Провадження №2/761/2313/2015
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
19 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Фролової І.В.,

при секретарях Вітріщаку Р.В., Калугіній М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Київського зоологічного парка загальнодержавного значення до Київської міської ради, прокуратури м. Києва, Державної екологічної інспекції у м. Києва, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Будавтосервіс про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:
В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, прокуратури м. Києва, Державної екологічної інспекції у м. Києва, в якому просив визнати право власності за набувальною давністю на двох уссурійських тигрів, а саме: тигр амурський (pantera tigris atlaica) чоловічого полу, який чипований за міжнародним стандартом чипування тварин ISO 11784/ НОМЕР_1 -В Standart за № НОМЕР_2 та тигр амурський (pantera tigris atlaica) жіночого полу, який чипований за міжнародним стандартом чипування тварин ISO 11784/11785FDX-В Standart за № 20188.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до звернення прокуратури м. Києва Київському зоологічному парку було передано два уссурійські тигри, які були підкинуті на територію військової частини та вилучені органами міської влади м. Києва. Рішення щодо правового статусу тварин не приймалось, що перешкоджає визначенню їх власника та оформлення правовстановлюючих документів. Враховуючи, що попередній власник тигрів є невідомим, позивач безперервно, відкрито та добросовісно володіє тиграми протягом п`яти років, останній звернувся до суду із відповідним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, що викладені у ньому.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині вимог до прокуратури м. Києва, зазначивши, що відповідач2 не є належним відповідачем.

Відповідач 1, 3 та третя особа у судове засідання свого представника не направили, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно дослідивши письмові докази по справі та обставини справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що на території військового містечка № НОМЕР_3 , на площі, що орендує ТОВ «Будавтосервіс», виявлено утримання двох особин дорослих тигрів, без відповідних документів, які засвідчують походження диких тварин та дозволів на їх завезення та утримання, виданих спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів. Вказана обставина підтверджується приписом № 8 Головного державного інспектора ветеринарної медицини м. Києва від 12 лютого 2008 року.

У відповідності до згаданого припису приписано перевезти з проведенням анестезії двох осіб дорослих тигрів для карантинування до Київського зоопарку та провести карантинування тварин протягом тридцяти днів згідно вимог чинного законодавства.

Розпорядженням Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища м. Києва № 40-к від 31 березня 2008 року постановлено генеральному директору Київського державного зоологічного парку дендропарку державного значення Берзіні С. В. утримувати двох тигрів, вилучених на території ТОВ «Будавтосервіс», за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 27, до прийняття законного рішення стосовно визначення належності та подальшого утримання.

Згідно листа № 07/1/4-2422 від 18 червня 2014 року прокуратури м. Києва органами прокуратури міста, Державною екологічною інспекцією у м. Києві та Головним управлінням ветеринарної медицини в м. Києві рішення щодо правового статусу вищезазначених тварин не приймалось.

За таких обставин позивач зазначає, що безперервно, відкрито та добросовісно володіє тиграми протягом п`яти років, попередній власник є невідомим та правовий статус тварин не визначений, а відтак просить суд визнати за ним права власності на тигрів за набувальною давністю.

Проте, суд не може погодитись із такими доводами позивача з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. ст. 6, 7 ЗУ «Про тваринний світ», ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на які поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Об`єкти тваринного світу можуть перебувати у державній, комунальній або приватній власності.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Таким чином, володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.

За таких обставин, не можна стверджувати, що володіння тиграми є добросовісним, адже позивачеві достеменно було відомо про відсутність у нього підстав для набуття права власності, що підтверджується Розпорядженням Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища м. Києва № 40-к від 31 березня 2008 року.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Як вбачається із постанови Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2009 року, Уссурійські тигри були підкинуті на територію ТОВ «Будавтосервіс».

Згідно вказаної постанови тигрів було конфісковано в дохід держави, а тому за таких обставин, тигри перебувають у державній власності.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Таким чином, твердження позивача, що попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим позивачеві, у зв`язку з чим останній звертається із позовом до органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, не заслуговують на увагу, адже тигри були конфісковані в дохід держави.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав.

За ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача здійснюється судом лише за клопотанням позивача, що передбачено ст. 33 ЦПК України, а представник позивача у судовому засіданні з відповідним клопотанням до суду не звертався.

За таких обставин, позов пред`явлено до неналежних відповідачів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову Київського зоологічного парка загальнодержавного значення до Київської міської ради, прокуратури м. Києва, Державної екологічної інспекції у м. Києва, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Будавтосервіс про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: