Справа № 495/2481/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 05.01.2015 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (паспорт серії КЕ № 021813 виданий 17.08.1995 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/2481/15-ц

за позовом Приватного підприємства «Телерадіокомпанія АТВ плюс»

до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу

В С Т А Н О В И В:

14.04.2015 року Приватне підприємство «Телерадіокомпанія АТВ плюс» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (а.с.1-4).

Так, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача:

- матеріальну шкоду в розмірі 9 725 грн.;

- сплачений за розгляд позовної заяви судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2015 року відкрито провадження по справі № 495/2481/15-ц за позовом ПП «ТРК АТВ Плюс» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Справу призначено до розгляду (а.с.20).

В судових засідання представник позивача ОСОБА_1, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, в судових засіданнях проти заявлених ПП «ТРК АТВ Плюс» позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що ним вже шкода була відшкодована шляхом передачі власноручно відповідної суми колишньому працівнику підприємства, який і здійснив їх перерахування.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15.10.2005 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до ПП «ТРК АТВ Плюс» на посаду техніка-монтажника кабелтних мереж. Наказом від 25.04.2008 року за ОСОБА_2 був закріплений автомобіль марки ВАЗ 2105 д/н 7355АР, який належить ПП «ТРК АТВ Плюс» на праві власності.

15.05.2011 року, приблизно о 02:00 год. ОСОБА_2 була скоєна дорожньо-транспортна пригода на автомобілі марки ВАЗ 2105 д/н 7355АР, в результаті якої було завдано матеріальної і моральної шкоди іншій особі ОСОБА_3 Останнім було подано позов до суду про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої внаслідок ДТП до ПП «ТРК АТВ Плюс», як до роботодавця, працівник якого й завдав ці збитки.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2012 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КпАП України. Піддано ОСОБА_2 адміністративному стягненню у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави (а.с.5).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2012 року по справі № 2-3583/2011 позов ОСОБА_3 до ПП «ТРК АТВ Плюс» було задоволено частково. Стягнуто з ПП «ТРК АТВ Плюс» на користь ОСОБА_3 збитки в загальній сумі 11 725 грн. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.11.2012 року загальну суму збитків зменшено до 9 725 грн. (а.с.6-8).

08.01.2013 року до Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції було подано три виконавчих листа:

- № 2-3583/11 від 27.02.2012 року про стягнення з ПП «ТРК АТВ Плюс» на користь ОСОБА_3 державного мита в сумі 51 грн., витрат на ІТЗ в сумі 120 грн.. коштів за надання юридичної допомоги в сумі 1 500 грн.;

- № 2-3583/11 від 27.02.2012 року про стягнення з ПП «ТРК АТВ Плюс» на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 7 054 грн.;

- № 2-3583/11 від 27.02.2012 року про стягнення з ПП «ТРК АТВ Плюс» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 1 000 грн.

ПП «ТРК АТВ Плюс» суму боргу в загальному розмірі 9 725 грн. було перераховано безпосередньо на користь стягувача (ВДВС Б-Дністровського МУЮ) в повному обсязі у строк, встановлений для добровільного виконання. Крім того, згідно постанови ВДВС Б-Дністровського МУЮ від 15.01.2013 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, ПП «ТРК АТВ Плюс» було також перераховано на користь ВДВС Б-Дністровського МУЮ 450 грн. ПП «ТРК АТВ Плюс»

Отже, загальна сума коштів, яка була перерахована на користь ВДВС Б-Дністровського МУЮ склала 10 178 грн. (10 175 + 3 грн. комісія), що підтверджується:

- квитанцією № 40 від 11.01.2013 року (а.с.38);

- доповідними записками (а.с.39-42);

- розпорядженнями №№ 266/2-13/2-13 (36014068), 185/2-13 (35941533), 183/2-13 (35941177), 184/2-13 (35941706).

Виконавчі провадження за №№ 35941706, 35941177 та 35941533 закриті на підставі повного фактичного виконання зобов ?язання (а.с.9-14).

ПП «ТРК АТВ Плюс» звернулося до ОСОБА_2 з вимогою про відшкодування завданих матеріальних збитків в добровільному порядку, але останній від цього відмовився.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової шкоди) (ч.1, п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ПП «ТРК АТВ Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

- неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

- наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом даної статті завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду);

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

- вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди, про що висловив свою правову позицію Верховний Суд України (судова колегія з цивільних справ) в ухвалі від 21.12.2005 року.

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Під правом регресу розуміється право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. Зазначена стаття застосовується у випадках, коли фігура завдавача шкоди та фігура особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не співпадають. За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов'язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Виключення з цього положення можуть бути встановлені законом. Право звернення з регресною вимогою виникає у кредитора з моменту здійснення ним виплат потерпілому, з цього ж моменту обчислюється строк для пред'явлення регресного позову.

Як встановлено матеріалами справи, 15.05.2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода, винним у скоєні якої визнано ОСОБА_2 (постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2011 року).

Оскільки ДТП була скоєна ОСОБА_2 на службовому автомобілі марки ВАЗ 2105 д/н 7355АР, який належить ПП «ТРК АТВ Плюс» на праві власності, саме ПП «ТРК АТВ Плюс», згідно із рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2012 року та рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.11.2012 року, було змушено відшкодувати ОСОБА_3 (потерпілому внаслідок ДТП) шкоду в загальному розмірі 9 725 грн.

Таким чином, на даний час ПП «ТРК АТВ Плюс», відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, має право на регресне відшкодування з ОСОБА_2 понесених витрат, повязаних із відшкодуванням завданої відповідачем третій особі шкоди у розмірі 9 725 грн.

Згідно заяви ОСОБА_2 про виклик свідка, було викликано в судове засідання для дачі пояснень по справі ОСОБА_4

В судове засідання 06.10.2015 року для допиту та дачі пояснень по справі прибув свідок ОСОБА_4, який був приведений до присяги та повідомлений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань або неправдиві показання (а.с.60).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що у травні 2011 року ОСОБА_2 скоїв ДТП на автомобілі ПП «ТРК АТВ Плюс». У зв ?язку з чим начальник підприємства Булат сказав, що відрахує суму завданих збитків із заробітної плати ОСОБА_2, після чого дав ОСОБА_4 10 180 (чи 10 190) грн. для перерахування. Дані кошти ОСОБА_4 були віднесені до виконавчої служби, оплачені, забрані виконавчі листи та їх віднесено до начальника підприємства Булат.

Між тим, суд критично ставиться до таких пояснень та показань свідка ОСОБА_4 та не бере їх до уваги, виходячи з наступних підстав.

По-перше, ОСОБА_2 було зазначено, що він для відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди власноручно передав ОСОБА_4 9 725 грн., а згідно показань останннього сума складала 10 180 (чи 10 190) грн. та її передав не ОСОБА_2, а начальника підприємства Булат.

По-друге, 10 178 грн. (10 175 + 3 грн. комісія) було перераховано ПП «ТРК АТВ Плюс» на користь ВДВС Б-Дністровського МУЮ, згідно квитанції № 40 від 11.01.2013 року, у віділенні № 188 «Стинол» АТ «Імексбанк» у м. Білгород-Дністровському по вул. Дзержинського,31 (а.с.38), а не як вказав свідок, що ним були віднесені до виконавчої служби гроші та там оплачені.

По-третє, ніякі виконавчі листи ОСОБА_4 у ВДВС Б-Дністровського МУЮ не забирались та до начальника підприємства Булат не відносились, а постанови про закінчення відповідних виконавчих проваджень були надіслані ВДВС Б-Дністровського МУЮ на адреси Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ПП «ТРК АТВ Плюс» та ОСОБА_3 поштою (а.с.9, 11, 13).

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПП «ТРК АТВ Плюс», у зв'язку з чим позовна заява ПП «ТРК АТВ Плюс» до ОСОБА_2 про відшкодування в шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ПП «ТРК АТВ Плюс» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 15-16, 1166, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Приватного підприємства «Телерадіокомпанія АТВ плюс» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства «Телерадіокомпанія АТВ плюс» (67701, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Кірова,41, , р/р 1399 в Южному ГРУ ПАТ «КБ «ПриватБанк» м. Одеса, МФО 328704):

- матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 9 725 (дев ?ять тисяч сімсот двадцять п ?ять) гривень;

- сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко