Головуючий суду 1 інстанції - Ткаченко О.Д.
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 408/1258/14-ц
Провадження № 22ц/782/216/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Коновалової В.А., Орлова І.В.,

при секретарі - Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Сільгосптехніка» на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 09 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Сільгосптехніка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 09 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Сільгосптехніка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні були задоволені частково. Суд стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11976 грн. 85 коп. та на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ЗАТ «Сільгосптехніка» звернулось з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач з 20.05.2002 року по 07.02.2014 року перебував з відповідачем у трудових правовідносинах та був звільнений за ст.36 п.1 КЗпП України (а.с.3).

При звільненні ЗАТ «Сільгосптехніка» в порушення вимог ст.116 КЗпП України не провело з ОСОБА_2 повний розрахунок, у зв'язку із чим рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 16.07.2014 року з ЗАТ «Сільгосптехніка» на користь ОСОБА_2 була стягнута нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 10265 грн. 78 коп. та середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 07.02.2014 року по 16.07.2014 року в сумі 12643 грн. 20 коп.(а.с.7-8).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.11.2014 року зазначене рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16.07.2014 року було змінено, розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнутої судом першої інстанції з відповідача, було зменшено з 10265 грн. 78 коп. до 4182 грн.15 коп. При цьому в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку за період з 07.02.2014 року по 16.07.2014 року в сумі 12643 грн. 20 коп. рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16.07.2014 року було залишено без змін (а.с.9-12).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 13.11.2014 року залишено без змін (а.с.83-84).

Із матеріалів справи вбачається, що зазначені вище судові рішення в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з 07.02.2014 року по 16.07.2014 року були виконані ЗАТ «Сільгосптехніка» 26.12.2014 року (а.с.29-30). Тобто фактично відповідач припинив скоєння правопорушення у вигляді невиконання вимог ст.116 КЗпП України відносно ОСОБА_2 лише 26.12.2014 року.

У відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При таких обставинах суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновки рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 та постанови Верховного Суду України від 22.01.2014 року № 6-159цс13, з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 до ЗАТ «Сільгосптехніка» в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.07.2014 року по 19.12.2014 року в сумі 11976 грн. 85 коп.

Щодо посилання апелянта на положення ч.2 ст.117 ЦПК України, то, на думку колегії суддів апеляційного суду Луганської області, воно є безпідставним, оскільки при судовому розгляді аналогічного спору між тими самими сторонами з ЗАТ «Сільгосптехніка» на користь ОСОБА_2 була стягнута сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.02.2014 року по 16.07.2014 року у повному обсязі (а.с. 7-12, 99-100). При цьому підставою застосування положень ч.1 ст.117 КЗпП України в даному випадку стала невиплата в період з 07.02.2014 року по 16.07.2014 року ЗАТ «Сільгосптехніка» ОСОБА_2 при звільненні суми у розмірі 4182 грн.15 коп. Невиплата саме цієї ж суми в період з 17.07.2014 року по 19.12.2014 року є підставою стягнення і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11976 грн. 85 коп.

При ухваленні рішення Біловодський районний суд Луганської області вирішив питання про розподіл судових витрат у повній відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, будь-яких належних доказів на підтвердження своїх доводів апелянт суду не надав, тому судом першої інстанції постановлене правильне по суті і справедливе рішення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Сільгосптехніка» відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: