Справа № 242/3946/15-ц
Провадження № 2/242/1694/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сорока Т.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.04.2006 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № DO1SAU10100006, на підставі якого позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 45250,00 грн., терміном повернення до 04.04.2011 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,32 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. З метою забезпечення виконання боржником своїх зобовязань щодо повернення кредиту, між Банком та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки від 26.09.2007 року, згідно умов якого поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором № DO1SAU10100006 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Проте, умови Кредитного договору відповідачем ОСОБА_3 належним чином не виконуються. Так, станом на 12 червня 2015 року заборгованість за Кредитним договором становить 204 026 грн. 37 коп., з яких: 21686 грн. 65 коп. заборгованість за кредитом; 50354 грн. 91 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2375 грн. 73 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 129 609 грн. 08 коп. заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 204 026 грн. 37 коп., та судові витрати у розмірі 2040 грн. 26 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила суду, що дійсно між Банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № DO1SAU10100006, на підставі якого позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 45250,00 грн., терміном повернення до 04.04.2011 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,32 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Проте, умови Кредитного договору відповідачем ОСОБА_3 належним чином не виконуються. Також зазначила, що автомобіль у якості застави був переданий відповідачем ОСОБА_3 в Банк, але даний автомобіль тривалий час знаходився в м. Донецьк, тому в зв»язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області не було змоги реалізувати його. Вважає, що строки позовної давності не були порушені позивачем, оскільки відповідно до п. 5.1 Договору даний договір діє в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим Договором. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність та в позовних вимогах позивача відмовити, оскільки вони не відповідають ст. 267 ЦК України, просить застосувати строки позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суду слухати справу у його відсутність та в позовних вимогах позивача відмовити, оскільки вони не відповідають ст. 559 ЦК України, а саме із закінченням строку договору поруки, просить застосувати строки позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що предмет застави рухомого майна за договором № DO1SAU10100006, а саме автомобіль НОМЕР_1, відповідно до акту № 15.08.2007 року був переданий банку для реалізації та погашення заборгованості по кредитному договором. 16.08.2007 року ОСОБА_3 після вилучення автомобіля сплатив суму у розмірі 4650,00 грн. по заборгованості за кредитним договором, але предмет застави ОСОБА_3 не був повернутий. Також зазначає, що строк дії кредитного договору сплинув, оскільки строк повернення кредиту зазначено до 04.04.2011 року, тому просить суд застосувати строки позовної давності.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 03.04.2006 р. між ПриватБанк та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № DO1SAU10100006, на підставі якого позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий поточний рахунок № 0185 ДонецкАвто на строк до 04.04.2011 р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 45250,00 грн., на купівлю автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,32 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.. (а.с. 11-12)

Згідно умов Договору позивач взяв на себе зобов'язання надати позичальнику відповідачу по справі кредитні кошти на придбання певного майна, а саме автомобіля, та згідно ордеру розпорядження № DO1SAU10100006 від 06.04.2006 року надав зазначені грошові кошти. Строк повернення кредиту визначений до 04.04.2011 року.

Отже, враховуючи, що відповідачу ОСОБА_3 кредитні кошті були надані, суд вважає, що між сторонами було укладено споживчий договір кредиту у розумінні положень пункту 23 статті 1 та ч.1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно договору поруки ВЕХ № 616548 від 26.09.2007 року, між ЗАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, в забезпечення виконання умов кредитного договору № DO1SAU10100006 від 03.04.2006 року, поручитель зобовязався виконувати всі зобовязання Позичальника перед Кредитором, що випливають з умов Кредитного договору, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, сплати винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 1.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до нового виконання зобовязання за Кредитним договором, а саме до 04.04.2011 року. (а.с. 14)

17.07.2009 р. Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи у звязку зі зміною найменування юридичної особи.

Згідно акту 15.08.2007 року, філії «Донецьке регіональне управління» закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відділення «Красноармійська філія» був прийняти автомобіль НОМЕР_2 позичальника ОСОБА_3, за прострочення кредиту по кредитному договору № DO1SAU10100006 від 03.04.2006 року.

Згідно квитанції від 16.0.2007 року, ОСОБА_3 сплатив суму заборгованості у розмірі 4650,01 грн. на рахунок «ПриватБанк».

Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати своє зобовязання, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом.

На підставі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк / термін / його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк / термін /.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення кредиту в строк, у розмірі та валюті, визначеними договором.

З розрахунку заборгованості за договором, станом на 12.06.2015 року заборгованість за Кредитним договором становить 204 026 грн. 37 коп., з яких: 21686 грн. 65 коп. заборгованість за кредитом; 50354 грн. 91 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2375 грн. 73 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 129 609 грн. 08 коп. заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. (а.с. 4-6).

Разом з тим, згідно зі ст. 253, 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки, при цьому, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені) застосовується позовна давність в один рік. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до вимог статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачі звернулися до суду з заявами про застосування строків позовної давності.

В контексті рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 р. щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст.1 ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч.3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів у взаємозвязку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України, суд вважає, що держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів, у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Зазначені тлумачення також закріплені у п. 31 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Кредитний договір № DO1SAU10100006 від 03.04.2006 року та Договір поруки ВЕХ № 616548 від 26.09.2007 року укладені строком до 04 квітня 2011 року, за таких обставин у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право предявити вимогу до боржників про виконання порушених зобовязання щодо повернення кредиту, починаючи з 04.04.2014 року протягом наступних трьох років. Проте позов предявлено 15 вересня 2015 року, тобто поза строком позовної давності, встановленої законом.

Позивачем в установленому законом порядку не заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду та не доведено поважність причин пропуску позовної давності.

З урахуванням наведеного, суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, а тому в їх задоволені слід відмовити, у зв'язку з пропуском строку для звернення з позовом, встановленого законом, без поважних причин.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, судові витрати також не підлягають стягненню з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 253, 256,257,259,267,530, 559,1049,1054,1055 ЦК України, ст. 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215, 224-225, 251, 267 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя