АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №754/6632/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3044/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Буша Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
24 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О. при секретарі Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Панорамабудінвест» - Рачинського Віктора Анатолійовича та представника Приватного підприємства «Мієр» - Носенка Олексія Віталійовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року по справі за позовом Приватного підприємства «Мієр» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Панорамабудінвест», Публічне акціонерне товариство Акціонерно - комерційний банк «Львів» про визнання правочинів недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПП «Мієр» звернулося з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Панорамабудінвест», Публічне акціонерне товариство Акціонерно - комерційний банк «Львів», в якому просило визнати недійсним договір від 12.05.2009 року про внесення змін та доповнень до договору відступлення частки у ПП «Мієр» від 12.05.2009, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Гусаком Романом Тадейовичем, зареєстрований за р.№976; визнати недійсним договір від 12.10.2009 року про внесення змін та доповнень до договору відступлення часток у ПП «Мієр» від 12.05.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Гусаком Романом Тадейовичем, зареєстрований за р.№2175. Посилається на те, що 06.05.2009 року на загальних зборах засновників ПП «Мієр» було прийнято рішення відповідно до протоколу б/н від 06.05.2009 року про: вхід ОСОБА_5 до числа засновників ПП «Мієр»; надання згоди на передачу ОСОБА_7 права засновника ПП «Мієр» ОСОБА_5 згідно договору на відступлення частки підприємства; затвердження статуту підприємства в новій редакції та наступному перерозподілі частко у статутному капіталі підприємства - ОСОБА_10 - 50% статутного капіталу, ОСОБА_5 - 50% статутного капіталу; проведення державної реєстрації змін до установчих документів. За умовами вищевказаного договору від 12.05.2009 року, продавець зобов'язується передати безоплатно у власність покупця свою частку у ПП «Мієр»; продавець втрачає усі права та обов'язки учасника підприємства; покупець набуває прав та обов'язків учасника підприємства. Державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 16.06.2009 року. ОСОБА_6 31.05.2011 року звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з позовом, з якого ПП «Мієр» дізналося, що до договору від 12.05.2009 року внесено зміни. Вказаний договір містить відкладальну обставину, яка вважається такою, що настала при залученні банківського кредиту ОСОБА_5 від ВАТ АКБ «Львів» на загальну суму 11 000 000 грн. на ПП «Мієр» протягом 5-ти місяців з моменту укладення цього договору з першим траншем не пізніше 15.05.2009 року в розмірі 1 392 000 грн.. За умовами договору від 12.10.209 року п.4.2 договору від 12.05.2009 року викладено в новій редакції - «залучення банківського кредиту ОСОБА_5 від ВАТ АКБ «Львів» на загальну суму 11 000 000 грн. на ПП «Мієр» до 01.11.2009 року». Позивач вважає, що в оспорюваних правочинах фактично встановлюються для нього зобов'язання, вказані умови договорів суперечать законодавству, порушують його права та інтереси та повинні бути визнані недійсними.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року позов залишено без задоволення .

В апеляційних скаргахпредставник Товариства з обмеженою відповідальністю «Панорамабудінвест» - Рачинський Віктор Анатолійович та представник Приватного підприємства «Мієр» - Носенко Олексій Віталійович просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначають, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не мали належної компетенції встановлювати в оспорюваних правочинах умови для ПП «Мієр», а тому такі умови повинні бути визнані недійсними. Крім того, на вказані в оспорюваних правочинах зобов'язання необхідні були рішення загальних зборів учасників ПП «Мієр», яких підприємство ні в якому вигляді не виносило, а ОСОБА_6 володів лише 50 % частки ПП «Мієр», що в жодному разі не давало йому право самостійно вчиняти дії від імені ПП «Мієр».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПП «Мієр» - Носенка О.В., представника ТОВ «Панорамабудінвест» - Рачинського В.А., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

За умовами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.511 ЦК України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи, загальними зборами засновників ПП «Мієр» від 06 травня 2009 року вирішено надати згоду на вхід ОСОБА_5 до складу засновників, надано згоду на передачу ОСОБА_7 своєї частки у статутному капіталі підприємства ОСОБА_5 згідно договору про відступлення частки підприємства; затверджено статут підприємства в новій редакції та частки в статутному капіталі підприємства розподілено: ОСОБА_11 - 50% статутного капіталу, що становить 2 500 000 грн., ОСОБА_5 - 50% статутного капіталу, що становить 2 500 000 грн., а також вирішено провести державну реєстрацію змін до установчих документів підприємства (а.с.6).

12 травня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено договір відступлення частки у ПП «Мієр», посвідчений Гусаком Р.Т., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу (а.с.7). Згідно п.1.1. вказаного договору, продавець зобов'язується передати у безоплатну власність покупця свою частку у Статутному фонді ПП «Мієр», а покупець зобов'язується прийняти цю частку на умовах визначених даним договором. Відповідно до п.4.3. Договору, усі зміни та доповнення до даного договору є його невід'ємною частиною.

12 травня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено договір про внесення змін та доповнень до договору відступлення частки у ПП «Мієр» (а.с.8), відповідно до п.1.1. якого продавець зобов'язується безоплатно передати у власність покупця свою частку у статутному фонді ПП «Мієр», а покупець зобов'язується прийняти цю частку за умови настання в майбутньому відкладальної обставини.

Відповідно до п.п.2.2.,4.2. вказаного Договору, у випадку настання відкладальної обставини зміни в складі учасників товариства відображаються в Установчих документах Підприємства шляхом внесення змін до них на підставі договору. Відкладальна обставина за даним договором вважається такою, що настала, за наявності наступної умови: залучення банківського кредиту ОСОБА_5 від ВАТ «АКБ «Львів» на загальну суму 11 000 000 грн. на ПП «Мієр» протягом 5-ти місяців з моменту укладення цього договору, з першим траншом не пізніше 15.05.2009 року в сумі 1 392 000 грн.

12 жовтня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 укладено договір про внесення змін до договору відступлення частки у ПП «Мієр», за умовами якого відкладальна обставина за даним договором вважається такою, що настала за наявності наступної умови: залучення банківського кредиту ОСОБА_5 від ВАТ АКБ «Львів» на загальну суму 11 000 000 грн. на ПП «Мієр» до 01.11.2009 року (а.с. 9).

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання ОСОБА_5 умов договору щодо залучення ним банківського кредиту від ВАТ АКБ «Львів», колегія погоджується з висновком суду, що фактично відкладальна обставина не настала, а до її настання жодна із сторін не має права вимагати від іншої виконання обов'язків за оскаржуваним договором від 12.05.2009 року.

Крім того, судом встановлено, що для отримання вищевказаного кредиту в сумі 11 000 000 грн. необхідно: рішення вищого органу управління ПП «Мієр» для отримання цього кредиту, яке відповідно не надавалося; повноваженнями щодо отримання кредиту наділений лише директор ПП «Мієр», а ОСОБА_5 не був відповідно директором підприємства; згода ВАТ АКБ «Львів» на надання кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні відносини між Банком та ПП «Мієр» на той час були врегульовані кредитним договором № 93 від 28.12.2006 року, за умовами якого ПП «Мієр» відкрито відновлювальну інвестиційну кредитну лінію з лімітом 12 962 000 грн. (а.с.76-77). Тобто на час укладення оспорюваних правочинів існуючі між Банком та ПП «Мієр» кредитні відносини були повністю узгоджені в межах вказаного кредитного договору і будь-які зміни в кредитних відносинах ПП «Мієр» здійснювалися саме в рамках такого договору шляхом внесення відповідних змін та доповнень.

З урахуванням обставин встановлених рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 25.02.2013 року (а.с.40-43) та рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року (а.с.44-46), договори від 12 травня 2009 року та договір від 12 жовтня 2009 року не порушують права ПП «Мієр» та ТОВ «Панорамабудінвест».

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка. Підстав для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Панорамабудінвест» - Рачинського Віктора Анатолійовича та представника Приватного підприємства «Мієр» - Носенка Олексія Віталійовича відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-