Провадження № 2/727/181/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року. Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі: головуючого судді - Дудакова С.Є.

при секретарі - Никорчук Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДельтаБанк» в особі Чернівецького відділення про стягнення коштів за договором банківського рахунку, -

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 6 грудня 2012 року між нею та ПАТ «Дельтабанк» було укладено договір банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти №002-25505-061212, за умовами якого банк зобов»язався відкрити на її ім»я поточний рахунок №5170 у гривнях та здійснювати банківське обслуговування клієнта, своєчасно здійснювати розрахункові операції та інші операції за рахунком у відповідності до вимог чинного законодавства та умов цього договору. Цей договір є безстроковий.

10 червня 2014 року між нею та банком було укладено договір №017-25501-100614 про банківський строковий вклад (депозит) «8 років разом» на 180 днів в національній валюті. Предметом договору є тимчасове розміщення нею у відповідача грошових коштів у сумі 54 500 грн. на строк з моменту зарахування вкладу на рахунок №881 по 7 грудня 2014 року включно з виплатою банком на її користь відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 25,5% річних. 10 червня 2014 року вона внесла готівкою на вкладний рахунок №8881 в ПАТ «Дельта банк» 54 500 грн.

5 грудня 2014 року керуючись положеннями п.2 ст. 1060 ЦК України вона завчасно звернулася до банку із письмовою заявою про повернення їй 54 500 грн. та відсотків нарахованих за фактичний період перебування коштів на рахунку за ставкою 25,5%. Відповідно до п.1.9 та п.1.10 Договору банківського вкладу нараховані відсотки виплачуються вкладнику щомісячно та за останній місяць нараховуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку залучення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок відкритий на її ім»я договору №002-2, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів №5170.

Крім того вказувала, що по закінченню терміну дії договору банківського вкладу 8 грудня 2014 року банк зарахував суму вкладу та нараховані відсотки на її власний поточний рахунок №5170 та видав їй платіжну карту. Однак, відповідач відмовив у видачі коштів з її поточного рахунку і порекомендував при цьому для отримання готівки в касі або в банкоматах інших банків.

Так, 8 грудня 2014 року вона намагалася зняти через банкомати ПАТ «Альфабанк» та ПАТ КБ «Правексбанк» належні їй кошти. Цього дня вона намагалася зняти з рахунку 500 грн., а 10 грудня 2014 року - 100 грн. в подальшому нею з поточного рахунку було знято кошти на загальну суму 3 600 грн., не більш як по 400 грн. за добу і станом на 2 березня 2015 року на її поточному рахунку № 5170 знаходяться кошти в сумі 58 486,72 грн. у видачі яких їй було безпідставно відмовлено.

Вважала, що банк взятих та себе зобов»язань за договором про відкриття та обслуговування поточного рахунку не виконав, грошові кошти в сумі 58 486,72 грн., що находяться на рахунку № 5170, відкритому відповідачем на її ім»я, згідно договору банківського рахунку фізичної особи №002-25505-161212, що включають суму вкладу та нараховані відсотки, не повертає у зв»язку з чим вона змушений звернутися з даним позовом до суду і просила стягнути з відповідача на свою користь за договором банківського рахунку кошти у розмірі 58 486,72 грн.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просила його задоволити. Крім цього пояснила, що на даний час за станом свого здоров»я вона не в змозі ходити по банківських установах для отримання решти її вкладу, а тому просила стягнути цю грошову суму з відповідача на її користь.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення проти позову, доповнення до заперечень проти позову, заяву про залишення без розгляду, заяву про передачу справи за належною підсудністю та заперечення на позовону заяву в новій редакції, і пояснила, що має місце наявність третейського застереження, згідно якого справа повинна бути розглянута саме третейським судом. Також пояснила, що Чернівецьке відділення АТ «Дельтабанк» не є юридичною особою, а є структурною одиницею АТ «Дельтабанк». Чернівецьке відділення є безбалансовим відділенням АТ «Дельтабанк», якому присвоєний лише внутрішньобанківський реєстраційний код. Відділенню не присвоєний ні код ЄДРПОУ, ні окреме МФО банку.

Крім цього пояснила, що позивачкою було отримано частину грошового вкладу через банкомати інших банків і у неї є можливість і в подальшому отримувати грошові кошти таким же чином. На даний час вкладники банку отримують кошти по їхніх договорах у розмірі по 200 грн. на день. Через недостатність грошових коштів немає можливості сплатити їй 58 486,72 грн. одноразовим платежем, оскільки на даний час вони керуються ч.1 ст.26 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення в повному обємі.

Судом встановлено, що 6 грудня 2012 року між сторонами було укладено договір банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти №002-25505-061212, відповідно до умов якого банк отримав право користуватися грошовими коштами на рахунку клієнта, за що зобов»язався щомісяця нараховувати проценти, що стверджено копією договору.

Крім того, 10 червня 2014 року між сторонами було укладено договір №017-25501-100614 про банківський строковий вклад (депозит) «8 років разом» на 180 днів в національній валюті, відповідно до умов якого позивачка тимчасово розмістила грошові кошти у сумі 54 500 грн. на рахунок №881 по 7 грудня 2014 року включно, а банк зобов»язувався виплатити на користь позивачки відсотки на суму депозитного вкладу з розрахунку 25,5% річних. Внесення позивачкою вказаних коштів на вкладний рахунок стверджено квитанцією №36373760 від 10 червня 2014 року.

Крім того встановлено, що 5 грудня 2014 року позивачка звернулася до відповідача із усною заявою про повернення їй суми банківського вкладу 54 500 грн. та відсотків нарахованих за фактичний період перебування коштів на рахунку за ставкою 25,5%.

Крім цього встановлено, що по закінченню терміну дії договору банківського вкладу 8 грудня 2014 року відповідач зарахував суму вкладу та нараховані відсотки на власний поточний рахунок позивачки та видав їй платіжну картку.

За таких обставин суд не може погодитися з доводами представника відповідача про наявність підстав для залишення справи без розгляду через порушення правил підсудності, бо спір має розглядатися третейським судом і крім цього спір має розглядатися за місцем знаходження ПАТ «Дельтабанк», яке зареєстроване ІНФОРМАЦІЯ_1, а Чернівецькем відділення АТ «Дельтабанк» не є юридичною особою, є структурною одиницею банку та діє виключно в межах наданих положенням про відділення повноважень з метою підвищення якості банківського обслуговування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

На підставі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 110 ч.5 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, а відповідно до вимог п.7 цієї ж статті позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи можуть пред»являтися за їх місцезнаходженням.

Частина 1 ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ст. 525 ЦК України є недопустимою одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1066 ч.1 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов»язується приймати і зараховувати на рахунок відкритий клієнтові грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, а згідно з ст. 1073 ЦК України в разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта, або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст.ст.509, 526 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та цього вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки закон не визначає певних меж своєї дії, удам слід мати на увазі щодо відносин, які ним регулюються, належать зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (в тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання інших паперів, надання консультаційних послуг).

Суд доходить висновку про порушення банком своїх зобов»язань по договору оскільки він не повернув на вимогу позивачки кошти, які зараховані на її (позивачки) поточний рахунок, що є недопустимим в силу вищевказаних вимог норм діючого законодавства, які врегульовують даний вид спірних правовідносин, а тому з метою захисту інтересів позивачки вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 509, 525, 526, 610, 611, 612, 625, 1066, 1073 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 122, 212 ЦПК України суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Банк «Дельтабанк» на користь ОСОБА_1 (58029, м.Чернівці вул. О.Щербанюка, 48/3; ІПН НОМЕР_1) за договором банківського рахунку №002-25505-061212 від 06.12.2012 р., кошти у розмірі 58486,72 грн.

Рішення може бути оскаржене до палати в цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський райсуд м.Чернівці протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: