Справа № 190/1567/15-ц
Провадження №2/190/754/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м.Пятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пятихатської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2,, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_5 є його батьком, 11 березня 2014 року батько помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою м. Пятихатки, вул. Калініна 142 Дніпропетровської області. Вказаний будинок батько за життя заповів йому. З приводу отримання спадщини після смерті батька звернувся до П`ятихатської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки батько за життя не зареєстрував свого права на вказаний будинок.

У звязку з вищевказаним просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою м. Пятихатки, вул. Калініна 142, Дніпропетровської області, розташований на земельній ділянці площею 540 кв.м., який складається з жилого будинку загальною площею 246 кв.м. з надвірними будівлями літня кухня 50 кв.м., гараж 48 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 11 березня 2014 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач виконавчий комітет Пятихатської міської ради Пятихатського району Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 квітня 1957 року виконавчим комітетом Пятихатської ради депутатів трудящих було прийнято рішення № 51 про відвід земельної ділянки ОСОБА_5 під будівництво індивідуального житлового будинку за адресою м. Пятихатки вул. Калініна 92-а, Дніпропетровської області та відповідно до Акту відводу земельної ділянки від 15 травня 1957 року був здійснений відвід у натурі земельної ділянки за цією адресою, загальною площею 500 кв.м./а.с.8,9/

10 травня 1957 року між ОСОБА_5 та виконавчим комітетом Пятихатської ради депутатів трудящих укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, відповідно до якого ОСОБА_5 було надано на праві безстрокового користування земельну ділянку загальною площею 500 кв.м. за вказаною адресою для будівництва одноповерхового житлового будинку, житловою площею 29,42 кв.м., з кількістю 3 кімнати /а.с.10-11/

Згідно технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок № 142 по вул. Калініна м. Пятихатки Дніпропетровської області, який виготовлений на імя ОСОБА_5 14.08.1984 року домоволодіння складається з веранди 4,70 кв.м., коридора 3.90 кв.м., кухні 6.60 кв.м., трьох житлових кімнат кімнати площею 11,60 кв.м., 5,70 кв.м, 5,30 кв.м., кладової площею 2,80 кв.м., з надвірними будівлями: колодязем, парканом, воротами /а.с.12-17/

11 березня 2014 року в м. Пятихатки Дніпропетровської області ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.5/.

За життя ОСОБА_5, належний йому будинок № 142 по вул. Калініна м. Пятихатки Дніпропетровської області заповів позивачу ОСОБА_1, про що свідчить копія заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Пятихатського районного нотаріального округу Дніпропетровської області/а.с.6/.

12 серпня 2015 року державним нотаріусом Пятихатської державної нотаріальної контори позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 11 березня 2014 року відмовлено, оскільки ОСОБА_5 за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок № 142 по вул. Калініна в м. П`ятихатки Дніпропетровської області/а.с.18/

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12)

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації

Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦK України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до додатку 3 "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно" рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, будівництво спірного будинку було закінчено до 5 серпня 1992 року та діючим на той час законодавством обов'язковість його державної реєстрації не була передбачена, а в технічному паспорті, з урахуванням відомостей якого позивачем заявлений позов, не міститься ніяких застережень щодо незаконності або самочинності будівництва будь-яких приміщень чи прибудов та в судовому засіданні не було встановлено порушення законних прав інших осіб при будівництві спірного будинку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач іншим шляхом, крім судового не може захистити свої спадкові права, а тому позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою м. Пятихатки, вул. Калініна, 142, Дніпропетровської області є законними та обгрунтованими, в звязку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок № 142 по вул. Калініна, м. Пятихатки, Дніпропетровської області, розташований на земельній ділянці площею 540 кв.м., який складається з жилого будинку загальною площею 246 кв.м. з надвірними будівлями літня кухня 50 кв.м., гараж 48 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 11 березня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, через П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області.

Стороною яка не приймала участь в судовому засіданні апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_6 Легкошерст