УХВАЛА

21.07.2015 року 6/425/62/15

425/2266/15-ц

місто Рубіжне Луганської області 425/92/13ц

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.

за участю секретаря Кулішової О.С.,

без виклику та повідомлення сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рубіжне Луганської області подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

встановив:

20 липня 2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, в якому зазначила, що у ВДВС Рубіжанського МУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2/425/358 від 09.07.2014 року виданий Рубіжанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 20000 гривень та судовий збір 243,60 гривень.

Суд дослідивши матеріали подання старшого державного виконавця вважає, що у задоволенні подання слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцем знаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений порядок стягнення аліментів, зокрема, відповідно до частини 2 цієї статті у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Старший державний виконавець ВДВС Рубіжанського МУЮ до суду не з'явилася і не довела своїх вимог, викладених у поданні, не надала до суду матеріали виконавчого провадження, до подання надано копії документів, які містяться у виконавчому провадженні.

Із подання та доданих до нього копій документів вбачається, що старшим державним виконавцем вживалися заходи примусового стягнення, зокрема було арештовано майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради від 18.06.2015 року вбачається, що за боржником ОСОБА_2 як за співвласником станом на 31.12.2012 року зареєстрована частина квартири АДРЕСА_1.

Разом з цим, старшим державним виконавцем суду не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом. Навпаки, до подання надано копію заяви боржника від 11.06.2015 року на імя керівника ВДВС, в якій він вказав, що офіційно не працює, майна не має, також зазначив, що він не заперечує проти боргу, який сплачує за можливістю.

Отже, суд приходить до висновку, що боржник обізнаний про наявність відносно нього відкритого виконавчого провадження.

Суд зазначає, що невиконання боржником, який обізнаний щодо наявності відносно нього відкритого виконавчого провадження, самостійно зобовязань протягом строку примусового виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Згідно листа Державної прикордонної служби України від 26.05.2015 року відомості про перетинання державного кордону України ОСОБА_2 у базі даних інформації щодо перетинання державного кордону України відсутні.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, зокрема, право державного виконавця на звернення до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Таким чином, законодавець передбачив можливість зазначених обмежень, а не обов'язкове їх застосування.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює заходи примусового виконання рішень, згідно цієї статті, заходами примусового виконання рішення є:

1.звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2.звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3.вилучення в боржника і передача стягувача певних предметів, зазначених у рішенні;

4.інші доходи, передбачені рішенням.

Таким чином, вирішення питання, щодо обмеження особи в праві виїзду за межі України може бути останнім етапом примусового виконання судового рішення, якщо державний виконавець застосував усі заходи примусу тощо.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом наведених вище норм законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

Як вбачається з подання та доданих копій документів, розмір заборгованості ОСОБА_2 станом на 14.07.2015 року становить 21767,96 гривень, тобто в подані йдеться лише про наявність боргових зобовязань ОСОБА_2 та те, що ці зобовязання боржником не погашені. Доказів, які свідчать про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобовязання та наявності у нього закордонного паспорту і реальної можливості для виїзду за кордон з метою ухилення від виконання рішення суду старшим державним виконавцем до подання не надано.

Також, старшим державним виконавцем не надано доказів, що нею відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано передбачені законодавством заходи щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними, з урахування належності боржнику частки квартири.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України не обґрунтоване, оскільки не надано доказів на підтвердження тих обставин, що боржник ухиляється від виконання зобовязання та про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення цього подання.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд,-

ухвалив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мирошникова О.Ш.