Справа № 161/733/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/617/15 Категорія: 59 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

при секретарі Губарик К. А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Господарук І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у місті Луцьку про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним рішенням, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом. Покликався на те, що з 4 грудня 2002 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Луцьку і отримує пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» як прокурорсько-слідчий працівник.

Крім того вказував, що 25 квітня 2013 року, у зв'язку із звільненням з органів прокуратури, відповідачем йому було перераховано пенсію з розрахунку 80 відсотків від заробітної плати, а не 90 відсотків, як це передбачено діючим законодавством. Такі дії відповідача ним оскаржувались до суду в порядку адміністративного судочинства та визнані неправомірними починаючи з 1 липня 2012 року, однак перераховано і виплачено пенсію у більшому розмірі лише з 1 липня 2013 року. Сума недоотриманої ним пенсії за період з 1 липня 2012 року по 1 липня 2013 року становить 10002 грн. 83 коп.

Вважаючи недоотриману пенсію матеріальною шкодою, заподіяну йому неправомірними діями управління ПФУ в м. Луцьку, позивач просив стягнути з відповідача в його користь зазначену грошову суму.

27 лютого 2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить його скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного з'ясування і врахування судом всіх обставин справи та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Шкода це зменшення або втрати (загибель) певного особистого чи майнового блага. Зменшення або втрата майна потерпілого призводить до виникнення майнової шкоди, а особисто блага-немайнової (моральної) шкоди.

Майнова шкода складається з реальних збитків, які виражаються у зменшенні (пошкодженні або знищенні) майна потерпілого (ст. 22 ЦК України), упущеної вигоди (доходів), яку особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, як захист цивільних прав потерпілої сторони застосовується у більшості випадків, за деякими виключеннями, передбаченими законодавством або договором.

Встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що в січні 2014 року ОСОБА_1 звертався до суду з адміністративним позовом про визнання незаконними дій управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку, де однією із вимог позивача була вимога про виплату йому різниці недоплаченої пенсії, починаючи з 1 липня 2012 року та 25 квітня 2013 року (а. с. 6 - 9).

Постановою Луцького міськрайонного суду від 17 лютого 2014 року, яка набрала законної сили, даний адміністративний позов було задоволено частково, дії суб'єкта владних повноважень управління ПФУ в м. Луцьку визнано неправомірними та зобов'язано відповідача, починаючи з 1 липня 2013 року, з урахуванням виплачених сум, провести перерахунок та виплачувати пенсію позивачу в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати (а. с. 10 - 19).

Крім того встановлено, що ухвалою цього ж суду від 17 лютого 2014 року, яка ніким не оскаржувалась і апеляційним судом не переглядалась, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконними дій управління фонду в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсій за період з 1 липня 2012 року по 30 червня 2013 року, із-за пропущеного строку звернення до суду, залишена без розгляду. Дана обставина визнана сторонами спору по справі, яка переглядається в апеляційному порядку, і ними не спростована та не оспорються.

Згідно ст. ст. 87, 104 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Скаргу на рішення органу, який призначає пенсії, може бути подано до районної (міської) Ради народних депутатів або районного (міського) суду.

Вказані норми закону дають підстави для висновку про те, що рішення органу, який призначає пенсії, щодо їх перерахунку та виплати можуть бути оскаржені до суду і розглянуті судом в порядку адміністративного судочинства, а недоплачені суми пенсії виплачуються пенсіонеру за минулий час і їх не можна вважати заподіяною йому матеріальною шкодою (упущеною вигодою).

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

З обставин справи, встановлених судом, слідує, що позивачу ОСОБА_1 відповідачем управлінням ПФУ в м. Луцьку невірно було проведено перерахунок пенсії за період з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року і сума її недоплати становить 10002 грн. 83 коп., яка не є заподіяною йому матеріальною шкодою в розумінні ст. ст. 22, 1173 ЦК України, а її примусова виплата позивачу регулюється іншими нормами матеріального права та потребує іншого способу захисту ніж обраний позивачем у даній справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову у спосіб обраний позивачем.

Отже, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді