Справа № 127/35/13- ц Провадження № 22-ц/772/1650/2015Головуючий в суді першої інстанції Клапоущак С. Ю.
Категорія 27 Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Вінницького району в інтересах Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс», про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2014 у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року прокурор Вінницького району в інтересах Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Фонд) звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 серпня 2008 року між Вінницьким регіональним управлінням Фонду та відповідачем укладено кредитний договір № 06/08, предметом якого було надання пільгового довготермінового кредиту на будівництво житла для сім'ї.

Відповідно до умов договору позикодавець від імені держави за рахунок коштів Державного бюджету надав кредит в сумі 321 903 грн. на будівництво (реконструкцію) житла по вул. Мічуріна, 15 у с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області, а позичальник зобов'язався протягом 92 кварталів з дня укладення кредитного договору вносити суму коштів, що визначається у розрахунку погашення кредиту.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 19 листопада 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 39 196,56 грн. та пеня в сумі 8 375,68 грн., всього 47572,24 грн.

Вінницьке регіональне управління Фонду неодноразово зверталося до позичальника з вимогами про погашення заборгованості та дотримання умов договору, проте вони залишені відповідачем поза увагою.

Прокурор, з метою захисту інтересів позивача, звернувся до суду з даним позовом та, з урахуванням уточнень, просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 63 689,56 грн. та пеню у розмірі 23 615,41 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 9 жовтня 2014 року позов прокурора Вінницького району в інтересах Вінницького регіонального управління Фонду задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Вінницького регіонального управління Фонду заборгованість у сумі 83412,16 грн., з яких: 63689,56 грн. - тіло кредиту, 19772,60 грн. - пеня.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідачка, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю та спливом строків позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені за період з 17.04.2010 року по 01.10.2011 року у сумі 8 150, 93 грн.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення пені та ухвалено нове рішення у цій частині, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Вінницького регіонального управління Фонду пеню в розмірі 15 843,68 грн., у зв'язку з цим вказану в рішенні загальну суму 83 412,16 грн. змінено на 79 532,72 грн. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 квітня 2015 року зазначене рішення апеляційного суду скасовано в частині стягнення суми пені, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в іншій частині вказане рішення не підлягає перевірці щодо його законності та обґрунтованості.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду - змінити в частині стягнення пені з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року між Вінницьким регіональним управлінням Фонду та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 06/08, за умовами якого позикодавець від імені держави (за рахунок коштів державного бюджету) надав позичальнику кредит в сумі 321 903 грн. на будівництво (реконструкцію) житла по вул. Мічуріна, 15 у с. Агрономічне Вінницького району (2 черга), а позичальник протягом 92 кварталів з дня укладення кредитного договору, з серпня 2008 року до серпня 2031 року, останній день кварталу, зобов'язаний вносити суму коштів, що визначається у розрахунку погашення кредиту (додаток 2), до повного погашення зобов'язань (а.с. 8-10 т. 1).

У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору станом на 16 вересня 2014 року утворилася заборгованість на загальну суму 87 304,97 грн., з яких заборгованість за кредитом - 63 689,56 грн., сума нарахованої пені - 23 615,41 грн. (а.с. 174-177 т. 1). На момент звернення до суду з позовом сума заборгованості складала 47 572,24 грн., з яких заборгованість за кредитом - 39 196,56 грн., сума пені - 8 375,68 грн. (а.с. 4 т. 1).

Суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 258, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, дійшов висновку про стягнення суми пені у розмірі 19 772,60 грн., зазначивши, що застосовує строк позовної давності за один рік перед зверненням кредитора до суду, тобто з 12.12.2011 року, пославшись на відповідний розрахунок (в якому фактично розрахована сума пені за період з 12.12.2011 року по 01.07.2014 року, тобто поза межами строку на який послався суд), не підписаний та не завірений уповноваженою особою, не обґрунтувавши, чому саме його він бере до уваги (а.с. 205-208 т. 1).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору (п. 5.2) розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання визначений у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, яка нараховується від суми несвоєчасно здійсненого платежу. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Така правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116 цс 13), яку колегія суддів, враховуючи положення ст. 360-7 ЦПК України, бере до уваги.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду із позовною заявою 12 грудня 2012 року і в подальшому подавав позовні заяви про збільшення своїх вимог, тому строк позовної давності обмежується 12 місяцями перед кожним його зверненням до суду і, з огляду на викладене та на останній розрахунок (а.с. 56-59 т. 2), наданий позивачем апеляційному суду, сукупна сума пені, яка підлягає стягненню становить 15 717,76 грн., а нарахована вона за періоди: з 12.12.2011 року по 12.12.2012 рік, з 13.12.2012 року - 18.02.2013 рік, з 17.09.2013 року - 15.09.2014 рік.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 9 жовтня 2014 року змінити у частині визначення розміру пені, зменшивши його з 19 772 грн. 60 коп. до 15 717 грн. 76 коп., а тому зменшити стягнуту цим рішенням суду першої інстанції загальну суму з 83 412 грн. 16 коп. (розмір якої визначено судом не вірно, а саме допущено арифметичну помилку, зокрема якщо додати складові цієї загальної суми, тобто 63 689 грн. 56 коп. тіла кредиту та 19 772 грн. 60 коп. суми пені, то загальна сума буде становити 83 462 грн. 16 коп.) до 79 407 грн. 32 коп. (83 462,16 - 4054,84 (19772,60 - 15717,76) = 79407,32). В іншій частині вказане рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2014 року змінити у частині визначення розміру пені, зменшивши його з 19 772 грн. 60 коп. до 15 717 грн. 76 коп. (п'ятнадцять тисяч сімсот сімнадцять гривень 76 коп.), а тому зменшити стягнуту цим рішенням суду першої інстанції загальну суму з 83 412 грн. 16 коп. до 79 407 грн. 32 коп. В іншій частині вказане рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

Л.В. Пащенко