Номер провадження 2/243/1219/2015
Номер справи 243/2003/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» березня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 06 січня 2014 року серія НОМЕР_3, який був чоловіком ОСОБА_1 ( Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 видане 18 січня 1975 року Слов»янським міським відділом ЗАГС) та батьком ОСОБА_2 ( Свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 видане 08 червня 1994 року Слов»янським міським відділом ЗАГС). Після його смерті залишилася спадщина - 222/300 частки домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 59,9 кв.м та житловою площею 36,0 кв.м. Вищевказані 222/300 частки домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належать ОСОБА_3 на підставі Договору про поділ майна від 05 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 7555. 78/300 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2 на підставі Договору про поділ майна від 05 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 7555. З моменту укладення договору поділу спільна часткова власність на домоволодіння, що знаходиться у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припиняється і за кожною із сторін реєструється право власності на частину домоволодіння, як окремий, виділений в натурі об»єкт нерухомого майна.

Рішенням Виконавчого комітету Слов»янської міської Ради №693 від 06 листопада 2013 року частці домоволодіння №27, а саме: 78/300 його часток, розташованого по АДРЕСА_1, як окремому об»єкту нерухомого майна надано наступну поштову адресу- АДРЕСА_2. Право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_2 зареєстрував належним чином в реєстраційній службі Слов»янського міськрайонного управління юстиції. За життя ОСОБА_3 не встиг, відповідно до діючого законодавства, зареєструвати своє право власності, яке виникло на підставі Договору про поділ майна на домоволодіння АДРЕСА_1 у зв»язку з тяжкою хворобою.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його дружина - ОСОБА_1 та його син- ОСОБА_2, які на момент смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали разом з ним, тобто згідно ст. 1268 ЦК України спадщину прийняли фактично.

16 січня 2015 року вони звернулися до приватного нотаріуса Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 з метою отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом, але їм було відмовлено у видачі Свідоцтва з підстав відсутності реєстрації права власності померлого ОСОБА_3 на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності. Вони тримали у приватного нотаріуса Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 січня 2015 року.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року за № 1952-IV, що вступив в силу з 01 січня 2013 року із змінами та доповненнями, функції державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від реєстраторів бюро технічної інвентаризації перейшло до державних реєстраторів реєстраційної служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції та нотаріусів. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 24 вищенаведеного Закону, за державною реєстрацією має право звернутись власник або належним чином уповноважена особа.

Відповідно до вимог п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», з заявою про реєстрацію права власності до реєстраційної служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції повинен звернутися власник, а оскільки він помер, у відповідності до ч.4 ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому заяву про реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 подати неможливо.

Відповідно до п.5 ст. 1268 ЦК України «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом».

Законність володіння, користування й розпорядження домоволодінням з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ніким і ніколи не заперечувалась.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщина) від померлої фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

Просять суд визнати за ОСОБА_1 ( ІНН НОМЕР_1) право приватної власності на ? частку домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, яке складається : жилий будинок загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м- «А-1», господарські будівлі та споруди: сарай- «Б», сарай «В», душ «Г», вбиральня «Д», огорожа №1, водопровід №2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНН НОМЕР_2) право приватної власності на ? частку домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, яке складається: жилий будинок загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м- «А-1», господарські будівлі та споруди: сарай- «Б», сарай «В», душ «Г», вбиральня «Д», огорожа №1, водопровід №2 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 16 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити її позовні вимоги ( а.с. 30 ).

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 16 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без його участі, та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 31 ).

Представник позивачів- ОСОБА_1 та ОСОБА_2- адвокат ОСОБА_6, який діє на підставі Ордеру серія ДН №000,109199 від 21 січня 2015 року ( а.с.2) до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 16 березня 2015 року адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без його участі, та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 32).

Представник відповідача - Слов»янської міської Ради Донецької області до судового засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 12 березня 2015 року направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Слов»янської міської Ради Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.( а.с. 29).

Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Слов'янську помер чоловік позивача ОСОБА_1 та батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ( а.с.6-11).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом, спадщину вони прийняли фактично шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем в домоволодінні АДРЕСА_1 ( а.с. 6-8).

У склад спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входить домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, яке розташовано у АДРЕСА_1.

Вказане домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами належало спадкодавцю на підставі Договору про поділ майна від 05 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 та зареєстрованому в реєстрі №7555 ( а.с.12).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги, які мають право на отримання спадщини. Позивачі є особами, які прийняли спадщину відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України, бо вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляли про відмову від неї.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями, які прийняли спадщину та отримали право на спадкове майно, є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, по 1/2 частці домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, яке складається з жилого будинку загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м- «А-1», господарські будівлі та споруди: сарай- «Б», сарай «В», душ «Г», вбиральня «Д», огорожа №1, водопровід №2 в порядку спадкування за законом після смерті його АДРЕСА_1, кожен.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Слов'янську помер ОСОБА_3 ( а.с.11).

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заяву про відмову від прийняття спадщини позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не подавали, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»

п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину».

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що спадкоємцями не було надано правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказане домоволодіння. ( а.с.14).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз'ясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (1299 ЦК України).

Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Право спільної часткової власності на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 було належним чином зареєстроване за співвласниками домоволодіння: ОСОБА_3 належало на праві спільної часткової власності 222/300 частин домоволодіння, а позивачу ОСОБА_2 - 78/300 часток вказаного домоволодіння ( а.с.12).

Вказані обставини в судовому засіданні ніким не заперечувалися.

Вищевказані 222/300 частки домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належать ОСОБА_3 на підставі Договору про поділ майна від 05 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 7555.

78/300 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2 на підставі Договору про поділ майна від 05 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 7555.

З моменту укладення договору поділу спільна часткова власність на домоволодіння, що знаходиться у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припиняється і за кожною із сторін реєструється право власності на частину домоволодіння, як окремий, виділений в натурі об»єкт нерухомого майна.

Рішенням Виконавчого комітету Слов»янської міської Ради №693 від 06 листопада 2013 року частці домоволодіння №27, а саме: 78/300 його часток, розташованого по АДРЕСА_1, як окремому об»єкту нерухомого майна надано наступну поштову адресу- АДРЕСА_2 ( а.с.13).

Право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_2 зареєстрував належним чином в реєстраційній службі Слов»янського міськрайонного управління юстиції. За життя ОСОБА_3 не встиг, відповідно до діючого законодавства, зареєструвати своє право власності, яке виникло на підставі Договору про поділ майна на домоволодіння АДРЕСА_1 у зв»язку з тяжкою хворобою.

Наявність права власності ОСОБА_3 на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, законність володіння та користування, розпорядження ніким і ніколи не заперечувалась.

Враховуючи факт відсутності реєстрації права власності на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на ім»я спадкодавця ОСОБА_3 ,вимоги ч. 11 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо обов'язковості державної реєстрації прав особисто власником при пред'явленні документа, що посвідчує особу, тобто неможливість у теперішній час реєстрації права власності на ОСОБА_3.

вказівки частини 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що передбачало обов'язкову реєстрацію цих прав,

роз'яснення, яке міститься у п.п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року,

підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця).

Таким чином, у склад спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 входить і право власності на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами №27, яке складається з жилого будинку загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м- «А-1», господарські будівлі та споруди: сарай- «Б», сарай «В», душ «Г», вбиральня «Д», огорожа №1, водопровід №2, яке розташовано у АДРЕСА_1, яке він отримав у спільну часткову власність за життя на підставі Договору дарування від 31 жовтня 1994 року, посвідченого Першою Слов»янською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 3-3517, зареєстрованому у Слов»янському бюро технічної інвентаризації 09 листопада 1994 року за реєстром № 3456/56а, реєстраційний номер 35333574, а потім за Договором про поділ майна від 05 грудня 2011 року, посвідченого Приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 за реєстром №7555 ( а.с.12)., але не оформив своїх прав.

Шляхом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачі -ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності на спадкове нерухоме майно, але нотаріус відмовив їм в оформленні права на спадщину, про що вказав у постанові. За відсутністю останнього право власності на належне позивачам спадкове майно може бути визнане за відповідачем.

Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивачів немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до вищевикладеного та змісту ст. 16, 392 ЦК України позивачі мають право на пред'явлення позову про визнання за ними в рівних частках- по ? частині права власності на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 як на майно, отримане ними у порядку спадкування після смерті їх чоловіка та батька -ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності .

У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом.

Таким чином, виникла ситуація, коли позивачі фактично успадкували нерухоме майно, а саме домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті свого чоловіка та батька, однак позбавлені можливості оформити спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Без документів, які б посвідчували право власності їх чоловіка та батька на вищевказане домоволодіння, яке він отримав на підставі Договору про поділ майна від 05 грудня 2011 року, посвідченого Приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 за реєстром №7555 ( а.с.12) право власності позивачів не визнається.

Правозастосовча позиція щодо вирішення аналогічних спорів викладена у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24753/0/4-13 від 15 травня 2013 року, в якому зазначено: «При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано Свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав Свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)».

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 за життя правомірно фактично набув право власності на нерухоме майно: домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами №27, яке складається з жилого будинку загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м- «А-1», господарські будівлі та споруди: сарай- «Б», сарай «В», душ «Г», вбиральня «Д», огорожа №1, водопровід №2, яке розташовано у АДРЕСА_1, і тому у відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - позивачами по справі, слід визнати право власності в рівних частках: по ? частині на спадкове майно - домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, як на майно отримане в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати право власності за кожним по 1/2 частини вказаного домоволодіння за позивачами, як на майно отримане в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,60, 209, 212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328,1216,1222,1225,1268, 1296,1297,1299 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування", Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,( ІНН НОМЕР_1) право приватної власності на ? частку домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, яке складається : жилий будинок загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м- «А-1», господарські будівлі та споруди: сарай- «Б», сарай «В», душ «Г», вбиральня «Д», огорожа №1, водопровід №2, як на майно, отримане в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ( ІНН НОМЕР_2) право приватної власності на ? частку домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, яке складається: жилий будинок загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м- «А-1», господарські будівлі та споруди: сарай- «Б», сарай «В», душ «Г», вбиральня «Д», огорожа №1, водопровід №2, як на майно, отримане в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в нарадчий кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов"янського міськрайонного суду Т.А.Хаустова.