Справа № 2/489/917/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 травня 2015 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, третьої особи Сазонової М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сазонова Маргарита Борисівна, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина його рідного дядька - ОСОБА_6. Його дядько, ОСОБА_7, помер ще 03.11.1989 року.

За життя, тітка й дядько з 1980 року проживали разом в квартирі АДРЕСА_1. Вже після смерті його дядька, його дружина приватизувала вказану квартиру на себе та отримала свідоцтво на право власності на житло від 19.07.1993 року. На момент смерті тітки разом з нею ніхто не був зареєстрований.

Весь час, він - позивач та його сім'я, постійно піклувалися про тітку, допомагали їй у всьому, доглядали її, коли вона була в лікарнях, часто до неї навідувалися та купували необхідні речі. Також він організовував та оплатив поховання тітки. На теперішній час він сплачує всі комунальні платежі за квартиру. У нього знаходяться оригінали документів на квартиру та ключі від вхідних дверей.

У встановленому законом порядку він, як спадкоємець померлої, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6.

Від нотаріуса він дізнався, що 14 жовтня 2013 року ОСОБА_6 вчинила заповіт, за яким заповіла все своє майно відповідачці у справі ОСОБА_3.

Проте, він вважає, що заповіт був складений з порушенням вимог закону щодо його форми та посвідчення, та в нього є сумніви, що при складанні заповіту на користь ОСОБА_3 його тітка ОСОБА_6 діяла добровільно, без стороннього впливу на неї, відповідно до її бажання, та розуміла текст заповіту.

Посилаючись на ці обставини, просив суд визнати його недійсним.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, просили про його задоволення.

Відповідачка та її представник заперечували проти позову. Відповідачка вказувала на те, що вони з померлою є двоюрідними сестрами. За життя вони з сестрою підтримували родинні стосунки, були в добрих відносинах, в зв'язку з цим її сестра і залишила заповіт саме на її користь. При цьому, при складенні заповіту її сестра діяла добровільно, за власною волею. Посилаючись на ці обставини, просила в позові відмовити.

В судовому засіданні 25.05.2015 року приватний нотаріус Сазонова М.Б. вказувала на те, що ОСОБА_6 склала заповіт на користь ОСОБА_3 саме за власним бажанням. Заповіт було складено та посвідчено у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2013 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сазоновою М.Б., відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, вона заповіла відповідачці ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Як слідує зі спадкової справи, заведеної 12 січня 2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Воробйовою Т.А., 12 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

05.03.2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Воробйовою Т.А. також було зареєстровано заяву ОСОБА_1 про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_6

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист його спадкових прав.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною вільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Як вбачається із роз'яснень, викладених у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів міститься в ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 не є особою, що має право на спадкування після смерті ОСОБА_6 за заповітом або за законом у відповідності до ст.ст.1261-1265 ЦК України, а відтак не є і заінтересованою особою, права та законні інтереси якої можуть бути порушені вчиненням даного правочину, та яка може його оспорити.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська