Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"28" грудня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строку їх виплати, середнього заробітку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_1. звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», після чого його 20.10.2015 року його було звільнено за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. У порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні йому не була виплачена нарахована заробітна плата, та відповідач у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України має сплатити йому середній заробіток під час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію за затримку виплату заробітної плати. В звязку з викладеним просив стягнути на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 13562,42 грн., компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у сумі 441,72 грн., суму середнього заробітку за період затримки розрахунку.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути позовні вимоги за його відсутністю, позов задовольнити з урахуванням довідок підприємства, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила, разом з тим надав суду заперечення проти позову, де зазначили, що позов відповідачем визнається частково. Згідно довідки, наданої бухгалтерією Публічного акціонерного товариства «АЗОВЗАГАЛЬМАШ» заборгованість з заробітної плати перед позивачкою складає 13562,42 грн., а також компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строку їх виплати в розмірі 214,98 грн. та в цій частині ними позов визнається. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку, зазначив, що згідно табелю обліку робочого часу в день звільнення, тобто 20.10.2015 року, позивач не працював, а тому відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України повинен був предявити відповідну вимогу про розрахунку. Просили відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АЗОВЗАГАЛЬМАШ» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строку їх виплати, середнього заробітку та моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «АЗОВЗАГАЛЬМАШ», після чого 20.10.2015 р. його було звільнено за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. На час звільнення ОСОБА_1 йому була нарахована та не виплачена заробітна плата у розмірі 13562,42 грн., яка не сплачена до наступного часу та яка підлягає стягненню на користь позивача.

Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено, що обовязок працедавця виплачується заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України П ри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Одночасно з цим, судом також було встановлено, що позивач в день свого звільнення 20.10.2015 року не працював, що підтверджується табелем обліку робочого часу, де в графі за 20.10.2015 року відсутня позначка про наявність працівника на роботі. В такому випадку відповідно до вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України позивач мав обов'язок пред'явити до відповідача вимогу про проведення остаточного розрахунку. Відповідно до змісту статті 116 КЗпП України обов'язок працівника звернутися до працедавця із вимогою про здійснення остаточного розрахунку виникає у випадку, якщо працівник в день звільнення не працював. При цьому суд зауважує, що наведена норма не виділяє окремо причин невиконання трудових обов'язків працівником в день його звільнення.

Отже відсутність на роботі в день свого звільнення, є тим випадком коли, працівник згідно статті 116 КЗпП України має додатково пред'явити вимогу про розрахунок і лише після пред'явлення такої вимоги про розрахунок у працедавця виникає обов'язок його проведення та можлива відповідальність за статтею 117 КЗпП України.

Позивач не надав до суду доказів того, що він звертався із заявою до відповідача про виплату йому суми заборгованості по заробітній платі, а тому такою вимогою про розрахунок слід вважати звернення із позовом до суду 01.12.2015 року.

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За таких обставин з урахуванням положень ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивач має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дати звернення до суду із позовом, тобто з 20.10.2015 року по день ухвалення рішення, оскільки станом на теперішній час відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про виплату заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного.

Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно з розрахунку відповідача, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 342,23 грн. При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

За даними представленого відповідачем графіку роботи №9 на 2015 рік середньостатистична кількість робочих днів за період з 01.12.2015р. по 28.12.2015р. складає 7 днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 20.10.2015р. по 28.12.2015р. складає 2395,61 грн. (7 днів х 342,23 грн.).

Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 2395,61 грн.

Щодо вимог прпо стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати суд керується наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1С.в частині стягнення на її користь з відповідача компенсації за затримку виплати заробітної плати. Так, згідно розрахунку відповідача розмір компенсації складає 441,72 грн. та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 гривень за вимоги майнового характеру.

Керуючись, ст. ст. 115 - 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 212-215 , 224, 313, 314 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строку їх виплати, середнього заробітку та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АЗОВЗАГАЛЬМАШ», юридична адреса: м. Маріуполь, пр. Машинобудівників, 1 () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ВК 182696 виданий Жовтнемив РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області від 03.09.2005 року, який мешкає за адресою: м. Маріуполь, проїзд Сонячний, буд. 5-б, та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість по заробітній платі у розмірі 13562,42 грн., компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 441,72 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 2395,61 грн.,. з утриманням ПАТ «АЗОВЗАГАЛЬМАШ» з цієї суми, передбачених законом податків та обовязкових платежів при їх виплаті.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АЗОВЗАГАЛЬМАШ», юридична адреса: м. Маріуполь, пр. Машинобудівників, 1 () на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Іллічівського районного суду м. Маріуполя, протягом 10 днів з дня отримання заочного рішення.

На заочне рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко