Справа № 377/32/15-ц Головуючий у І інстанції Прокопенко Р. О.
Провадження № 22-ц/780/2731/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 18 20.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Суханової Є.М.

При секретарі - Франюк Т.В.

Розглянула в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 26 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, орган опіки та піклування виконавчого комітет Славутицької міської ради Київської області, про визнання договору іпотеки недійсним,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року до суду звернулася із зазначеним позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між відповідачами ОСОБА_5 та АППБ «Аваль» 26 грудня 2005 року був укладений кредитний договір

№ 014/2326/74/34285 , згідно якого банк надав ОСОБА_5 кредит в розмірі 86 000 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором

26 грудня 2005 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори 28 грудня 2005 року, зареєстрований в реєстрі № 4933. Відповідно до умов договору в іпотеку передане наступне нерухоме майно: квартира , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказана квартира належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори 27 грудня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4901.

Як вважає позивач , під час укладення договору іпотеки були порушені права малолітньої дитини ОСОБА_3, який зареєстрований та проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки. Договір іпотеки був укладений без згоди органу опіки та піклування, яка була необхідна відповідно до вимог ч.1, ч.6 ст. 203 ЦК України, ст. 177 Сімейного Кодексу України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», оскільки малолітня дитина позивачки мала право користування квартирою на час укладення договору.

Ухвалою судді від 22 січня 2015 року до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійні позовні вимоги, залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області.

Рішенням Славутицького міського районного суду Київської області від

26 лютого 2015 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення , яким задовольнити вимоги. В апеляційній скарзі посилається на те , що судом неповно з»ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи , що суд не взяв до уваги її пояснення та доводи . Доводи апеляційної скарги співпадають із доводами позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Апеллянт ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, апеляцій ну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Як встановлено судом першої інстанції , АППБ «Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_5 уклали 26 грудня 2005 року кредитний договір № 014/2326/74/34285 . Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_5 кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 86 000 грн та процентною ставкою 18 % річних на строк 180 місяців з 26 грудня 2005 року по 25 грудня 2020 року ( а.с. 9- 10).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

26 грудня 2005 року між ОСОБА_5 та АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ « Райффайзен Банк Аваль», було укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори 28 грудня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 4933 (а.с. 7-8).

Відповідно до п. 1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира номер 50, що знаходиться за адресою: м. Славутич, Добринінський квартал, буд.5, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою 27 грудня 2005 року за реєстровим номером 4901. Право власності на це майно зареєстроване КП АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27 грудня 2005 року за реєстровим номером 1690278.

Відповідно довідки КП «ЖКЦ» № 27 від 02 грудня 2014 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані постійно з 19 серпня 2003 року ОСОБА_2, та з 14 лютого 2005 року її малолітній син ОСОБА_3(а.с. 11).

Відповідно до ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом ч.1 ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною цих вимог є підставою його недійсності.

Відповідно до ч.2 ст. 177 Сімейного Кодексу України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

З аналізу наведених норм вбачається, що батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування розпоряджатися майновими правами дітей.

Як встановлено судом першої інстанції, малолітній син позивача ОСОБА_3 майнових прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири не мав, оскільки договір іпотеки був укладений не батьками малолітньої дитини, тому для укладення цього договору дозвіл органу опіки та піклування не вимагається.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів , що виникають із цивільних , житлових , земельних , сімейних , трудових відносин .

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Враховуючи , що договір кредиту та договір іпотеки укладала ОСОБА_5, а не позивач , і відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач не надала доказів на підтвердження своїх вимог і порушення її права , тому суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, , колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обгрунтованим , підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ,313 - 315, 317 ,319 ЦПК України ,колегія суддів ,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка дії в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 26 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів .

Головуючий

Суддя