Справа № 2/593/391/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Крамаря В. М.

при секретарі Осадці М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації, до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Козівська районна державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в Козівський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Козівська районна державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини, посилаючись в позовній заяві на те, що діти сторін зареєстровані за зареєстрованим місцем проживання позивача, однак фактично проживають з відповідачем. Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей, позивач не згоден з тим, щоб діти проживали з відповідачем, оскільки остання не має власного житла, проживає в будинку батьків, де немає належних умов, в той час як він проживає в будинку, який складається з двох житлових кімнат з сучасним ремонтом та обладнанням, де створено всі умови для проживання. Позивач має можливість забезпечити дітям належні умови проживання та займатися їх вихованням, чого відповідач забезпечити не в змозі. Зважаючи на вказане, проживання дітей з ним відповідає інтересам дітей, а тому останній в позовній заяві просить: визначити місце проживання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: вул. Мічуріна, 47, смт. Козова Тернопільської області; визначити місце проживання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: вул. Мічуріна, 47, смт. Козова Тернопільської області.

В наступному до участі в справі було залучено третю особу без самостійних вимог - службу у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник служби у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області ОСОБА_6 в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги безпідставні, оскільки відповідно до наданого висновку визнано за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з матірю ОСОБА_2, вказаний висновок зроблено на підставі дослідження ставлення дітей щодо того, з ким вони мають проживати, а також ставлення сторін до виконання своїх батьківських обовязків.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 проти позову заперечили, посилаючись на його безпідставність, а саме на те, що відповідач не може проживати з позивачем в одному будинку, діти повинні проживати з матірю, оскільки нею створено не гірші умови для проживання для дітей, ніж позивачем, окрім цього, позивач хоч і стверджує, що дбає про дітей, однак аліменти на їх утримання не сплачує, а наявні у нього гроші використовує на покращення своїх матеріально побутових умов.

Представник третьої особи Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 це батьки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ч.1 ст.161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей необхідно враховувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На рівні національного законодавства встановлено перелік обставин, за наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір'ю. Такими є: відсутність у матері самостійного доходу; зловживання матір'ю спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що шлюб між сторонами розірвано, рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2015 року, яке в частині розірвання шлюбу залишено без змін рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 03 березня 2015 року. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, на час розгляду справи судом малолітні діти сторін проживають разом з відповідачем матірю. Матір дітей працює в ВОП ОСОБА_8, батько дітей не працює. З батька, ОСОБА_1, відповідно до рішення Козівського районного суду Тернопільської області стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 500 (пятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, про що 09.12.2014 року видано виконавчий лист, як випливає з довідки розрахунку виданої відділом ДВС Козівського РУЮ, оскільки позивач не сплачував аліменти заборгованість становить 9200 (девять тисяч двісті) гривень. З актів обстеження умов проживання позивача від 08.09.2015 р. та відповідача від 31.08.2015 р. вбачається, що за місцем проживання матері в будинку чисто, прибрано, наявні необхідні для дітей умови, є кухня, в той час як за місцем проживання батька більша житлова площа, однак лише одна житлова кімната в належному стані, в іншій житловій кімнаті необхідно провести косметичний ремонт, через проведення капітального ремонту не функціонують кухня та ванна, а тому суд не вбачає переваг одного з батьків перед іншим, щодо матеріально-побутових умов проживання кожного з колишнього подружжя.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Виходячи з наведеного, для розлучення малолітніх дітей, якими є: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК України.

Із висновку Бережанської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування № 01-1218/01-14 від 28 вересня 2015 року про доцільність проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, із матірю ОСОБА_2, випливає, що Бережанська райдержадміністрація як орган, на який покладено обовязок захищати права та інтереси дітей, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, із матірю, - ОСОБА_2.

При вирішенні цього спору про визначення місця проживання дітей, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дітей, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти неналежного виконання батьком дітей свого обовязку з утримання дітей, прихильності дітей, вік дітей, а також наведені вище норми законодавства, висновок Бережанської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування № 01-1218/01-14 від 28 вересня 2015 року про доцільність проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із матірю ОСОБА_2, який цілком узгоджується з дослідженими судом обставинами, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись Декларацією прав дитини, ст.ст. 19, 141, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 57, 60, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації, до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Козівська районна державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Суддя: