Провадження № 2/359/307/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.,

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

24.11.2014 року позивач звернувсь до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що з 11 січня 2008 року набрав чинності договір № 5.3-21-5 від 28.12.2007 року про надання безвідсоткової строкової цільової позики для покращення житлових умов, укладений між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» і ОСОБА_1. Відповідно до договору позивач взяв на себе зобов'язання надавати відповідачу-1 на умовах, передбачених договором, безвідсоткову строкову цільову позику, а відповідач-1 зобов'язався використати позику за цільовим призначенням і повернути її в порядку та строки, визначену договором. Розмір позики за договором становить 200000,00 гривень.

Також, договором встановлено, що у разі припинення трудового договору між позивачем та відповідачем-1, останній зобов'язаний достроково повернути позивачу позику в день звільнення у повному обсязі. Відповідно, відповідача-1 було звільнено з роботи 15.05.2013 року та повернута трудова книжка. Враховуючи вище викладені факти і умови договору позика мала бути повернута відповідачем-1 у повному обсязі 15.05.2013 року, але цього не було зроблено.

На забезпечення виконання умов договору про надання безвідсоткової строкової цільової позики для покращення житлових умов між ДП «МА «Бориспіль» та відповідачем-2 ОСОБА_2 було укладено Договір поруки.

Таким чином, сума заборгованості відповідача-1 перед позивачем за договором позики на момент звернення до суду становить 117888,00 грн. Тому позивач, з урахуванням уточнень, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість: 115388,00 грн. - сума основного боргу, 19334,40 грн. - сума штрафу, 23300,72 грн. - сума інфляційних витрат, 27686,18 грн. - 15% річних від простроченої суми.

В судовому засіданні представник позивача Дзюбайло О.О. позовну заяву підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві, просила стягнути заборгованість в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1 в суді проти позову не заперечили, пояснивши, що після скорочення ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 живуть на пенсію, якої не вистачає на погашення боргу. Просили зменшити суму боргу на підставі ч.3 ст.551 ЦК України та розстрочити виконання рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ДП «МА «Бориспіль» та відповідач ОСОБА_1 дійсно уклали договір про надання безвідсоткової строкової цільової позики для покращення житлових умов від 28.12.2007 № 5.3-21-5. Відповідно до п.4.1 договору розмір позики становить 200000,0 гривень.

На виконання умов договору, позивач платіжним дорученням від 11.01.2008 року № 16, перерахував суму 200000,0 гривень на рахунок відповідача-1.

Згідно договору загальний строк повернення позики становить 180 місяців з дня надання позики, а її погашення здійснюється у розмірі не менше 1112,0 гривень, крім випадків коли позика підлягає достроковому поверненню в повному обсязі.

Відповідно до умов договору п.6.7 позика мала бути повернута відповідачем-1 у повному обсязі у разі припинення (розірвання) трудового договору між позивачем та відповідачем-1 достроково в день звільнення у повному обсязі.

Наказом від 15.05.2013 року № 11-07/1-549/п відповідача-1 було звільнено з роботи 15.05.2013 року і видано трудову книжку на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Але відповідач порушила умову п.6.7 договору і не здійснила дострокове повернення позики у повному обсязі до 15.05.203 року.

За даними бухгалтерського обліку позивача, на момент звільнення відповідача-1, сума позики, що підлягала поверненню відповідно до умов договору п.6.7 становила 128896,0 гривень.

При цьому, в період 13.06.2013 р., по 20.10.2014 р., тобто після розірвання трудового договору, відповідачем-1 проводилися погашення позики шляхом внесення щомісячних платежів. Враховуючи зазначену умову, сума боргу позики з перерахунком становить 115388,0 гривень.

За приписами ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штраф, пеня). Так, пунктом 7.2 договору встановлено, що у разі припинення трудового договору між позивачем та відповідачем-1 після трьох років з часу отримання відповідачем-1 позики, останній сплачує штраф додатково у розмірі 15% за кожний рік.

Сплата пені та штрафу не звільняє відповідача-1 від виконання зобов'язань щодо повернення позики. Відповідач-1 за прострочення виконання зобов'язання щодо повернення суми позики в строки передбачені у тому числі п.6.7 договору, зобов'язаний сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 15% річних від простроченої суми (п.7.4 договору).

Також, відповідно до п.3.1 договору, зобов'язання відповідача-1 щодо своєчасного та повного повернення позики, сплати неустойки у випадках, передбачених договором, забезпечуються порукою в повному обсязі.

Як зазначено в п.3.3 договору порука була оформлена договором поруки від 28.12.2007 року №5.3-21-6, укладеним між позивачем та ОСОБА_2.

За правилом ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Пунктом 2.1 договору поруки визначено, що у разі порушення відповідачем-1 обов'язків за договором, відповідач-2 відповідає перед позивачем субсидіарно відносно до відповідача-1, тобто якщо відповідач-1 не виконує в повному обсязі або частково зобов'язання за договором, відповідач-2 відповідає перед позивачем в частині суми боргу відповідача-1, а також штрафних санкцій та пені передбачених договором.

Приписами ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 15% річних від простроченої суми, що встановлений договором.

Відповідно до вище зазначених положень з урахуванням штрафних санкцій і інфляційних витрат сума заборгованості по позиці становить 185709,30 гривень та підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Що стосується зменшення суми боргу на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, про що просили відповідач та її представник, то судом не вбачається підстав для цього, так як в силу положень вказаної норми закону може бути зменшено розмір неустойки, а не боргу в цілому.

Також не підлягає задоволенню клопотання відповідача та її представника щодо розстрочки виконання рішення, оскільки ними не було надано належним чином обгрунтованого графіку розстрочки погашення боргу з конкретними датами та сумами.

Крім того, в силу ст.88 ЦПК України на користь позивача, як сторони, чиї позовні вимоги задоволено в повному обсязі з відповідача-1 та відповідача-2 солідарно необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, що були сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.525, 526, 553, 554, 625, 629, 903, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 107,ч.1 ст.109, 118-120, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, і.н.НОМЕР_1, ОСОБА_2, і.н.НОМЕР_2 на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () заборгованість в сумі 185709,30 гривень, у тому числі 115388,0 гривень основного боргу; 19334,40 гривні штрафу; 23300,72 гривень інфляційних витрат; 27686,18 гривень 15% річних від простроченої суми.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1882 гривні 10 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення, на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя В.В. Журавський