У Х В А Л А

05 березня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровській області в складі головуючого судді Головіна В.О., при секретарі Мерцаловій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В

Заявник в скарзі посилається на те, що постановою державного виконавця від 05.01.2015 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 Гіулієвича, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявник просить суд визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати зазначену постанову.

Заявниця просила суд розглянути скаргу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, щодо виконання судового рішення, можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ у порядку, передбаченому Законом.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

За виконавчим провадженням заявниця є стягувач, оскільки на її користь і в її інтересах видано виконавчий лист.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України « Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Згідно ст.124, ст.129 Конституції України рішення судів є обов'язковими до виконання на всій території України для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб.

23.12.20014р. заявниця отримала в Павлоградському міськрайонному суді виконавчий лист № 185/11458/14-ц від 11.12.2014р. про стягнення на її користь з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 Гіулієвича, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1286 грн. щомісячно починаючи з 24.11.2014р. до досягнення дитиною повноліття.

23.12.2014р. заявниця звернулась з заявою до ВДВС ПМРУЮ про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом.

Постановою державного виконавця від 05.01.2015 року у відкритті виконавчого провадження було відмовлено. Державний виконавець вказав, що у боржника відсутній ідентифікаційний код, тому у відкритті виконавчого провадження слід відмовити.

Згідно п.п. «г» п.3.3.Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець враховує: що для фізичних осіб реєстраційний номер облікової картки платників податків не зазначається в виконавчому документі, якщо особа є іноземцем та законодавством країни, на території якої проживає фізична особа, встановлено інші форми обліку, або якщо особа відмовилась мати його через свої релігійні переконання. Боржник за виконавчим листом є громадянином ОСОБА_5, не має ідентифікаційного коду на території України, оскільки не є громадянином України.

Крім того, державний виконавець наділений повноваження згідно п.3.12 вказаної Інструкції отримати інформацію про наявність чи відсутність ідентифікаційного коду боржника шляхом направлення запиту до органів податкової служби.

З даного питання було висловлено позицію Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця під час виконання рішень у цивільних справах», а саме, що відсутність ідентифікаційного коду у виконавчому документі не є підставою мови у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином, дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження є неправомірними, а постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на користь держави витрати на судовий збір в сумі 121.80 гривень.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 від 05 січня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на користь держави витрати на судовий збір в сумі 121.80 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

ОСОБА_6