Справа № 308/5367/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2002 р. Від даного шлюбу мають двоє дітей сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку Юліанну, ІНФОРМАЦІЯ_2. Посилається на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, оскільки між ними виникали сварки та непорозуміння внаслідок того, що вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення сімейного господарства. Вони проживали з відповідачкою за однією адресою у його будинку, але з січня 2015 року припинили сімейні стосунки. Просить зареєстрований між ним та відповідачкою шлюб розірвати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити і пояснив, що на даний час протягом останніх двох місяців з відповідачкою вони разом не проживають. Наполягає на розірвання шлюбу.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила. Пояснила, що з відповідачем дійсно не проживають останні два місяці. До цього часу вона проживала з позивачем у його будинку, однак позивач прогнав її, у звязку з чим вона змушена була переїхати проживати до своїх батьків.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 , ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р. розяснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що 08.06.2002 р. між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 19. Від шлюбу у них народилося двоє дітей син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька Юліанна, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони втратили почуття поваги, довіри та любові один до одного. Про це свідчать ті обставини, що в сімї постійно виникали сварки, позивач та відповідачка разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і не бажає з відповідачкою спільно проживати.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що між сторонами існують стійкі неприязні відносини, які виключають можливість їхнього примирення, а цей шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам позивача.

Суд вживав заходи для збереження сімї, однак наданий сторонам строк для примирення позитивного результату не дав.

Ухвалою суду від 14.07.2015 р. в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовлено і розяснено ОСОБА_3, що вона має право звернутися із зустрічним позовом у загальному порядку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позовних вимог щодо порядку виховання і утримання, а також визначення місця проживання дітей сторін позивачем не заявлено.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним та документально підтвердження судові витрати у сумі 243.6 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 25, 56, 105, 110, 111, 112 СК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб зареєстрований 08 червня 2002 року у виконкомі Холмківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 19 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча Сарай А.І.