Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/5740/14-ц Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 19 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Худякова А.М., Микитюк О.Ю.,

при секретарі: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства „Житомирський міський центр земельних відносин" про зобов"язання вчинити дії, стягнення безпідставно набутих коштів, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що 05.03.2013 року він з відповідачем уклав договір № 88 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,05 га, згідно якого, після оплати робіт, відповідач зобов"язувався виконати роботи протягом шести місяців. При цьому він сплатив кошти за послуги в сумі 1158,86 грн. та надав відповідачу всі належні документи. Станом на 04.04.2014 року відповідач не виконав зобов"язання та не повернув кошти.

27.09.2013 року він із відповідачем уклав договір № 510 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,045 га. Оскільки умовами договору передбачено виконання одного і того самого технічного завдання, вважає що сплачені повторно грошові кошти на виконання умов цього договору підлягають поверненню. Відповідачем порушено терміни виконання зобов"язання, а тому просив зобов"язати останнього надати відповідну технічну документацію, стягнути зайво сплачені кошти в сумі 1158,86 грн. та 3000.00 грн на відшкодування моральної шкоди. На його думку, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, погіршені психологічного стану та здоров»я.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2014 року позов задоволено частково, вирішено зобов"язати КП „Житомирський міський центр земельних відносин" передати Управлінню Держземагенства у Житомирському районі Житомирської області технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована в АДРЕСА_1, відповідно до укладених договорів № 88 від 05.03.2013 року та № 510 від 27.09.2013 року. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, скасувати та постановити нове - про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

На підставі заяви позивача від 05.03.2013 року (а.с. 33), у той же день між ним та КП „Житомирський міський центр земельних відносин" був укладений договір № 88, згідно якого останній зобов»язувався виконати роботи з розроблення технічної дкументації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, в натурі (на місцевості) (а.с. 7-8). Предметом вказаного договору була земельна ділянка площею 0.05 га, що належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу. Строк виконання договору був визначний протягом 3 місяців після оплати.

На підставі заяви позивача від 27.09.2013 року (а.с. 36), між ним та КП „Житомирський міський центр земельних відносин" був укладений договір № 510, згідно якого останній зобов»язувався виконати роботи з розроблення технічної дкументації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, в натурі (на місцевості) (а.с. 79-10). Предметом вказаного договору була земельна ділянка площею 0.0445 га, що надана позивачу для садівництва рішенням міськради. Строк виконання договору був визначний протягом 3 місяців після оплати.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов вказаних договорів, позивачем була здійснена оплата кожного договору.

Оскільки предмет договорів різний, позивач не просить про розірвання вказаних договорів, а вимагає виконання їх умов, висновок суду першої інстанції про те, що ці договори підлягають окремій оплаті, за умови задоволення позовної вимоги про зобов»язання їх виконання, є правильним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Згідно з положеннями ст. ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції.

Окільки законодавець пов»язує можливість відшкодування моральної шкоди саме з недоліками продукці, суду не надано будь-яких доказів того, що технічна документація, виготовлена відповідачем має такі недоліки, крім того, позивачем не надано доказів погіршення його психологічного стану та стану здоров»я, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні вимоги про відшкоування моральної шкоди.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Рішення в частині зобов»язаня відповідача вчинити дії, ніким не оскаржуться, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді