Справа №482/268/15-ц 08.06.2015 08.06.2015 08.06.2015
Провадження №22-ц/784/1342/15
Головуючий першої інстанції: Ітрін М.В.
Категорія-39 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 червня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Самчишиної Н.В.

із секретарем: Харитоновою І.В.

з участю

представників:

відповідача - ОСОБА_3

позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційними скаргами

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27. 04. 2015 р., у справі за

позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про накладення стягнення на земельну ділянку, як на спадкове майно, що передане спадкоємцю в натурі,

встановила:

20.02.2015 р. ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_7 про накладення стягнення на земельну ділянку, як на спадкове майно, що передане спадкоємцю в натурі.

Позивач зазначав, що 19.11.2012 р. уклав з ОСОБА_8 договір безпроцентної позики, за яким передав останній в борг 100.000 грн. до 01.01.2013 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, не виконавши на час смерті боргових зобовязань.

Спадщину померлої у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,61 га. прийняв її син та спадкоємець за заповітом ОСОБА_7, а земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею - 6, 75 га. за заповітом ОСОБА_6

На час відкриття спадщини невиконаними залишилися грошові зобовязання боржниці у розмірі 100.000 грн.

Разом з нарахованими інфляційними втратами, трьома відсотками річних і пенею борг у загальному розмірі складає 194.586 грн.15 коп.

Посилаючись на наявність цієї заборгованості та на те, що спадкоємець відмовляється повернути спадковий борг однією сумою, позивач просив про накладення стягнення на земельну ділянку площею 6.61 га та на 1/8 частку земельної ділянки 6,75 га., які розташовані в межах території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Рішенням постановлено про відмову у задоволенні позовних вимог.

Цим же рішенням постановлено про стягнення з відповідача 473 грн. 40 коп. судового збору в доход держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 ставить питання про зміну рішення в частині визначення суми боргу, він також не погоджується з висновком суду щодо обґрунтованості вимог позивача, посилаючись на неповне зясування обставин справи, неналежну оцінку доказів та неправильне застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі позивача ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового з посиланням на необґрунтованість висновків суду щодо розміру боргових зобовязань та відсутності підстав для накладення стягнення на земельні ділянки.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, визначених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 має бути відхилена, а апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково виходячи з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобовязань, які виникають з договорів, тягне за собою правові наслідки передбачені ст. 611 ЦК.

Зокрема пунктом 4 частини 1 зазначеної норми встановлено право кредитора на відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням позичальником своїх грошових зобовязань.

Захист права на відшкодування збитків відбувається відповідно до переліку способів захисту права, наведеними у ст.16 ЦК України.

В разі смерті боржника за його зобовязаннями, які передбачають правонаступництво, відповідають спадкоємці, відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При цьому, вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленністю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, невиконання спадкоємцями вимог приписів частини другої третьої ст. 1282 ЦК України щодо повернення боргу спадкодавця, породжує у кредитора право на позов до спадкоємців про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошового зобовязання у межах їх особистої частки з вартості майна, переданого їм спадщину.

Предметом доведення за таким позовом є наявність боргових зобовязань спадкодавця, їх розмір, розмір частки спадкоємців та вартість майна переданого їм в натурі.

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2012 р. уклав з ОСОБА_7 договір безпроцентної позики, за яким передав останній в борг 100.000 грн. до 01.01.2013 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, не виконавши на час смерті боргових зобовязань.

Спадщину померлої у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,61 га. прийняв її син та спадкоємець за заповітом ОСОБА_7, а земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею - 6, 75 га. за заповітом ОСОБА_6

Вирішуючи спір та визначаючи розмір боргових зобовязань позичальниці, а також розмір частки спадкоємця, суд не звернув уваги на те, що позову про стягнення боргу із спадкоємця з таким предметом доказування позивач не заявляв.

Встановлене свідчить про те, що суд, всупереч вимогам ст. 11 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 309 ЦПК України, тягне зміну рішення в частині визначення розміру боргу позичальниці та частки спадкоємця.

Що стосується висновків суду стосовно необґрунтованості вимог про накладення стягнення на земельні ділянки, які є обєктами спадкування, то з цими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають вимогам закону, щодо недопустимості відчуження будь-яким способом земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на час дії мораторію, передбаченого підп. б пункту 15 розділу X Перехідні положення ЗК України в редакції Закону України № 5406-VI від 02.10.2012 р.

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно неправильності таких висновків суду першої інстанції не заслуговують на увагу, оскільки накладення стягнення на земельну ділянку, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1282 ЦК, в разі відсутності грошових коштів у спадкоємця має своїм наслідком реалізацію цієї земельної ділянки для задоволення вимог кредитора, що безперечно є способом її відчуження, який заборонено вищенаведеним законом до 01.01.2016 року. Посилання апеляційної скарги позивача на неправильне визначення розміру боргу спадкодавця та частки спадкоємця також не заслуговують на увагу, оскільки позову про стягнення грошового боргу позивачем не було заявлено.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неукладення договору позики не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вимог про стягнення боргу, який виник з цієї угоди позивач не заявляв.

Інші доводи також не можуть бути враховані, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду щодо вирішення спору по суті заявлених вимог.

Встановлене не дає підстав для зміни рішення в іншій частині чи його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27. 04. 2015 р. змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновки суду про розмір боргових зобовязань спадкодавця ОСОБА_8 та розмір частки відповідача ОСОБА_7, як спадкоємця.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина