АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2а-28 Номер провадження 22-ц/786/1104/15Головуючий у 1-й інстанції Панченко О.О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Дряниці Ю.В.

суддів: Карнауха П.М., Кривчун Т.О.

при секретарі: Ткаченко Т.І.

з участю: представника заявника ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2006 року по справі за заявою Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, заінтересована особа - Новосанжарська районна державна адміністрація, про визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

В травні 2005 року Старосанжарівська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області звернулася до місцевого суду із заявою про визнання спадщини відумерлою після смерті 19 осіб, в тому числі й ОСОБА_4.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на території сільської ради знаходяться не витребувані земельні частки (паї), власники яких померли більше року тому і спадщина після яких не успадкована. Право на земельні ділянки, власники яких померли, посвідчено сертифікатами на право на земельну частку (пай). Під дані сертифікати відведено земельні ділянки на території Старосанжарської сільської ради. На підставі ст. 1277 ЦК України сільська рада просила визнати спадщину після померлих громадян відумерлою. Передати земельні ділянки, відведені під сертифікати згідно з Проектом організації території земельних ділянок в розмірі земельних часток (паїв), до земель запасу державної власності, що знаходяться на території Старосанжарівської сільської ради.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2006 року заяву задоволено.

Визнано спадщину:

· ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 актовий запис № 36;

· ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 актовий запис № 5;

· ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 актовий запис № 32;

· ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 актовий запис № 8;

· ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 актовий запис №19;

· ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 актовий запис № 34;

· ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 актовий запис № 41;

· ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 актовий запис №29;

· ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 актовий запис №17;

· ОСОБА_13, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 актовий запис № 10;

· ОСОБА_14, померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 актовий запис № 30;

· ОСОБА_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_13 актовий запис № 24;

· ОСОБА_16, померлої ІНФОРМАЦІЯ_14 актовий запис № 29;

· ОСОБА_17, померлої ІНФОРМАЦІЯ_15 актовий запис № 27;

· ОСОБА_18, померлої ІНФОРМАЦІЯ_16 актовий запис № 1;

· ОСОБА_19, померлої ІНФОРМАЦІЯ_17 актовий запис № 23;

· ОСОБА_20, померлої ІНФОРМАЦІЯ_18 актовий запис № 35;

· ОСОБА_21, померлої ІНФОРМАЦІЯ_19 актовий запис № 25;

· ОСОБА_22, померлої ІНФОРМАЦІЯ_20 актовий запис №1;

відумерлою.

Скасовано державну реєстрацію сертифікатів:

· НОМЕР_1;

· НОМЕР_2;

· НОМЕР_3;

· НОМЕР_4;

· НОМЕР_5;

· НОМЕР_6;

· НОМЕР_7;

· НОМЕР_8;

· НОМЕР_9;

· НОМЕР_10;

· НОМЕР_11;

· НОМЕР_12;

· НОМЕР_13;

· НОМЕР_14;

· НОМЕР_15;

· НОМЕР_16;

· НОМЕР_17;

· НОМЕР_18;

· НОМЕР_19.

на право на земельну частку (пай).

Передано земельні ділянки, відведені під вказані сертифікати згідно з Проектом організації території земельних ділянок в розмірі земельних часток (паїв) на ділянці приватизації бувшого с.с. «Старосанжарська», до земель запасу, що знаходяться на території Старосанжарської сільської ради та передано у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

В грудні 2014 року до місцевого суду від ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2006 року у справі № 2а-28 за заявою Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання спадщини відумерлою. Судом було встановлено, що провадження у справі втрачено, тому ухвалою суду від 12.02.2015 року відкрито провадження з приводу відновлення втраченого судового провадження.

Під час розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження місцевим судом було встановлено, що по справі № 2-о-62/06 за заявою Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району про визнання спадщини відумерлою зберіглося рішення суду від 12.09.2006 року, в якому зазначено номер справи - 2а-28 та збереглася копія заяви, з якою сільська ради зверталася до суду. Інші документи судового провадження по справі № 2а-28 не збереглися, а тому повністю відновити втрачене провадження неможливо.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2015 року втрачене судове провадження у цивільній справі № 2а-28 за заявою Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району про визнання спадщини відумерлою - відновлено частково.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення місцевого суду від 12 вересня 2006 року скасувати, посилаючись на те, що при ухваленні рішення судом не було встановлено фактичні обставини по справі, в результаті чого невірно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_21 померла його мати ОСОБА_4, яка за життя 26.01.1993 року склала заповіт на все її майно на його користь. Заповіт посвідчено секретарем Старосанжарської сільської ради. Тобто, в сільській раді були обізнані про складений заповіт. Мати до дня смерті проживала разом з ним. Заяву до нотаріальної контори після смерті спадкодавця він не подавав, оскільки нотаріус його запевнив, що наявність у нього сертифікату на право на земельну частку (пай) являється фактом прийняття спадщини. 12 червня 2014 року він одержав в Новосанжарській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) в розмірі 2,90 в умовних кадастрових гектарах, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії НОМЕР_7. В зв'язку з тим, що судом його, як заінтересовану особу не було залучено до участі у справі, він позбавлений був можливості захистити свої спадкові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Предметом оскарження є рішення суду в частині задоволення вимог про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_4, а тому рішення переглядається лише в цій частині.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до необхідності задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення з підстав, визначених п. 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України - невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог про визнання відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки (паю), яка належала ОСОБА_4 згідно сертифіката серії НОМЕР_7, скасування державної реєстрації сертифіката серії НОМЕР_7, передачі даної земельної ділянки у власність територіальної громади та передачі до земель запасу, місцевий суд вважав, що заявником належним чином доведено наявність підстав для визнання спадщини після смерті ОСОБА_4 відумерлою.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом було порушено процесуальні норми щодо встановлення фактичних обставин по справі та змісту викладеного судового рішення.

Так, рішення суду взагалі не містить в собі мотивувальної частини, з нього не вбачається які саме докази були предметом дослідження при розгляді справи, які були встановлені фактичні обставини, яка була дана їм правова оцінка.

Згідно копії обліково-статистичної картки на цивільну справу (а.с.3) вбачається, що вказаній справі було присвоєно номер 2-о-62/06. Разом з тим, в рішенні місцевого суду від 12.09.2006 року номер справи зазначено - № 2а-28. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що справа була втрачена, оригінал рішення не зберігся, а тому враховуючи норми чинного процесуального законодавства відсутня можливість виправлення даної описки в копії рішення, яка міститься у відновленому судовому провадженні.

Як убачається з матеріалів відновленого судового провадження у справі, ОСОБА_4 померла та після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), що належала їй на підставі сертифіката серії НОМЕР_7.

Як зазначав заявник при зверненні до суду, ця земельна ділянка протягом року не була успадкована, а власниця за життя її не витребувала.

З описової частини рішення суду вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8, актовий запис № 41 та мала сертифікат на земельну частку (пай) НОМЕР_7, що підтверджено довідкою Старосанжарської сільської ради № 02-18/180 від 10.07.2006 року.

Відповідно до положень ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У заяві про визнання спадщини відумерлою повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття (ст. 275 ЦПК України).

Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов'язковою участю заявника та з обов'язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб (277 ЦПК України).

Колегія суддів зауважує, що на відміну від позовного провадження, під час розгляду справ окремого провадження збільшується активність суду. Зокрема, суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходи до всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З цією метою суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Судом першої інстанції при розгляді справи в порушення норм законодавства не встановлювалось чи ОСОБА_4 за життя здійснила розпорядження щодо свого майна на випадок смерті, чи спадкоємцями було здійснено фактичне прийняття спадщини шляхом вчинення відповідних дій на момент її відкриття, тобто станом на 1997 рік, які в свою чергу узгоджуються з нормами Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року).

В результаті чого, до участі у справі не було залучено всіх заінтересованих осіб, зокрема ОСОБА_3, що позбавило його можливості для здійснення захисту своїх прав та надання суду відповідних доказів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції грубо порушив процесуальні норми та вимоги статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як право доступу до суду для захисту порушених прав чи інтересів та фактично позбавив ОСОБА_3 права на судовий захист своїх прав, як спадкоємця. Розгляд справи у відсутності заінтересованої особи та незалучення її до розгляду у справі потягло за собою ухвалення рішення, яким було порушено законні права та інтереси ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе дослідити надані апелянтом письмові докази.

Відповідно до заповіту, складеного 26 січня 1993 року в с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області на дому, в зв'язку з хворобою заповідача, посвідченого секретарем виконавчого комітету Старосанжарської сільської ради Курилко С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6, вбачається, що ОСОБА_4, жителька села Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_3 повністю (а.с.25).

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що в сільській раді були обізнані про складений ОСОБА_4 заповіт на користь ОСОБА_3, оскільки цей заповіт посвідчувався секретарем сільської ради та вносився відповідний запис за реєстровим номером № 6. Однак заявником про цей факт не було зазначено при зверненні до суду, а суд в свою чергу не з'ясував наявність таких фактичних обставин.

Як зазначає апелянт, померла ОСОБА_4 є його матір'ю, з якою він проживав разом в с. Старі Санжари до дня її смерті. Після смерті ОСОБА_4 він заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, так як йому в нотаріальній конторі було роз'яснено, що наявність у нього сертифіката являється фактом прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

У разі прийняття спадкоємцем частини спадкової маси, вважається, що він прийняв спадщину у повному обсязі.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ст.ст. 548, 525 ЦК України в ред. 1963 року).

В подальшому, 26 червня 2014 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Пятенко Л.І. видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.24).

Із даного свідоцтва вбачається, що державний нотаріус посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого Курилко С.В., секретарем Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області 26 січня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_21 є гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної частки (паю), посвідченої сертифікатом, розміром 2,90 в умовних кадастрових гектарах, що перебували в колективній власності с.с. «Старосанжарська» с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7, виданого Новосанжарською районною адміністрацією Полтавської області та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3994 від 23.12.1996 року.

Факт видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом, свідчить про те, що апелянтом було фактично прийнято спадщину та будь-яких перешкод у визнані за ним права на спадщину не виявлено.

Колегія суддів вважає, що апелянтом доведений факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_4, а висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам по справі, оскільки судом не було враховано наявність спадкоємця, який фактично прийняв спадщину, хоча і не звертався до нотаріальної контори (на момент ухвалення рішення суду). Таким чином, висновки місцевого суду не ґрунтуються на нормах закону та порушують норми матеріального і процесуального права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянтом дата смерті ОСОБА_4 вказується - ІНФОРМАЦІЯ_21. Також, нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_21, тоді як в рішенні суду від 12.09.2006 року зазначена дата смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_8. Однак, враховуючи норми чинного процесуального законодавства відсутня можливість виправлення даної описки в копії рішення, яка міститься у відновленому судовому провадженні, оскільки цивільна справа разом з оригіналом рішення суду була втрачена.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_4, скасування державної реєстрації сертифіката серії НОМЕР_7 на право на земельну частку (пай), передачу земельної ділянки, відведеної під вказаним сертифікатом до земель запасу та передачу у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2006 року в частині визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_4, скасування державної реєстрації сертифіката серії НОМЕР_7 на право на земельну частку (пай), передачу земельної ділянки, відведеної під вказаним сертифікатом до земель запасу та передачу у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини - скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог Старосанжарської сільської ради про визнання спадщини відумерлоюу вигляді земельної ділянки (паю), яка належала ОСОБА_4 згідно сертифіката серії НОМЕР_7, скасування державної реєстрації сертифіката серії НОМЕР_7, передачі даної земельної ділянки у власність територіальної громади та передачі до земель запасу.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) П.М.Карнаух

(підпис) Т.О.Кривчун

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця