Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 310/7718/15 Головуючий у 1 інстанції: Петягін В.В.
№ провадження
22-ц/778/6046/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Кримської О.М., Коваленко А.І.,

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року в справі за позовом Управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_2 про стягнення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року Управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року закрито провадження у справі - на підставі пункту 1) частини 1 статті 205 ЦПК України - у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 4) частини 1 статті 311 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції, постановивши 02.10.2015 року ухвалу про закриття провадження в справі, посилався на положення пункту 1) частини 1 статті 3 КАС України та на пункт 5) частини 2 статті 17 КАС України. При цьому суд вважав, що даний спір носить ознаки публічно-правового та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд неправильно застосував положення статті 17 КАС України. Апелянт вважає, що суд повинен був керуватися частиною 4 статті 21 КАС України та розглядати спір в порядку цивільного судочинства.

Такі доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Пунктом 1) частини 1 статті 3 КАС України (на яку посилався суд першої інстанції) визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

Також суд першої інстанції застосував приписи пункту 5) частини 2 статті 17 КАС України яким встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Положенням наведеної норми кореспондують положення частини 4 статті 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 березня 2013 року № 21-15а13 та від 18 червня 2013 року № 21-204а13.

У пункті 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Отже, категорія справ про стягнення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів тобто, повернення допомоги, яка виплачена державою на утримання дитини) під юрисдикцію адміністративних судів не підпадає.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про закриття провадження в справі на підставі частини 1 статті 205 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 311 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуУправління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: