Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2231/15 Головуючий у 1 інстанції: Ревуцький С.І.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним.

Позивач зазначав, що між ним та ПАТ КБ ««ПРИВАТБАНК» 12.09.2007 року був укладений кредитний договір № ZPBNAK00100095 на суму 245749,84 грн. на наступні цілі: 130000 грн. на придбання автомобіля, 34 грн. на сплату реєстрації предмету застави, 14301,86 грн. на оплату страхових платежів за договорами страхування, 1300 грн. винагороди за надання фінансового інструменту, 100113,86 грн. на сплату страхових платежів у випадках, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% на суму виданого кредиту. Кредитні кошти надавалися строком на 7 років - до 12.09.2014 року.

Згідно п. 7.1 він зобов'язаний щомісяця сплачувати відповідачу кошти в сумі 2952,05 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди. Перед укладанням цього договору банк не провів переддоговірної роботи, типова форма умов кредитування йому не надавалась.

Пізніше відповідач самостійно збільшив відсоткову ставку за кредитом, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2011 року було визнано незаконним. В результаті судових розглядів, він дізнався, що відповідач робить розрахунки суми заборгованості, виходячи з того, що у році 360 днів, хоча насправді 365-366 днів, що він вважає ознакою обману. Крім того, при виплаті щомісячного платежу в сумі 2952,05 грн. він в результаті сплачує більшу суму, ніж передбачено договором.

Посилаючись на ці обставини, просив визнати кредитний договір недійсним.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції, враховуючи правовідносини сторін та правове обґрунтування позову, застосував приписи статей 229, 230 ЦК України, якими визначені правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки та правові наслідки вчинення правочину під впливом обману.

Відмовивши ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд виходив з того, що відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним, оскільки ОСОБА_2 уклав оспорюваний ним кредитний договір у добровільному порядку, в тексті кредитного договору передбачені всі необхідні дані щодо розміру щомісячного погашення кредиту (інуітетні платежі), строки внесення щомісячних оплат, термін дії договору. Також судом враховано, що протягом двох років ОСОБА_2 визнавав умови цього договору та виплачував передбачені договором щомісячні платежі. Також суд посилався на те, що позивачем не доведено факту не проведення переддоговірної роботи, ненадання типових умов кредитування тощо, а зазначене позивачем не має ознаків вчинення правочину під впливом помилки чи обману.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Основний довід апеляційної скарги ОСОБА_2 полягає в тому, що з ним переддоговірна робота банком не проводилася, а тому порушено його права, оскільки він був позбавлений можливості обрати найбільш вигідні умови кредитування. В якості правового обґрунтування позову вказував на те, що кредитний договір слід визнати недійсним, оскільки він укладений ним під впливом помилки та внаслідок обману з боку працівників банку, які не надали йому достовірну інформацію про умови кредитування.

Такий довід апеляційної скарги не знайшов підтвердження при апеляційному розгляді.

Так, судом встановлено, що 12.09.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ ««ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір № ZPBNAK 00100095 на суму 245749,84 грн. на наступні цілі: 130000 грн. на придбання автомобіля, 34 грн. сплату реєстрації предмету застави, 14301,86 грн. на сплату страхових платежів за договорами страхування, 1300 грн. винагороди за надання фінансового інструменту, 100113,86 грн. на сплату страхових платежів у випадках, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% на суму виданого кредиту. Згідно п.7.1 позивач зобов'язаний щомісяця сплачувати відповідачу кошти в сумі 2952,05 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди.

Згідно статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 230 ЦК України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Всі умови кредитування детально вказані в тексті кредитного договору, наданого ОСОБА_2 для підписання, а тому ОСОБА_2 не був позбавлений права уважно ознайомитися з цими умовами (а. с. 4-5).

У пункті 7.1. цього Договору вказано, що періодом сплати вважати період з 12 по 16 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця, починаючи з наступного місяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2952, 05 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Тобто, застосовано кредитування шляхом оплати інуітетних платежів. (а. с. 5).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції суд визнав, що сума щомісячних платежів у розмірі 2952,05 грн., встановлена у спірному кредитному договорі, не відповідає загальній сумі вказаного договору, тобто є більшою на 26,46 грн. (245749,84 грн. : 84 міс. = 2925,59 грн.). Представник відповідача в судовому засіданні цей факт визнав, але пояснити не зміг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 ще до підписання цього договору був ознайомлений саме з таким змістом пункту 7.1 Кредитного договору і мав змогу здійснити вищевказані арифметичні дії для перевірки правильності вказаного банком щомісячного платежу, проте, ОСОБА_2 не звертався до банку з питанням щодо неправильності визначення розміру щомісячного платежу як під час укладення кредитного договору, так і протягом наступних двох років - сплачуючи ці платежі таким чином, як-то вказано в пунктах 7.1. - 7.2 Кредитного Договору, тобто, визнавав умови цього договору (а. с. 5; 6-7).

Позивачем не надано доказів стосовно того, що для розрахунку заборгованості банк використовує 360 днів на рік і яким чином це впливає на загальну суму кредиту та щомісячні платежі або на інші права та законні інтереси позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що не можливо визнати цей факт беззаперечною та доведеною ознакою обману або помилки в розумінні статей 229, 230 ЦК України, а відтак відмовив у задоволенні позову.

Також апелянт посилався на порушення своїх прав в зв'язку з тим, що банк не надав графіку погашення заборгованості, не надав варіантів повернення кредиту та не зазначив порядок нарахування процентів.

Ці доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки з пункту 7.1 Кредитного договору видно, що періодом сплати вважати період з 12 по 16 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця, починаючи з наступного місяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2952, 05 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Тобто, застосовано кредитування шляхом оплати інуітетних платежів, а тому надання графіку погашення заборгованості не є необхідним (а. с. 5).

Інші доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображують позицію позивача та його представника, висловлену в ході розгляду справи і полягають лише в переоцінці доказів, які належним чином перевірені і оцінені судом першої інстанції і не доводять порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права.

За таких обставин судова колегія вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: