АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7166/15 Головуючий 1 інст. - Золотарьова Л.І.
У Х В А Л А

іменем України

28 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Макарова Г.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2015 року по справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення права власності та зобов'язання звільнення земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а :

22.07.2015 року судом постановлено ухвалу про задоволення поданого позивачем 15.07.2015 року клопотання про витребування доказів - інвентарної справи на будівлю літ. «Е-2» по АДРЕСА_1 в м.Харкові, та про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою з'ясування: чи втратила вказана нежитлова будівля літ. «Е-2» технічні характеристики, визначені в правовстановлюючих документах? Який її технічний стан та чи перебувають відповідні її залишки в аварійному стані.

Цією ж ухвалою суд вирішив зупинити провадження у справі на час проведення експертизи.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_3 і представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_9 просять скасувати ухвалу суду від 22.07.2015 року, вважаючи її незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням встановленого законом порядку, і направити справу для належного розгляду до суду першої інстанції.

Вважають, що ухвала постановлена судом без дотримання вимог, передбачених ст.ст.1,6,10, 119, 120, 127, 130, 131, 158, 197, 207, 213 ЦПК України.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянти вказують, що суд розглянув клопотання позивача і задовольнив їх, порушивши процесуальні права відповідачів, а саме: не надав копії позовної заяви з додатками, позбавивши можливості знати суть заявлених до них вимог та їх підстав і подавати відповідні заперечення та докази на їх підтвердження; не повідомив чи є це засідання попереднім чи ні; розглянув справу за відсутністю двох інших відповідачів - ОСОБА_6 і ОСОБА_10, не маючи даних про те, що вони належним чином були повідомлені про розгляд справи. Після відкриття 22.07.2015 року судового засідання вони повідомили головуючу про незабезпечення судом їх прав на отримання копій позовної заяви з додатками, просили відкласти розгляд справи, однак суддя залишила їх заяви і доводи без уваги, видалилася в нарадчу кімнату і лише тоді працівник суду видав їм копії позовної заяви з додатками, з яких вони довідалися, що позовну заяву підписано тимчасово виконуючим обов'язки начальника квартирно-експлуатаційного відділу в м.Харкові Міністерства оборони України (далі - КЕВ м.Харкова), а не начальником, тобто позов подано особою, яка не має на це повноважень; позивачем не оплачено судовий збір у сумі 3654 грн. за вимогу про звільнення земельної ділянки.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 і ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі. Також апелянти звернули увагу на ту обставину, що для призначення експертизи взагалі не було потреби, так як вони не оспорюють факт знаходження нежитлової будівлі літ. «Е-2» в аварійному стані, однак суд навіть не поцікавився їх правовою позицією та відношенням до позовних вимог.

Представник КЕВ м. Харкова Мартиненко А.М. проти апеляційної скарги заперечив і звернувся з клопотанням про закриття провадження в частині оскарження ухвали Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2015 року в частині призначення будівельно-технічної експертизи та витребування доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга і клопотання задоволенню не підлягають за таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, а сторонами не оспорюється, що 03.07.2015 року КЕВ м. Харкова у особі тимчасово виконуючого обов'язки КЕВ м. Харкова підполковника Сального О.А. звернувся до суду з вказаним позовом у якому просив: припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на нежитлову будівлю за літ. «Е-2» загальною площею 516,3 кв.м., розташованої по АДРЕСА_1 в м. Харкові, у зв'язку зі знищенням; зобов'язати відповідачів за власний рахунок звільнити земельну ділянку за вказаною адресою і привести її у безпечний для використання стан.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказував, що 19.12.2002 року державне підприємство Міністерства оборони України «УКРВІЙСЬКБУД» на підставі договору купівлі-продажу №50-02/12 відчужило нежитлову будівлю літ. «Е-2» гр-ну ОСОБА_20. У подальшому за договорами купівлі-продажу право власності на цю нежитлову будівлю набували відповідно АТ «БМТ», ОСОБА_8, відповідачі по даній справі на певні частки.

28.09.2005 року ХL сесією Харківської міської ради 1V скликання прийнято рішення №180/05, яким припинено право користування КЕВ м. Харкова частиною земельної ділянки площею 0,0526га по АДРЕСА_2 м. Харкова, зараховано вказану земельну ділянку до земель громадської та житлової забудови та передано в оренду ОСОБА_8 з яким у подальшому 02.06.2006 року укладено договір оренди земельної ділянки строком до 01.09.2030 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.11.2014 року у справі №922/4744/13, залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанціями, визнано недійсним п.8.2 рішення Харківської міської ради №180/05 від 28.09.2005р. у частині переведення земельної ділянки площею 0,0528га по АДРЕСА_1 в м. Харкові із земель оборони до земель житлової і громадської забудови, а також визнано недійсними відповідні рішення Харківської міської ради про припинення права користування земельною ділянкою КЕВ м. Харкова, в частині надання вказаної земельної ділянки в оренду ОСОБА_8

Посилаючись на викладене, а також вказуючи, що належне ОСОБА_14 та інші співвласникам (відповідачам у справі) нежитлове приміщення літ. «Е-2», розташоване на землях військового містечка КЕВ м. Харкова по АДРЕСА_1 в м. Харкові зазнало значних руйнувань і втратило первісні властивості будівлі, а відповідачі добровільно не бажають його знести, не бажають ініціювати реєстрацію припинення права власності на вказану будівлю у зв'язку зі знищенням і звільнити земельну ділянку, позивач просив усунути створені відповідачами перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом задоволення його позовних вимог.

Обґрунтовуючи часткову сплату судового збору (платіжне доручення від 02.07.2015р. на суму 487 грн.20 коп. на а.с.7) позивач послався на ч.2 ст.80 ЦПК України, на відсутність у нього даних про дійсну вартість спірного майна, зобов'язався доплатити різницю після визначення балансової вартості нежитлової будівлі.

Позовна заява підписана ТВО начальника КЕВ м. Харкова підполковником Сальним О.А., підпис скріплено печаткою КЕВ м. Харкова Міністерства оборони України.

В судовому засіданні приймав участь представник позивача Менів О.І. за довіреністю начальника КЕВ м. Харкова полковника Шило О.П., повноваження його не оспорюють і відповідачі, долучивши до апеляційної скарги витяг з ЄДРПОУ в якому зазначено, що Шило О.П. є керівником КЕВ м. Харкова і має право вчиняти юридичні дії від імені КЕВ м.Харкова без довіреності. (а.с.114-115).

Ухвалою від 06.07.2015 року суддя Київського районного суду м.Харкова відкрила провадження у справі і призначила до розгляду на 22.07.2015 року.

15.07.2015 року позивач подав до суду заяви заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів і призначення судової будівельно-технічної експертизи, надавши при цьому платіжні доручення про сплату судового збору.

Заява про забезпечення позову вирішена судом 16.07.2015р. без виклику сторін, як це і передбачено частиною 1 ст.153 ЦУПК України, а клопотання про витребування доказів та призначення експертизи вирішено у судовому засіданні 22.07.2015 року, про яке суд повідомляв сторони шляхом направлення їм копії ухвали від 06.07.2015 року про відкриття провадження з призначенням судового засідання на 10 годину 15 хвилин 22.07.2015 року та шляхом направлення відповідачам поштової кореспонденції з судовими повістками та іншими документами.

Зазначені обставини підтверджуються повідомленнями про отримання «Повідомлення про вручення поштового відправлення» відповідачам ОСОБА_3 - 16.07.2015р, ОСОБА_8 - 14.07.205р., позивачу - 14.07.2015р., а також повернута суду поштова кореспонденція з відміткою підприємства «Укрпошти» про причину невручення кореспонденції відповідачам ОСОБА_17 і ОСОБА_18 з підстав «закінчення терміну зберігання» (а.с.85-89)

Дійсно, як правильно вказували апелянти, в супровідному листі від 06.07.2015 року зазначено, що суд надсилає сторонам лише копії ухвали про відкриття провадження, перелік додатків у супровідному листі взагалі не зазначений (а.с.74), а «Повідомлення про вручення поштового відправлення» (а.с.85,86,87) не містять даних про вміст цього відправлення.

Поштові конверти, з довідковим листком ДППЗ «Укрпошта» про причину невручення їх відповідачам ОСОБА_6 і ОСОБА_19, порожні, цілісність їх порушена, акт працівників канцелярії суду про отримання порожніх конвертів з ознаками порушення їх цілісності, довідка секретаря суду, якій відповідає за оформлення справи, в матеріалах справи відсутні.

Попереднє судове засідання відповідно до ст.130 ЦПК України не призначалося.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується та не заперечується апелянтами, що відповідач ОСОБА_8 отримав 14.07.2015 року, а відповідач ОСОБА_3 отримав 16.07.2015 року копії ухвали судді про відкриття провадження і призначення справи до розгляду на 10 год.15 хв. 22.07.2015 року з зазначенням відправки їм копії позовної заяви з додатками та пропозицією надати суду заперечення.

Отже, вказані відповідачі завчасно були проінформовані про розгляд справи. Навіть за умови відсутності в отриманій від суду кореспонденції усіх матеріалів (копії позовної заяви з додатками), про що стверджують апелянти, вони мали вдосталь часу для реалізації процесуальних прав, передбачених ч.1 ст.27 ЦПК України (ознайомлення з матеріалами, зняття копій та ін.) та подачі суду письмових заперечень з їх обґрунтуванням.

Однак такою можливістю вказані особи скористатися не побажали, що свідчить про ознаки недобросовісного, всупереч вимог ч.3 ст.10 та ч.3 ст.27 ЦПК України, виконання ним процесуальних обов'язків.

Доводи відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_5 про порушення судом вимог ст.213 ЦПК України не свідчать про наявність підстав для скасування ухвали суду, оскільки вказаною нормою передбачено вимоги до рішення суду, яким закінчується розгляд справи, а оскарженою ними ухвалою від 22.07.2015 року суд першої інстанції вирішив лише клопотання позивача про витребування доказів та окремі питання, пов'язані з рухом справи.

Клопотання позивач про витребування доказів та призначення експертизи обумовлені необхідністю доведення ним, згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є також і призначення експертизи та витребування доказів.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Апеляційна скарга та доводи відповідачів у суді апеляційної інстанції не містять даних, які б свідчили про безпідставність заявленого позивачем клопотання чи незаконність або необґрунтованість ухвали суду від 22.07.2015р. про витребування доказів, призначення експертизи і зупинення провадження у зв'язку з її проведенням.

Оскаржена ухвала постановлена з дотриманням вимог ст.209 ЦПК України, якою регламентовано порядок ухвалення рішень та постановлення ухвал.

Зупинення провадження, оскарження якого прямо передбачено п.13 ч.1 ст.293 ЦПК України, обумовлене необхідністю проведення експертизи, що також є правом суду, передбаченим п.5 ч.1 ст.202 ЦПК України.

Даних, які б вказували на безпідставність висновку суду в частині підстав зупинення провадження на час проведення експертизи, апеляційна скарга не містить.

Посилання апелянтів на відсутність підстав для проведення експертизи у зв'язку з їх визнанням факту знаходження приміщення літ. «Е-2» в аварійному стані, а також неправильне вирішення судом питань щодо розміру судового збору не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки питання щодо під ставності тих чи інших судових витрат, в тому числі у зв'язку з проведенням експертизи, вирішуються судом при закінченні розгляду справи і ухваленні рішення згідно вимог ст.88 та п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо недбалого оформлення матеріалів справи та порушення процесуальних прав відповідачів можуть мати відношення до вирішення справи по суті та ухваленні відповідного рішення, але не є підставою для скасування ухвали суду від 22.07.2015 року.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про закриття апеляційного провадження в частині оскарження ухвали про призначення експертизи та витребування доказів, оскільки воно не узгоджується з положеннями, викладеними в рішеннях Конституційного Суду України №12-рп/2010 від 28.04.2010р., №3-рп/2010 від 27.01.2010р., №13-рп/2011 від 02.11.2011р. щодо права особи на апеляційне оскарження ухвал суду, змісту ч.4 ст.135 ЦПК України, яка передбачає можливість оскарження такої ухвали, а також з огляду на взаємопов'язаність викладених в апеляційній скарзі доводів.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ст.312, ст.ст.313-315, 317, 319, 3245 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Увалу Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: