Справа № 161/7934/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/525/15 Категорія: 21 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

при секретарі Губарик К. А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд із зазначеним позовом. Вказувала на те, що 5 лютого 1994 року її родич ОСОБА_5 склав на її ім'я заповіт, яким заповів їй належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1. Заповіт посвідчив у державній нотаріальній конторі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Крім того позивач зазначала, що у жовтні 2012 року, під час оформлення права на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, їй стало відомо про те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 року подарував спірну квартиру ОСОБА_4 і обдарована є власником даного житла.

Вважаючи, що із-за зловживання спиртними напоями і тривалих хвороб, на час укладення оспорюваного договору дарування, ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, позивач просила визнати даний договір недійсним.

5 лютого 2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду в позові ОСОБА_3 відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить його скасувати як незаконне, прийняте судом без повного з'ясування всіх обставин вправи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір дарування був укладений особою, яка мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, і з дотриманням вимог закону.

Такий висновок суду є правильним.

Судом встановлено, що 5 лютого 1994 року ОСОБА_5 склав і посвідчив у першій Луцькій державній нотаріальній конторі № 2 заповіт, яким заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1, позивачці по справі ОСОБА_3 (а. с. 8 - 14). ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, цю ж саму квартиру, подарував відповідачу по справі ОСОБА_4, посвідчивши даний договір у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області (а. с. 16 - 17). Право власності на спірну квартиру обдарована ОСОБА_4 зареєструвала на себе 15 січня 2010 року.

Також встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер у віці 76 років (а. с. 7, 57).

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч. 1 ст. 225 цього Кодексу правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання хоча б однією зі сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови № 9 від 6 грудня 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що для визначення наявності в особи стану, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо), на момент укладення правочину суд призначає судово-психіатричну експертизу, а у випадку визнання недійсним заповіту посмертну судово-психіатричну експертизу. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку такої експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуваня не може грунтуватися на припущеннях.

З наявного у матеріалах справи і дослідженого судом акту судово-психіатричного експерта № 344 від 12 грудня 2014 року вбачається, що враховуючи недостатність та суперечність наданих для дослідження матеріалів зробити категоричний висновок про стан психічного здоров'я ОСОБА_5, його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент укладення ним договору дарування квартири 17.11.2009 року не виявилося можливим (а. с. 95 - 101).

Крім того з дослідженого судом оспорюваного договору дарування квартири слідує, що його укладення і посвідчення приватним нотаріусом проводилось з додержанням вимог, передбачених ст. ст. 207, 209 ЦК України.

Наведені обставини дають підстави зробити висновок про те, що позивач ОСОБА_3 не довела в суді того факту, що під час укладення оспорюваного договору дарування квартири волевиявлення дарувальника ОСОБА_5 не було вільним із-за його неможливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Отже, давши вірну правову оцінку встановленим обставинам справи та здобутим доказам, суд цілком підставно і обґрунтовано прийняв рішення про відмову в позові.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді