У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.М.,

Коротуна В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ частки із майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про виділ частки із майна, посилаючись на те, що він та ОСОБА_4 є співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (по Ѕ частини кожному). Виділення в натурі належної йому частини квартири, а також встановлення порядку користування співвласниками окремими кімнатами не можливо, оскільки кімнати не є ізольованими, фактично спільна квартира перебуває у користуванні відповідача, чим порушено його право власності. Просив стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію вартості належної йому Ѕ частини квартири в розмірі 191 тис. грн та припинити спільну часткову власність на зазначену квартиру.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 09 квітня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Виділено ОСОБА_3 частку із майна, що є у спільній частковій власності, шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації вартості належної йому Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Припинено право ОСОБА_3 на частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 з дня отримання вартості компенсації в розмірі 191 тис. грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак таким вимогам судові рішення не відповідають.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Установлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 ‒ Ѕ частини на підставі свідоцтва про право власності від 15 березня 2002 року, та ОСОБА_3 ‒ Ѕ частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 травня 2008 року.

Квартира двох кімнатна, розташована на сьомому поверсі багатоквартирного будинку, загальною площею 72,4 кв. м, жилі кімнати площею 16,8 кв. м та 26,9 кв. м не є ізольованими.

Спірна квартира була первісно набута на підставі свідоцтва про право власності від 15 березня 2002 року в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, після розірвання шлюбу ОСОБА_5 продав половину спірної квартири за договором купівлі-продажу від 03 липня 2007 року за 76 тис. грн ОСОБА_6

ОСОБА_4 переважним правом купівлі даної частки не скористалась.

ОСОБА_3 успадкував половину спірної квартири після смерті ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 24 травня 2008 року.

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212‒214 ЦПК України крім указаної спеціальної норми не врахував і загальні засади цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіє та користується лише відповідач, і виходячи при цьому з інтересів останньої (її матеріального становища), суд не перевірив можливості сплати відповідачем такої компенсації і не врахував, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Указана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14.

Залишаючи без змін зазначене рішення суду першої інстанції у порушення вимог ст. 303 ЦПК України на вказане не звернув уваги й апеляційний суд.

За таких обставин, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 09 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.М. Парінова

О.В. Ступак