Номер провадження: 22-ц/785/813/15
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа - Страхове товариство із додатковою відповідальністю "Гарантія",

встановила:

28 травня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому ставив питання про стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 44 594, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 2 000, 00 грн., а також суму судових витрат у розмірі 466, 00 грн.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 05 березня 2014 року близько 19:30 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. М.Жукова, 91 в м. Одесі, не врахував дорожніх обставин, не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Мерседес" д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, у зв'язку з чим вищевказаним автомобілям були заподіяні механічні пошкодження.

Також ОСОБА_4 зазначив, що в подальшому вина ОСОБА_3 була підтверджена постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 квітня 2014 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Матеріальна шкода, заподіяна автомобілю позивача внаслідок вищевказаної ДТП, складає 69 194, 00 грн., а також 800, 00 грн., які позивач сплатив за проведення незалежної експертизи. При цьому, відповідачем була відшкодована матеріальна шкода лише в розмірі 2 500, 00 доларів США. Інша частина шкоди відповідачем сплачена не була

Крім того ОСОБА_4 вказав, що крім матеріального збитку, йому була заподіяна моральна шкода, що виражається в душевних стражданнях з приводу вищезазначеного, сильного нервового та емоційного потрясіння внаслідок неможливості протягом тривалого часу використовувати власний транспортний засіб. Матеріальний збиток позивач оцінив у 2 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вказала, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля відповідача була застрахована в Страховому товаристві із додатковою відповідальністю "Гарантія" (далі - СТзДВ "Гарантія"), що підтверджується полісом № АС/2574716.

З цих підстав представник відповідача вказала, що відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, повинно здійснюватись саме відповідною страховою компанією. Також зазначила, що позивачем жодним чином не обґрунтована сума завданої моральної шкоди.

Справа була заслухана за відсутності представника СТзДВ "Гарантія".

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 44 594 грн., моральну шкоду у розмірі 500 (п'ятсот) грн., суму судового збору у розмірі 466 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування вищевказаного рішення та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на те, що воно було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції представник СТзДВ "Гарантія" не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання. Крім того, отримавши копію апеляційної скарги ОСОБА_3 23.01.2015 року та повідомлення про час і місце судового засідання (а.с.101, 105), представник СТзДВ "Гарантія" свого ставлення до оскаржуваного судового рішення та до апеляційної скарги ОСОБА_3 не виразив і до суду не з'явився.

Більш того, до суду першої інстанції представник СТзДВ "Гарантія" також тне з'являвся, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання (а.с.66).

В подальшому, будучи достеменно обізнаним про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, представник СТзДВ "Гарантія" перестав отримувати поштову кореспонденцію суду, яка поверталась до суду без вручення (а.с. 113-117, 120-124).

У зв'язку з викладеними обставинами, колегія суддів прийняла рішення про слухання справи у відсутність представника третьої особи - СТзДВ "Гарантія", неявка якого в судові засіданні визнана неповажною, за участю представників позивача та відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні ДТП, внаслідок якої позивачу було завдано матеріальної шкоди, сума якої складає 69 194 грн. та 800 грн., які були сплачені позивачем за проведення незалежної оцінки вартості завданої матеріальної шкоди. Враховуючи, що відповідачем позивачу у добровільному порядку була відшкодована шкода у сумі 2500 доларів США, що на той час складало еквівалент 25 400 грн., то суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача різниці між завданою і відшкодованою шкодою, що складає 44 594 грн., моральну шкоду у сумі 500 грн. та 466 грн. судового збору.

Однак, з таким рішенням суду колегія суддів не погоджується, з огляду на наступні обставини.

Та обставина, що 05 березня 2014 року по вул. М.Жукова, 91 в м. Одесі, близько 19:30 год. між автомобілемНОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобілем "Мерседес" д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, сталася ДТП, внаслідок якої вищевказаним автомобілям були заподіяні механічні пошкодження, встановлені матерілами справи та визнані сторонами.

Також матеріалами справи встановлено і визнано сторонами, що у скоєнні вказаного ДТП визнаний винним відповідач ОСОБА_3, та те, що сума завданої матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_4 скала 69194 грн., а також те, що відповідач ОСОБА_3 відшкодував позивачу у добровільному порядку 2500 доларів США, що на час відшкодування складало 25 400 грн.

Таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказані обставини вважаються встановленими і додатковому доказуванню не підлягають.

В даному випадку спірним є питання стосовно того, чи зобов'язаний відповідач ОСОБА_3 відшкодовувати позивачу ОСОБА_4 різницю між завданою і відшкодованою шкодою, яка з урахуванням 800 грн. сплачених за проведення експертизи, склала 44 594 грн., а також завдану моральну шкоду.

Вирішуючи вказане питання, колегія суддів зазначає, що 19 червня 2013 року між відповідачем ОСОБА_3 та СТзДВ "Гарантія" на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", було укладено договір, на підтвердження якого було видано Поліс №АС/2574716 (а.с.51).

Договір було укладено строком на один рік: з 20 червня 2013 до 19 червня 2014 року, забезпеченим транспортним засобом було визначено автомобіль НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_3, франшиза по договору страхування склала 1000 грн.

Відповідно до п. 4 Полісу № АС/2574716 - ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок настання страхового випадку, заподіяну майну потерпілого, встановлено в 50 000 грн.

У відповідності до ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач ОСОБА_3 проінформував позивача ОСОБА_4, причетного до ДТП, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надав відомості про наявність у нього страхового Полісу №АС/2574716.

Крім того, на виконання ст. 33.1.4. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом трьох днів з дня настання страхового випадку, а саме 07 березня 2014 року, відповідач письмово повідомив страховика СТдВ "Гарантія" про ДТП, а також надав відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна позивача, контактний телефон та адресу відповідача - застрахованої особи.

Зазначені обставини підтверджуються товарно-транспортною накладною №4524 від 07 березня 2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №10044/6/16 ТОВ "НОВА ПОШТА" (а.с.52-54).

Вказане повідомлення про ДТП представником страхової компанії - менеджером Данилевич було отримане 11 березня 2014 року о 12 год. 30 хвилин, про що свідчить експрес-накладна №524 (а.с.54).

З огляду на вкладене, винною у скоєнні ДТП особою - відповідачем ОСОБА_3 Страховику - СтДВ "Гарантія" було надано весь необхідний перелік документів, та виконані всі вимоги Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для того, щоб постраждала в ДТП особа - позивач ОСОБА_4 мав змогу отримати страхове відшкодування від страхової компанії, що належить йому згідно вищевказаного Закону.

Відповідно до ст.22-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається із п. 4 Полісу № АС/2574716 - ліміт відповідальності за шкоду заподіяну внаслідок настання страхового випадку, заподіяну майну потерпілого, складає - 50 000 грн.

Франшиза по договору страхування склала 1000 грн.

Таким чином, розмір страхового відшкодування, що по Закону підлягає сплаті позивачу ОСОБА_4, зважаючи на ліміт Полісу № АС/2574716 та наявність франшизи, складає 49 000 грн.

Як було зазначено вище, розмір завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, склав 69 194 грн., та 800 грн. - сума витрат на проведення незалежної оцінки матеріальної шкоди, а всього 69 994 грн., із яких 25 400 грн. було відшкодовано позивачу відповідачем у добровільному порядку.

Таким чином, сума невідшкодованої позивачу матеріальної шкоди, включаючи його витрати на проведення незалежної оцінки, склала 44 594 грн. (69 994 грн. - 25 400 грн.), яка є меншою ліміту страхової відповідальності, яка встановлена Полісом № АС/2574716.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), лише у разі недостатності цієї страхової виплати.

З огляду на викладене, розмір відповідальності відповідача ОСОБА_3 визначений лише в сумі, яка перевищує суму ліміту відповідальності за страховим Полісом. В даному випадку ОСОБА_3 мав відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду, включаючи сплачену суму за незалежну оцінку завданої шкоди, складає 20 994 грн. (69194 грн. + 800 грн.) - 49 000 грн.).

Як було зазначено вище, відповідач у добровільному порядку відшкодував позивачу завдану шкоду у розмірі 25 400 грн., тобто на 4406 грн. більше, ніж ту, яку був зобов'язаний відшкодувати.

Так, пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

За таких обставин, доводи представника позивача про те, що право вибору відповідача належить позивачу ОСОБА_4, який є потерпілим від ДТП, є безпідставними і такими, що не передбачені чинним законодавством, яким регулюються питання щодо страхового відшкодування завданої потерпілому застрахованою особою.

З огляду на викладене, та враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 відмовився відшкодовувати позивачу суму матеріальної шкоди, виплата якої яка передбачена страховим Полісом № АС/2574716, то питання щодо її відшкодування матеріальної шкоди, в межах ліміту відповідальності, яка складає 49 000 грн., має вирішуватись у відповідності до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 1194 ЦК України та страхового Полісу№ АС/2574716.

При цьому слід зазначити, що колегія суддів позбавлена можливості вирішення питання щодо стягнення на користь позивача ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди зі страховика - СТдВ "Гарантія", оскільки остання не залучена до участі у справі в якості відповідача.

Що стосується завданої моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_4, та яку суд першої інстанції визначив на рівні 500 грн., з чим погодився позивач ОСОБА_4, то колегія суддів зазначає наступне.

Як було вказано вище, відповідач ОСОБА_5 на 4406 грн. перевищив розмір шкоди, яку відшкодував позивачу у добровільному порядку, від тієї, яку був зобов'язаний відшкодувати.

Таким чином, та враховуючи, що позивач ОСОБА_4 погодився із розміром завданої йому моральної шкоди у сумі 500 грн., то колегія суддів вважає, що дана моральна шкода також відшкодована відповідачем ОСОБА_5 у повному обсязі в добровільному порядку.

Що стосується доводів представника позивача з приводу того, що СТдВ "Гарантія" на даний час припинила свою діяльність, то вони є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів вказаних доводів.

Між тим, у разі ліквідації СТдВ "Гарантія" на час розгляду справи, то відповідальність за застраховану особу, винну у скоєнні ДТП, має нести у встановленому законом порядку МТСБУ, а не застрахована особа.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3

Що стосується розподілення між сторонами судового збору, як того вимагає ст. 88 ЦПК України, то колегія суддів зазначає, що при зверненні до суду апеляційної інстанції апелянт був зобов'язаний сплатити судовий збір у сумі 222,97 грн. за вимоги матеріального характеру та 121,80 грн. - за вимоги морального характеру, а всього 344,77 грн.

Враховуючи, що апелянтом ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у сумі 230 грн. (а.с.89), то зазначена сума підлягає стягненню на його користь з позивача ОСОБА_4

Різниця судового збору у сумі 114,7 грн. підлягає стягненню з позивача ОСОБА_4 на користь державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа - Страхове товариство із додатковою відповідальністю "Гарантія", відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 230 (двісті тридцять гривень) та на користь державного бюджету України - у розмірі 114,77 (сто чотирнадцять гривень 77 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко