Головуючий суду 1 інстанції - Чернік А.П.
Доповідач - Романченко В.О.
Справа № 417/296/14-ц
Провадження № 22ц/782/407/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого: Романченка В.О.

Суддів: Назарової М.В., Лісіциної А.І.

при секретарі: Козубській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції на заочне рішення Марківського районного суду Луганської області від 20 травня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_3, приватне підприємство «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК») про звернення стягнення на заставне майно, -

встановила:

В жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції (далі: позивач) звернулося до Марківського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить звернути стягнення на заставне майно, а саме автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний НОМЕР_3 вартістю 57405 грн., який належить ОСОБА_2 (далі: відповідач), в рахунок заборгованості за кредитними договорами №№ 010/02-33/1310/01-07, 010/02-33/1310/02-07, 010/02-33/1310/03-07 у розмірі 693808, грн., оскільки банк не надавав своєї згодизаставодавцю - приватному підприємству «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК») на відчуження предмета застави, а ОСОБА_3 умови кредитних договорів не виконав.

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що 19 вересня, 19 жовтня, 27 листопада 2007 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_3 були укладені в письмовій формі договори кредиту №№ 010/02-33/1310/01-07, 010/02-33/1310/02-07, 010/02-33/1310/03-07, згідно умов яких банк надав боржнику кредити у сумі 328250,00; 176750,00; 303000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% на рік, з кінцевим терміном повернення 18.09.2012 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між позивачем та приватним підприємством «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК» 30.03.2010 року було укладено договір застави транспортних засобів №010/02-33/1310-07з7, відповідно до п.1.1 якого в заставу було передано п'ять одиниць автотранспорту, у тому числі: автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний НОМЕР_3, вартістю 57405,00 грн.

Позичальник порушив умови кредитних договорів щодо повернення кредитних коштів і станом на 08.08.2012 року він мав заборгованість за зазначеними кредитними договорами у розмірі 283440,30 143981,22; 266386,71 грн., а всього у розмірі 693808,23 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції до ОСОБА_3 та інших осіб, з останнього стягнуто заборгованість за вказаними кредитними договорами в сумі 693808,23 грн.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12 жовтня 2012 року порушено справу №04/5026/1521/2012 про банкрутство приватного підприємства «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК», розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Вінника С.В. 28.03.2013 року господарським судом Черкаської області зазначене приватне підприємство визнано банкрутом і відкрито стосовно нього ліквідаційну процедуру.

В ході проведення ліквідаційної процедури було з'ясовано, що зазначений автомобіль, який перебував у заставі, було відчужено заставодавцем без згоди банку та станом на 29.01.2014 року належить ОСОБА_2

Заочним рішенням Марківського районного суду Луганської області від 20 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_3, Приватне підприємство «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК») про стягнення боргу - відмовлено.

Позивачне погодився із таким рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення, оскільки вважав його необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким звернути стягнення на заставне майно, а саме автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний НОМЕР_3 вартістю 57405 грн., який належить ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді та пояснення учасників процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах її доводів та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Заочне рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам законодавства.

Так, судом першої інстанції відповідно до матеріалів справи встановлено, що 19 вересня, 19 жовтня, 27 листопада 2007 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_3 були укладені в письмовій формі договори кредиту №№ 010/02-33/1310/01-07, 010/02-33/1310/02-07, 010/02-33/1310/03-07, згідно умов яких банк надав боржнику кредити у сумі 328250,00; 176750,00; 303000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% на рік, з кінцевим терміном повернення 18.09.2012 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між позивачем та приватним підприємством «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК» 30.03.2010 року було укладено договір застави транспортних засобів №010/02-33/1310-07з7, відповідно до п.1.1 якого в заставу було передано п'ять одиниць автотранспорту, у тому числі: автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний НОМЕР_3, вартістю 57405,00 грн.

Позичальник порушив умови цих кредитних договорів щодо повернення кредитних коштів і станом на 08.08.2012 року він мав загальну заборгованість в сумі 693808,23 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції до ОСОБА_3 та інших осіб, з останнього стягнуто заборгованість за вказаними кредитними договорами в сумі 693808,23 грн.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12 жовтня 2012 року порушено справу №04/5026/1521/2012 про банкрутство приватного підприємства «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК», розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Вінника С.В. 28.03.2013 року господарським судом Черкаської області зазначене приватне підприємство визнано банкрутом і відкрито стосовно нього ліквідаційну процедуру.

В ході проведення ліквідаційної процедури було з'ясовано, що зазначений автомобіль, який перебував у заставі, було відчужено заставодавцем без згоди банку та станом на 29.01.2014 року належить ОСОБА_2

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» прийшов до висновку, що відомості про обтяження заставного автомобіля до Державного реєстру обтяжень рухомого майна не вносились, відповідач придбав його за відплатним договором - договором куплі-продажу, у зв'язку з чим є добросовісним набувачем.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.2 ГПК України, господарський суд порушує справи про банкрутство.

У своїй постанові у справі №910446/15-г від 21 липня 2015 року Вищий господарський суд України зазначив, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.2011 № 4212-VI вступив в силу з 19.01.2013.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в Господарський процесуальний кодекс України було внесено зміни, зокрема, частину першу статті 12 доповнено пунктом 7 такого змісту: "справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; про сплату податків, зборів (обов'язкових платежів); стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, а також визнання недійсними рішень державних органів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника", а статтю 16 доповнено частиною такого змісту: "Справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство".

Судом встановлено, що позивач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції звернувся до господарського суду Черкаської області до приватного підприємства «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК» про визнання банкрутом.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12 жовтня 2012 року по справі №04/5026/1521/2012 порушено справу про банкрутство приватного підприємства «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК», розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Вінник С.В. 28.03.2013 року господарським судом Черкаської області зазначене приватне підприємство визнано банкрутом і стосовно нього відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно ч. 7 ст. 12 ГПК України, в редакції на момент звернення позивача із позовом до господарського суду Черкаської області, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Виходячи із вимог ст. 16 ГПК України (виключна підсудність справ) справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Верховний Суд України у справі № 6-166цс15 від 06.07.2015 року зробив висновок про те, що, згідно з положеннями пунктів 2, 7, 9 статті 38, статей 42, 44, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вважається, що строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута настав; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника, при цьому накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом. Усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута. Кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому статтею 45 цього Закону. Погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що справа за позовом позивача до відповідача ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_3, Приватне підприємство «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК») про звернення стягнення на заставне майно не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що жодним чином не позбавляє позивача можливості звернутися з даним позовом у відповідний господарський суд.

Згідно із п.4 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду і закриття провадження у справі.

Тому, відповідно до ст. 310 ч.1 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав визначених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України. В зв'язку з чим , апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 310, 205, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції задовольнити частково.

Заочне рішення Марківського районного суду Луганської області від 20 травня 2015 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: