Справа № 362/3388/14 Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г.М.
Провадження № 22-ц/780/5145/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 4 03.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року про закриття провадження в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив визнати його особистою приватною власністю земельну ділянку загальною площею 0,217 га, яка знаходиться на території АДРЕСА_2, автомобіль SSANG YONG REXTON, 2005 року випуску та квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 93,80 кв.м.

Позивач посилався на те, що майно, яке є предметом спору, придбане ним під час перебування з відповідачкою в шлюбі, але за кошти, які належать йому особисто, а тому є його особистою приватною власністю.

Відповідачка позов не визнала, вказуючи на те, що майно з приводу якого заявлено позов є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просила у задоволенні позову відмовити.

11 серпня 2014 року ухвалою суду відкрито провадження у справі

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року провадження у справі в частині визнання особистою приватною власністю ОСОБА_2 земельної ділянки та автомобіля SSANG YONG REXTON, 2005 року випуску було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та направити справу в цій частині для продовження розгляду.

Апелянт посилається на те, що предметом позову у справі на яку посилається суд першої інстанції, було, зокрема, визнання земельної ділянки і автомобіля спільною сумісною власністю позивача і відповідача та їх поділ. В свою чергу, предметом позову цієї справи є, зокрема, визнання земельної ділянки і автомобіля особистою приватною власністю позивача, тобто, предмет позову у цих справах є різний, тому висновки суду не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції послався на існування судового рішення, яке набрало законної сили, ухваленого у справі з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих саме підстав.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком, з наступних підстав.

Згідно до ч.1 п.2 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимоги та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Суд першої інстанції закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,217 га, яка знаходиться в Київській області на території села Здорівка Васильківського району по вулиці Ватутіна, та автомобіля SSANG YONG REXTON, 2005 року випуску, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, послався на те, що рішенням апеляційного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року вже вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Разом з тим, із рішення апеляційного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року вбачається, що суд ухвалив рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ майна (а.с.86).

При цьому позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 заявлено з підстав набуття прав спільної сумісної власності на майно за час її спільного проживання з відповідачем однією сім'єю, не перебуваючи з ним в шлюбі, тобто з підстав передбачених ч.1 ст.74 СК України. Таким чином набуття прав спільної сумісної власності та поділ майна, а саме земельної ділянки та автомобіля, позивачка пов'язувала придбанням цього майна під час спільного проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 не заявлялось, а тому суд досліджував обставини справи саме у межах позовних вимог ОСОБА_3

У даному провадженні до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 та просив визнати його особистою приватною власністю спірну земельну ділянку і автомобіль, посилаючись на ст.57 СК України у т.ч. з підстав набуття ним прав на спірне майно за кошти, які належали йому особисто.

Таким чином, ці обставини, тобто джерело отримання коштів на придбання спірної земельної ділянки та автомобіля, що є об'єктами поділу не були предметом розгляду апеляційним судом 28 жовтня 2014 року, що свідчить про те, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом з інших підстав ніж у справі, яка розглядалась за позовом ОСОБА_3

Стосовно посилання ОСОБА_3 в запереченнях на апеляційну скаргу що дані твердження ОСОБА_2 висловлював заперечуючи на її позов, не можуть бути взяті до уваги, оскільки останнім у той час не було заявлено відповідних позовних вимог, а тому суд під час ухвалення рішення 28 жовтня 2014 року не досліджував цих обставин.

За огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави п.2 ч.1 ст.205 ЦПК для закриття провадження у справі відсутні, а тому оскаржувана ухвала не може бути визнана такою, що відповідає вимогам закону.

Згідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив норми матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, оскаржувана ухвала районного суду підлягає скасуванню з направленням справи в частині закриття для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 311,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :