Справа № 2607/9783/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Неганової Н. В. ,

при секретарі - Савіцькому Я. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Подільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про витребування майна і визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головне управління юстиції у м. Києві, Подільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1, як правонаступник після померлого позивача ОСОБА_5, звернулася до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнила, посилаючись на те, що 25.01.1978 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб (прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_6.). ІНФОРМАЦІЯ_2 року у подружжя народився син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 року після тривалої хвороби ОСОБА_7 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на праві власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. На момент смерті ОСОБА_7 укладених нею та діючих заповітів не було, а тому ОСОБА_5 і ОСОБА_2 набули статусу потенційних спадкоємців за законом першої черги на вказану 1/3 частину спірної квартири в рівних частках, тобто по 1/6 частині квартири кожному. ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_7, оскільки фактично вступив в управління та володіння вказаним спадковим майном, а весь час до смерті опікувався хворою та непрацездатною дружиною, надавав їй необхідну допомогу, забезпечував та оплачував їй лікування й підтримання життєдіяльності. Відповідач ОСОБА_2 не вчинив жодної дії щодо прийняття спадщини після смерті матері, до того ж злісно ухилявся від виконання покладених на нього в силу закону обов'язків по утриманню непрацездатної матері, надання їй необхідної допомоги, піклування. Вищевказана квартира належала на праві власності в рівних частках ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2 і з 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року була постійним місцем спільного проживання подружжя. ОСОБА_5 з дня смерті дружини та до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року постійно проживав у вказаній квартирі, власними силами та за власний рахунок робив поточний ремонт, підтримував її в охайному стані, сплачував за житлово-комунальні послуги, електроенергію, користування телефоном. ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_5 після смерті дружини ОСОБА_7 прийняв спадщину у розмірі 1/6 частини квартири АДРЕСА_1. Крім того, як зазначає в позовній заяві ОСОБА_1, з 1991 року у ОСОБА_7 почалися серйозні проблеми зі здоров'ям, в 1993 році у неї було виявлено та діагностовано онкологічне захворювання - рак молочної залози. В період з 1991 року до моменту її смерті з метою виявлення та подолання хвороби були проведені багаточисельні медичні обстеження та медичні, в тому числі реабілітаційні, курси лікування. З 1994 року стан здоров»я ОСОБА_7 погіршився, її фізичний стан став безпорадним та потребував постійного догляду зі сторони інших осіб, постійних діагностик та лікування, що в свою чергу потребувало грошових витрат. Через хворобу ОСОБА_7 було присвоєно ІІ групу інвалідності, з січня 1994 року ОСОБА_7 до дня своєї смерті не працювала. Позивачка ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_5 взяв на себе повне матеріальне утримання дружини, забезпечував її продуктами харчування, одягом та іншими життєво важливими речами, а також оплачував численні медичні діагностики, аналізи, лікарські засоби, терапевтичні курси, інші медичні процедури тощо. Також ОСОБА_5 піклувався, виховував та матеріально утримував їх спільного сина - відповідача ОСОБА_2 Після досягнення свого повноліття ОСОБА_2 продовжував перебувати на утриманні свого батька, від піклування за своєю матір'ю ОСОБА_7 ухилявся, постійної та належної допомоги не надавав, матеріального утримання чи хоча б допомоги не здійснював, вів аморальний спосіб життя. Останні роки перед смертю ОСОБА_7 майже весь час знаходилась у лікарні. Щоб заробити гроші на її лікування ОСОБА_5 був вимушений ночами «грачувати», а вдень знаходився біля дружини у лікарні, коли ж повертався додому, то заставав сина з п'яною компанією, дівчатами. ОСОБА_1 вважає, що за таких обставин ОСОБА_5 був єдиним піклувальником та утримувачем дружини ОСОБА_7, свого сина ОСОБА_2 та їх спільної квартири. Також ОСОБА_1 зазначає, що вона з ОСОБА_5 уклали шлюб 02.07.2002 року, вона постійно проживала з чоловіком. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. На момент його смерті укладених ним та діючих заповітів не було. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. 23.02.2012 року ОСОБА_1 звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім неї до нотконтори з заявами про прийняття спадщини звернулись також 24.01.2012 року - син померлого ОСОБА_8, 10.05.2012 року - дочка померлого від неоформлених у шлюб відносин ОСОБА_4, а мати померлого ОСОБА_3 звернулась 24.01.2012 року до нотконтори з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь онука ОСОБА_2 Оскільки ОСОБА_3 відмовилась від своєї частки в спадщині на користь онука, то частка ОСОБА_2 збільшилась і становить 1/6 частину квартири, а розмір часток ОСОБА_4 та ОСОБА_1, на думку позивачки, становить по 1/12 частині спірної квартири. Позивачка ОСОБА_1 просить визнати, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_7 у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1; усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7; визнати, що ОСОБА_5 набув право власності на 1/3 частину зазначеної квартири у порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_7; усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину вищевказаної квартири у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати.

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, який в ході розгляду справи уточнив. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.06.2013 року позов ОСОБА_2 об»єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями майна померлого є він, мати померлого ОСОБА_3, донька ОСОБА_4 та дружина батька ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_5 Першою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №68/2012. ОСОБА_3 відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_2 Спору про спадкове майно з ОСОБА_4 ОСОБА_2 не має. Він визнає право власності ОСОБА_4 на 1/12 частину спірної квартири, а ОСОБА_4, в свою чергу, не заперечує проти визнання права власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті батька на 1/6 частину вказаної вище квартири. ОСОБА_1 звернулась до нотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, однак свідоцтво про право на спадщину, на думку ОСОБА_2, вона умисно не отримує. ОСОБА_2 позбавлений можливості оформити спадщину після смерті свого батька, оскільки ОСОБА_1 не надає правовстановлюючі документи на спірну квартиру до нотаріальної контори. ОСОБА_2 також в позові зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати ОСОБА_7 Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 звернувся до Третьої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу №№578/2010. Інші спадкоємці за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори не зверталися. На момент смерті ОСОБА_7 її син ОСОБА_2 був прописаний та проживав в АДРЕСА_5, а тому він вважає, що прийняв спадщину після смерті матері. Однак оформити свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 не має змоги, оскільки право власності на належну матері частку у квартирі було визнане за ОСОБА_5 на підставі заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2009 року, а останній після реєстрації права власності 20.06.2009 року на підставі заочного рішення в Київському міському БТІ подарував 31.07.2009 року цю 1/3 частину спірної квартири ОСОБА_1 На момент звернення ОСОБА_2 з даним позовом до суду заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2009 року скасоване, а відтак ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 заволоділа майном незаконно, оскільки ОСОБА_2 успадкував вказану частку. Про дарування частини квартири ОСОБА_1 ОСОБА_2 дізнався восени 2012 року., вважає, що його батько та ОСОБА_1 умисно приховали від нього факт укладання договору дарування. У ОСОБА_2 і ОСОБА_1 склались конфліктні відносини, ОСОБА_1 намагається зменшити його частку у праві власності на спірну квартиру, а також перешкоджає у користуванні належною йому часткою спірної квартири, змінила вхідні замки до спірної квартири і не пускає ОСОБА_2 до квартири. ОСОБА_2 просить визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, витребувати у ОСОБА_1 1/3 частину вказаної квартири на свою користь.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнила. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.06.2013 року (т. 2 а.с.216) позов ОСОБА_4 об»єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_4 посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_7 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями майна померлої були чоловік ОСОБА_5 і син ОСОБА_2 Син ОСОБА_2 звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а чоловік ОСОБА_5 - не звертався. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2009 року ОСОБА_2 було усунуто від права на спадкування майна матері, а за ОСОБА_5 було визнано право власності в порядку спадкування на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. 31.07.2009 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 успадковану 1/3 частину спірної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_4, помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_4 зазначає, що спадкоємці також мають право на отримання долі від 1/6 частини спірної квартири, яку ОСОБА_5 успадкував після померлої дружини ОСОБА_7, а отже спадковою масою є 1/2 частина квартири АДРЕСА_2. Спадкоємцями майна померлого є ОСОБА_4, мати померлого ОСОБА_3, син ОСОБА_2 та дружина батька ОСОБА_1 ОСОБА_4 прийняла спадщину після померлого батька, у встановлений законом строк подала заяву до нотаріальної контори. Однак оформити спадщину вона не має можливості через те, що ОСОБА_1 не надає правовстановлюючі документи на спірну квартиру до нотаріальної контори. Крім того, ОСОБА_4 вважає, що договір дарування від 31.07.2009 року є недійсним, оскільки заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2009 року, на підставі якого ОСОБА_5 зареєстрував за собою право власності на 1/3 частину спірної квартири після смерті дружини ОСОБА_7, скасоване ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.07.2012 року. ОСОБА_4 просить визнати недійсним договір дарування від 31.07.2009 року частини спірної квартири, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.11.2015 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_9, Подільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в частині позовних вимог про усунення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від права спадкування закрито.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали свої позовні вимоги з тих же підстав і просили задовольнити, проти позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заперечували і просили відмовити в задоволенні їх позовів.

ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні підтримали свій позов і просили задовольнити, з позовом ОСОБА_4 погодились частково, а позов ОСОБА_1 не визнали і просили їй відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свій позов підтримала і просила задовольнити, позов ОСОБА_2 визнала і не заперечувала проти його задоволення, а позов ОСОБА_1 не визнала і просила відмовити в задоволенні її позову.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні погодилася з позовами ОСОБА_2 і ОСОБА_4 і просила їх задовольнити, а ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні позову.

Представники Головного управління юстиції у м. Києві і Подільського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_3 належала на праві власності сім'ї ОСОБА_2: ОСОБА_5 - батьку, ОСОБА_7 - матері і ОСОБА_2 - сину на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1998 року НОМЕР_1, виданого відділом приватизації житлового фонду Шевченківської держадміністрації (т.1 а.с.14).

Вказані особи були зареєстровані у спірній квартирі та постійно в ній проживали, що підтверджується довідками ЖЕК №709 (т.1 а.с.15,16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 померла, вбачається з свідоцтва про смерть (т.1 а.с.13).

Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на праві власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_3.

Спадщину після смерті ОСОБА_7 фактично прийняли її чоловік ОСОБА_5 та її син ОСОБА_2, які проживали у вказаній квартирі на момент смерті спадкодавця і продовжували проживати в ній після смерті ОСОБА_7, що підтверджується довідкою по формі №3 ЖЕК №709 (т.1 а.с.16).

02.07.2002 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 (т.1 а.с.98), і вони стали проживати у спірній квартирі.

У 2008 році між батьком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу поділу майна, після чого батько заперечував проти проживання сина у спірній квартирі та звернувся до суду з позовом про усунення його від права спадкування після смерті матері.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2009 року (яке в подальшому було скасоване) позов було задоволено - ОСОБА_2 було усунуто від права спадкування за законом частки після смерті матері, а за ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3, тобто на всю спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 (т.1 а.с.44-45).

31.07.2009 року ОСОБА_5 подарував 1/3 частину спірної квартири своїй дружині ОСОБА_1 В пункті 2 договору дарування, посвідченого нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А., зазначено, що 1/3 частина квартири, що дарується, належить «Дарувальнику» на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2009 року в справі № 2-957/09 (т.2 а.с.65).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.69).

Спадкоємцями відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу за законом після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_2 (т.1 а.с.80-копія свідоцтва про народження), дочка ОСОБА_4 (т.1 а.с.109-копія свідоцтва про народження, а.с.110-витяг з реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб), дружина ОСОБА_1 і мати ОСОБА_3 (т.1 а.с.94-копія свідоцтва про народження ОСОБА_5, т.1 а.с.103-витяг з реєстру).

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 (т.1 а.с.67, 95, 106-копії заяв).

ОСОБА_3 відмовилась від своєї частки у спадщині на користь онука ОСОБА_2 у термін, встановлений ст.1270 ЦК України та у порядку, передбаченому ч.2 ст.1274 ЦК України (т.1 а.с.68).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.01.2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, таким, що прийняв спадщину у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року його матері ОСОБА_7 а також визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року його батька ОСОБА_5, витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, яку вона набула на підставі договору дарування 1/3 частини цієї квартири, укладеного 31.07.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, усунуто перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1, виселено ОСОБА_9 з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення. Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року її батька ОСОБА_5 В решті позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, а також у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про усунення від спадкування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 після померлого ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.06.2014 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16.01.2014 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування після ОСОБА_5, позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Подільський РВ ГУ ДМС України в м. Києві про витребування майна, визнання права власності у порядку спадкування після ОСОБА_5, позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головне управління юстиції у м. Києві, Подільський РВ ГУ ДМС України в м. Києві про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності у порядку спадкування після ОСОБА_5 У решті рішення Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16.01.2014 року щодо визнання ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, таким, що прийняв спадщину у виді 1/6 частини квартири АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7, визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року його матері ОСОБА_7, усунення перешкод ОСОБА_2 у користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_4, виселення ОСОБА_9 з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення, відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 та усунення ОСОБА_2 і ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 залишено без змін.

Відповідно до положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2009 року в справі № 2-957/09, на підставі якого за ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, було скасовано 30.07.2012 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (т.1 а.с.129-130).

Оскільки ОСОБА_5 після померлої дружини ОСОБА_7 фактично прийняв спадщину у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_3, а подарувавши її, розпорядився за життя цією частиною, договір дарування від 31.07.2009 року слід визнати недійсним в частині дарування 1/6 частини квартири АДРЕСА_3 на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Отже, після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_3.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно з ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Спадкоємці майна померлого першої черги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в рівних частинах мають успадкувати це майно (1/3 : 4 = 1/12) згідно з ст.1267 ЦК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 відмовилась від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_2, за ОСОБА_2 слід визнати право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3, а за ОСОБА_1 і ОСОБА_4 - на 1/12 частину цієї квартири за кожним.

Оскільки за договором дарування у власність ОСОБА_1 перейшла 1/3 частина спірної квартири від ОСОБА_5, який не мав права на відчуження 1/6 частини, а право власності на цю 1/6 частину визнано за ОСОБА_2 на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2013 року, договір дарування в частині 1/6 є недійсним, а тому в силу ст. 388 ЦК України ОСОБА_2 має право витребувати 1/6 частину від ОСОБА_1 на свою користь.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири підлягає задоволенню, а вимога про витребування майна - частковому задоволенню.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_4 в підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1, то вимога про визнання за нею права власності на 1/12 частину вищевказаної квартири у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 підлягає задоволенню з викладених вище мотивів. Вимога про визнання що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_7 у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 не підлягає задоволенню, оскільки, на думку суду, є зайвою, адже за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2013 року визнано ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, таким, що прийняв спадщину у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 Також не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання, що ОСОБА_5 набув право власності на 1/3 частину зазначеної квартири у порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_7, оскільки вона не обґрунтована позивачкою і не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2013 року ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, визнано таким, що прийняв спадщину у виді 1/6 частини квартири АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7

Таким чином, позови в судовому засіданні знайшли часткове підтвердження, а тому підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 203, 215, 330, 388, 391, 1258, 1261, 1267, 1268, 1270, 1274 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року її чоловіка ОСОБА_5.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Подільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про витребування майна і визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом частково задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року його батька ОСОБА_5.

Витребувати у ОСОБА_1 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 на користь власника ОСОБА_2.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головне управління юстиції у м. Києві, Подільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати договір дарування, укладений 31.07.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, посвідчений державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі за №1-1758), недійсним в частині дарування 1/6 частини квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року її батька ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. В. Неганова