Унікальний номер справи 333/2847/15-ц
Номер провадження 2/333/1620/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 11 червня 2015 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий - суддя Фунжий О.А., при секретарі Славній А.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про усунення відповідача від права на спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла мати сторін ОСОБА_4, в зв'язку з чим відкрилась спадщина. При житті ОСОБА_4 залишила заповіт, яким належну їй квартиру заповідала позивачеві. Сторони своєчасно звернулись в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини: позивач - за заповітом, відповідач - на обов'язкову частку у спадщині. Позивач стверджує, що відповідач не виконувала свої обов'язки щодо утримання матері, ухилялась від надання їй матеріальної допомоги та моральної підтримки. З наведених підстав позивач просить суд усунути відповідача від права на спадкування за законом.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та їх обґрунтування, суду пояснила, що при житті між матір'ю та відповідачем відносини не склалися. У 2001 р. між ними було укладено договір довічного утримання, але відповідач свої обов'язки за договором не виконувала, що стало причиною його розірвання за рішенням суду від 16 вересня 2002 р. Відповідач мешкала в Харківській області, де має власну квартиру. Вона періодично приїздила в м. Запоріжжя, мешкала в цей час у матері, але матеріальну допомогу їй не надавала. Незадовго до смерті матері відповідач приїхала до неї і з того часу мешкає у її квартирі. В зв'язку з тим, що між відповідачем та сім'єю позивача склались неприязні стосунки, її дочка та онука, що зареєстровані в квартирі матері, вимушені залишити квартиру. Крім того, відповідач, мешкаючи в квартирі матері, не сплачувала житлово-комунальні послуги. Зазначені обставини підтверджують факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо утримання матері, надання їй будь-якої допомоги, яку вона потребувала через похилий вік, свідчать про відсутність у відповідача морального права на успадкування майна, що належало матері.

Відповідач позов не визнала, в судовому засіданні пояснила, що між нею та матір'ю завжди були добрі стосунки. Вона з сім'єю мешкала в Харківській області, але в зв'язку з втратою роботи вимушена була часто їздити в м. Запоріжжя, де зупинялась у матері. У 2001 р. за пропозицією матері вони уклали договір довічного утримання, але позивач була проти цього договору та вимусила матір подати позов до суду. З вересня 2007 р. вона отримала роботу в м. Запоріжжі. За пропозиції матері вона стала постійно мешкати у її квартирі. Мешкаючи разом із матір'ю, вони спільно вели господарство, жили на пенсії мами та її. Вона не ухилялась від виконання своїх обов'язків щодо утримання матері, а навпаки надавала їй усяку допомогу.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1. в м. Запоріжжя у віці 92 р. померла ОСОБА_4 (а.с. 27), в зв'язку з чим у відповідності зі ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 7 жовтня 2009 р. ОСОБА_4 склала нотаріально посвідчений заповіт, яким належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заповідала ОСОБА_1 - позивачеві. (а.с. 25)

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

24 листопада 2010 р. ОСОБА_5 у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 (а.с. 66), 13 травня 2011 р. - ОСОБА_1 (а.с. 68), які відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом.

Оскільки заповіт, залишений ОСОБА_4 недійсним не визнано, спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 від спадщини не відмовлявся, відповідач ОСОБА_2 має право лише на обов'язкову частку у спадщині у відповідності зі ст. 1241 ЦК України як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця.

У відповідності зі ст. 1224 ч.2, 5 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'ясненням, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України; факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4, 1918 р. народження, через похилий вік та тяжку хворобу дійсно перебувала у безпорадному стані.

Вказаний висновок суду ґрунтується на поясненнях сторін, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 щодо стану її здоров'я.

Між тим в судовому засіданні не встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві.

Вказаний висновок суду ґрунтується наступним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, а також свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_4 отримувала незначну пенсію, потребувала матеріальної допомоги, однак відповідач, маючи таку можливість, ніякої матеріальної допомоги чи моральної підтримки матері не надавала, незважаючи на її безпорадний стан.

Пояснення позивача, а також зазначених вище свідків щодо ухилення відповідачем від надання допомоги спадкодавцеві суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що відповідач переїхала жити до матері у 2007 р. З цього часу і до смерті матері вони мешкали разом, вели спільне господарство, матір додаткової допомоги не потребувала.

Аналогічні пояснення дали суду свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що мама отримувала пенсію, на яку, а також свою пенсію, вона купувала продукти харчування, ліки та необхідні предмети. Додаткової допомоги матір не потребувала.

Ці пояснення відповідача підтверджуються довідкою Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про те, що станом на 1 листопада 2010 р. ОСОБА_4 отримувала пенсію в розмірі 1 221,36 грн. (а.с. 100)

Аналізуючи наведені докази, суд приходить до переконання, що позивачем не доведена необхідність надання допомоги для існування спадкодавця, а також факт ухилення відповідача від надання такої допомоги.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки в судовому засіданні позивач не надав достатніх та об'єктивних доказів факту ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві як обов'язкової підстави усунення спадкоємця від права на спадкування за заповітом відповідно до ст. 1224 ч.5 ЦК України, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування після смерті ОСОБА_4, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1., відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий