальної шкоди в сумі 10937 грн. 26 коп. В обґрунтування вимог ОСОБА_3 вказував, що власником автомобіля „ЗАЗ - 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2, який був пошкоджений під час ДТП, є ОСОБА_6. На підставі довіреності від 03.11.2012 року автомобіль знаходився у його - ОСОБА_3 володінні , тому вважає, що на підставі цієї довіреності, яка дійсна до 06.10.2022 року, він має право представляти інтереси ОСОБА_6 в суді і вимагати від відповідача відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної із знищенням автомобіля (т.1, а.с.230)

Відповідно до ч.1 ст.38 ЦПК України сторона може брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Відповідно до ст.42 ЦПК України повноваження представника має бути підтверджено довіреністю фізичної особи. Повноваження адвоката як представника можуть посвідчуватися ордером або договором.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_6 до участі в справі судом першої інстанції не залучався, і не приймав участі у розгляді справи в суді першої інстанції ні особисто, ні через представника. Позовна заява від його імені підписана ОСОБА_3 на підставі довіреності від 03.11.2012 року щодо розпорядження автомобілем, і яка не дає йому повноважень на процесуальне представництво ОСОБА_6 в суді.

В матеріалах справи відсутня довіреність ОСОБА_6 про надання повноважень ОСОБА_3 на процесуальне представництво його інтересів в суді у даній справі. Адвокат Гаджук В.О. згідно наявного у справі Договору про надання правової допомоги від 10.01.2015 року представляв в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_3 ( т.1, а.с.233). Докази про те, що адвокат Гаджук В.О. приймав участь в суді першої інстанції в якості представника ОСОБА_6, в матеріалах справи відсутні.

Наведене свідчить, що ОСОБА_3 не мав повноважень на подачу заяви від імені ОСОБА_6, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 310, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу, подану адвокатом Гаджуком В.О. в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду від 04 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю „Такеда Україна" про відшкодування шкоди скасувати.

Позовну заяву, подану ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 до ТОВ „Такеда Україна" про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.Кізюн