РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Якуші Н.В.

при секретарі - Пічугіній А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

20.10.2015 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначав, що між нею та чоловіком відсутнє взаєморозуміння, виникають суперечки з різних приводів. Неодноразові спроби примирення не дали позитивних результатів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1. не з'явилася, про час дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, направив заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, оскільки не бажає приймати учать в судовому засіданні у цій справі, проти позову не заперечує (а.с.15-16).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 вбачається, що між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 06.10.2012 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє місце проживання.

Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13, справи про розірвання шлюбу між одним з подружжя - громадянином України та другим із подружжя незалежно від його громадянства, підсудні судам України.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один із яких проживає в Україні, питання підсудності визначається загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було досягнута домовленість про визначення підсудності розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання позивача, яка оформлена угодою про визначення підсудності справи про розірвання шлюбу (а.с.7-8).

Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 88, 213, 214, 218 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянином Сполучених Штатів Америки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований 06.10.2012 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №688.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Н.В. Якуша