Справа № 127/1753/15-ц
Провадження № 2/127/1790/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - Овсюка Є.М.

при секретарі - Олійник І.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком і земельною ділянкою шляхом демонтажу водопроводу, визнання права власності на мережу водопроводу,-

ВСТАНОВИВ:

В суді слухається зазначена цивільна справа. Позивач ОСОБА_1 в позові вказує, що йому на праві власності на підставі договору дарування від 26.09.1983 р. належить ? частина будинку АДРЕСА_1 Його право власності на ? зазначеної будівлі зареєстровано в Вінницькому ООБТІ 12.06.1984 р. За будинком відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради від 25.02.1954 р. закріплена земельна ділянка. Інша ? частина зазначеного будинковолодіння належала ОСОБА_3, який продав її ОСОБА_4 Між ним та ОСОБА_4 були погоджені межі земельної ділянки і 06 червня 2007 р. він одержав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0187 га і державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0577 га розташовані по АДРЕСА_1. При спорудженні вигрібної ями на своїй земельній ділянці в 2012 р. він виявив, що до проведеного ним разом з ОСОБА_3 в 1985 р. водопроводу самовільно приєднався без погодження з ним його сусід ОСОБА_2, який проживає поруч в будинку АДРЕСА_2 який провів водопровід до свого будинку. Влаштування ОСОБА_2 водопроводу проведено таємно, з порушенням державних стандартів. Так, траншея прокладена на відстані 1 метра від фундаменту його будівлі, що створило аварійну ситуацію. ОСОБА_2 самовільно врізав трубу в побудований ним ОСОБА_1 оглядовий водопровідний колодязь, що змушує його цей колодязь за власні кошти укріпляти або засипати. Зазначене змусило його звернутись до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком і земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно прокладеного ОСОБА_2 водопроводу з належної йому на праві власності земельної ділянки.

Заявою від 26.03.2015 р. ОСОБА_1 доповнив свої позовні вимоги і просив також визнати його право власності на пластиковий водопровід споруджений ним на земельній ділянці, що належить йому на праві власності довжиною 44 кв. м., посилаючись на наявні в нього і надані суду проекти і дозволи на підключення його будинковолодіння до міської мережі водопроводу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позов підтримала, обґрунтовуючи його викладеними в ньому обставинами.

Відповідач ОСОБА_2 і його представник ОСОБА_7 позов не визнали стверджуючи, що в 1985 р. спірний водопровід був побудований за проектом, який замовив дід відповідача ОСОБА_8 і проведено у відповідності до проекту від існуючої мережі водопроводу по вул. Маяковського в м. Вінниці через земельну ділянку - проїзд ( який в 2007 р. приватизували ОСОБА_1 та ОСОБА_4). Саме його дід ОСОБА_8 надав дозвіл бувшій власниці будинку по вул. Маяковського 39 в м. Вінниці ОСОБА_9, яка подарувала цей будинок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підключення до належного йому водопроводу, що підтверджується наданою до справи розпискою та іншими доказами. Таким чином, твердження ОСОБА_1, що він ОСОБА_2 самовільно провів монтаж водопроводу не відповідає дійсності, так як цей водопровід належить ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову приймаючи до уваги наступне.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будівлю №707 від 28.07.1989 р. належить 71/100 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 і 0,0187 га та 0,0577 га частин земельної ділянки розташованих по АДРЕСА_1 відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку від 06.06.2007 р.

Відповідач ОСОБА_2 є власником будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_3 відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будівлю №105 від 19.02.1986 р. та Мирової угоди, затвердженої ухвалою Староміського райсуду м. Вінниці від 04.03.2008 р., реєстровий №9600 та державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯК №908859 і серії ЯК №908858 від 24.11.2011 р.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що система мережі водопроводу, яка розташована на його земельній ділянці належить йому, яку він спорудив разом з ОСОБА_3 в 1985 р., про що йому в 2011 р. КП «Вінницяводоканал» було видано «Акт балансової приналежності водопровідних мереж» від 21.03.2011 р., а тому існування самочинно проведеного водопроводу ОСОБА_2 від належної йому мережі водопроводу є незаконним і потребує демонтажу.

Ці твердження позивача ОСОБА_1 є хибними і спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до актів від 02.07.1985 р. та 15.10.1985 р. підтверджується, що комісією в особі ОСОБА_8, прораба будівництва і виконавця робіт проведено огляд виконаних робіт по влаштуванню водопроводу на земельній ділянці АДРЕСА_1 і надано дозвіл на проведення ОСОБА_8 подальших робіт.

Наявною в справі розпискою від 04.10.1985 р. посвідченої Головою квартального комітету №38 підтверджується дозвіл ОСОБА_8 наданий ОСОБА_9, яка проживала по АДРЕСА_1 на підключення її до належного йому водопроводу.

Актом від 02.07.1985 р. про гідравлічне випробування водопроводу належного ОСОБА_8 визнано водопровідну систему такою, що витримала іспит.

Належність спірної водопровідної мережі саме ОСОБА_8 підтверджується також листом УМВС України у м. Вінниці від січня 2015 р. відповідно до якого проведеною перевіркою встановлено, що зазначений водопровід проводив замовник ОСОБА_8 на підставі проекту і здійснено підприємством СРБУ. Довжина зазначеного водопроводу склала 71м від вулиці Маяковського до будинку №8 по 2-му провулку Калініна (нині С. Наливайко). Належний ОСОБА_9 водопровід складав 3м і був підключений до вже існуючого водопроводу належного ОСОБА_8

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що його право власності на спірний водопровід підтверджено виданим йому «Актом балансової приналежності водопровідних мереж» від 21.03.2011 р. спростовується листом КП «Вінницяводоканал» від 05.05.2014 р. №2/143-С, що цей акт виготовлений помилково, його слід вважати недійсним і що спірний водопровід прокладено ОСОБА_8, а ОСОБА_1 належить лише 3м водопроводу, який був підключений до існуючого, прокладеного раніше водопроводу з дозволу власника ОСОБА_8, а тому випливає необхідність внесення змін у проектну документацію та повторного виготовлення акту балансового розмежування.

Цю позицію підтримав в судовому засіданні представник КП «Вінницяводоканал» Портянко І.П., який був допитаний як спеціаліст.

Таким чином, жодних підстав вважати водопровід належним ОСОБА_1 на праві власності і усунення перешкод в його користуванні ОСОБА_2 шляхом демонтажу водопроводу в напрямку до будинку №8 по 2-му провулку Северина Наливайко немає, оскільки цей водопровід належить на законних підставах ОСОБА_2, а його існування жодним чином не створює аварійну ситуацію для домоволодіння належного ОСОБА_1

Суд приймає до уваги рішення Вінницького міського суду від 25.03.2014р., яке залишено в силі ухвалою колегії суддів апеляційного суду Вінницької області від 28.04.2014 р. відповідно до якого саме ОСОБА_1 створює перешкоди в користуванні сусідам ОСОБА_12 та ОСОБА_2 в користуванні належними їм житловими будинками, споруджуючи вигрібну яму біля водопровідної мережі, яка забезпечує зазначених осіб питною водою з порушенням нормативних документів, що може призвести до забруднення водопровідної мережі, а тому його, ОСОБА_1, зобов'язали демонтувати зазначену вигрібну яму.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідачу ОСОБА_2 мережа водопроводу, яким він користується належить на законних підставах і він не може бути позбавлений права в користуванні належною йому власністю, в зв'язку з чим вимоги позивача не можуть бути задоволені.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наявних в справі документів ОСОБА_2 поніс витрати в розмірі 2500 грн. на одержання правової допомоги.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком і земельною ділянкою шляхом демонтажу водопроводу, визнання права власності на мережу водопроводу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2500 грн. понесених судових витрат по одержанню правової допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя