АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4898/14-ц 22-ц/774/1480/К/15
Справа №182/4898/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1480/К/15 Шестакова З.С.
Категорія № 27 (ІУ) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Соколан Н.О.

при секретарі: Масловій К.В.

за участю: представника позивача Чужикової Дарини Ігорівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову Банк зазначив, що 18 жовтня 2007 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 63 600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,90 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 19 жовтня 2020 року.

18 грудня 2008 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 2 про перенесення строків сплати процентів.

30 грудня 2008 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 5 про зміну графіка погашення кредиту.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.10.2007 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки № 0/0/2/3 від 18 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С. за реєстровим № 4063, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3

Відповідно до умов споживчого кредиту № 0 від 18 жовтня 2007 року, відповідач зобов'язався належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти) у терміни, встановлені кредитним договором. Однак, у встановлені кредитним договором терміни, відповідач свої обов'язки по сплаті кредиту не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 06 червня 2014 року складає 71 813,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.06.2014 становить 844 540,04 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 47 687,84 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 560 821,40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 360,35 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 239 443,01 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1 588,75 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 18 684,13 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентам - 2 176,10 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 25 591,50 грн.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов споживчого кредиту № 0 від 18.10.2007 року, ПАТ „УкрСиббанк" набув права звернення стягнення на предмет іпотеки.

18 березня 2014 року на адресу ОСОБА_3 Банк направив вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Зазначена вимога була особисто отримана відповідачем 21 березня 2014 року.

Відповідач в строки, надані Банком не виконав вимогу ПАТ „УкрСиббанк" та не повернув кредитні кошти.

На підставі наведеного ПАТ «УкрСиббанк» просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 0/0/2/3 від 18 жовтня 2007 року, а саме - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок виконання зобов'язання за споживчим кредитом № 0 від 18.10.2007 року на загальну суму 71 813,04 доларів США 04 цента, що за курсом НБУ станом на 06.06.2014 року становить 844 540,04 грн.

Встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України „Про іпотеку" та встановити початкову ціну визначену на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства (а.с.6). Стягнути з ОСОБА_3 на користь Банка судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, апелянт посилається на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 на підставі ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд першої інстанції не взяв до уваги, що норми зазначеного закону не змінюють, не припиняють та не скасовують дію норм матеріального закону щодо обов'язкового виконання зобов'язань та настання передбачених законом наслідків у разі їх порушення, вони не встановлюють підстав для відмови у судовому захисті прав кредитора-іпотекодержателя у разі звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах виконавчого провадження. Таким чином, на думку апелянта, установлений ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті, лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) нерухоме майно.

При ухваленні рішення судом першої інстанції також не було з'ясовано питання щодо наявності у відповідача іншого нерухомого майна, крім предмету іпотеки, а також, чи використовується іпотечне майно ним як місце для постійного проживання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 18 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 63 600 доларів США , який відповідач зобов'язався повернути не пізніше 19 жовтня 2020 року та сплатити 12,90 % річних за користування кредитом.

18 грудня 2008 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 2 про перенесення строків сплати процентів.

30 грудня 2008 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 5 про зміну графіка погашення кредиту.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.10.2007 та відповідно до ст. 546 ч. 1 ЦК України між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_3укладено Договір іпотеки № 0/0/2/3 від 18 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С. за реєстровим № 4063, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 (а.с.35-37).

У зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором № 0 виникла заборгованість, яка станом на 06 червня 2014 року складає 71 813,04 доларів США, що за курсом НБУ становить 844 540,04 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 47 687,84 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 560 821,40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 360,35 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 239 443,01 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1 588,75 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 18 684,13 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентам - 2 176,10 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 25 591,50 грн.

Звертаючись до суду з позовом, Банк посилався на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 06 червня 2014 року перед Банком утворилася заборгованість у сумі 71 813,04 доларів США, що за курсом НБУ становить 844 540,04 грн., в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що квартира, яка виступає як забезпечення зобов'язань позичальника ОСОБА_3 за споживчим кредитом, наданим ПАТ „УкрСиббанк" в іноземній валюті, використовується відповідачем як місце його постійного проживання та реєстрації, іншого житла у відповідача немає, а тому суд дійшов висновку про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» .

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також право на відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, а також початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації.

Як убачається із матеріалів справи, між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки № 0/0/2/3 від 18 жовтня 2007 року, предметом якого є двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С. 18.10.2007 року за реєстровим № 4061 (а.с.35-37).

Відповідно до п.1.2 договору іпотеки за домовленістю сторін заставна вартість предмета іпотеки складає 357 300 грн., яку сторони визначили виходячи з ринкової вартості предмета оцінки згідно висновку експерта з якою погодився представник позивача в засіданні колегії суддів , а відповідач не надав будь-яких заперечень з цього приводу.

Пунктом 4.1 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання що забезпечено іпотекою за цим Договором.

18 березня 2014 року на адресу ОСОБА_3 Банком направлено вимогу/іпотечне повідомлення за № 26-52-2776 про погашення заборгованості за кредитним договором, в якому також зазначено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги Банку (а.с.40,41). Дану вимогу відповідачем було отримано особисто 21.03.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового повідомлення (а.с.42).

З урахуванням розміру заборгованості, який станом на 06 червня 2014 року складає 71 813,04 доларів США , що за курсом НБУ становить 844 540,04 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 47 687, 84 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 560 821,40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 360,35 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 239 443,01 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1 588,75 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 18 684,13 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентам - 2 176,10 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 25 591,50 грн., враховуючи співмірність заборгованості із вартістю предмета іпотеки, яка відповідно до умов іпотечного договору складає 357 300грн., колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Посилання суду першої інстанції, на неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСибанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, є помилковим, в зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу. з огляду на наступне.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, та не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

Таким чином рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 вересня 2015 року № 6-1515цс15, від 30 вересня 2015 року № 6-1058цс15, від 27 травня 2015 року № 6-57цс15, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» та звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 0/0/2/3 від 18 жовтня 2007 року, а саме - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок виконання зобов'язання за споживчим кредитом № 0 від 18.10.2007 року на загальну суму 71 813 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.06.2014 року становить 844 540,04 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 47 687,84 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 560 821,40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 360,35 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 239 443,01 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1 588,75 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 18 684,13 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентам - 2 176,10 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 25 591,50 грн.. шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України „Про іпотеку".

Встановити початкову ціну предмета іпотеки у розмірі 357 300 грн. виходячи з наступного.

Положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду Українидійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2015 року № 6-61цс15, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку з чим позовні вимоги в частині встановлення початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 217 ЦПК України не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3441 грн. та апеляційної інстанцій - 1827 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309, 313, 314- 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 0/0/2/3 від 18 жовтня 2007 року, а саме - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок виконання зобов'язання за споживчим кредитом № 0 від 18.10.2007 року на загальну суму 71 813 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.06.2014 року становить 844 540,04 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 47 687,84 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 560 821,40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 360,35 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 239 443,01 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1 588,75 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 18 684,13 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентам - 2 176,10 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 25 591,50 грн.

Встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України „Про іпотеку", встановивши початкову ціну предмета іпотеки у розмірі 357 300 грн.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії ЗУ Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3441 грн. та апеляційної інстанцій - 1827 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Н.О. Соколан