Справа № 464/4757/15-ц
пр.№ 2/464/1401/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі : головуючої Бойко О.М.

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 в присутності батька ОСОБА_1. В обгрунтування позову покликається на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого у них у 1999 році народилась донька Вероніка. У 2010 році шлюб між ними розірвано, після чого дитина залишилась проживати з відповідачкою. Згодом донька почала проживати з ним в с.Горінчево Хустського району, де і проживає по даний час, він матеріально утримує дитину, піклується про її здоров'я, фізичний та духовний розвикток. Донька поглиблено вивчає німецьку мову, а оскільки, він є сященнослужителем православної церкви в м. Дюссельдорф (Німеччина) має змогу під час шкільних канікул відвезти доньку до Німеччини, що матиме важливе значення для духовного розвитку дитини, пізнання нею світу. За місцем здійсненння служби у Німмччині доньці буде забезпечено усі належні умови для проживання. Однак, відповідачка нічим не мотивуючи не дає дозволу на виїзд дитини за межі України, порушуючи право дитини на всебічний розвиток. В зв'язку з чим просить позов задоволити.

В судовому засідання представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що позивач і сама неповнолітня ОСОБА_3 неодноразово звертались до відповідачки з проханням надати дозвіл на виїзд, однак, відповідачка категорично відмовилась. Просить позов задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що жодним чином не заперечує проти виїзду дитини за кордон, вважає, що поїздки за кордон сприятимуть світогляду дитини. Проте, позивач не звертався до неї з проханням надати дозвіл на виїзд доньки за межі України, а тому вважає, що предмет спору відсутній. В останнє судове засідання відповідачка, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи не з'явилась, доказів поважності причин неявки суду не надали. Клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю її представника в іншому судовому процесі, суд вважає необгрунтованим, оскільки таке не підтверджене жодними даними, відповідачкою не надано доказів ані про наявність у неї представника, ані про те, що такий представник зайнятий в іншому процесі. Відтак, зазначене клопотання свідчить про зловживання відповідачкою своїми процесуальними правами, а тому враховуючи наведені обставини, а також те, що відповідачка дала пояснення по суті справи, висловивши своє ставлення до позову, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки.

Представник третьої особи Сихівської районного адміністрації, як органу опіки та піклування в судовому засіданні позов підтримав, не заперечує щодо задоволення такого. В останнє судове засідання предстваник треьої особи не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим завершувати розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14 вересня 2010 року було розірвано.

Як вбачається із свідоцтва про народження, сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з позивачем, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Горінчівської сільської ради.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному громадянину гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та повертатись на Україну. Дія зазначеної норми Конституції України поширюється і на неповнолітню ОСОБА_3

Відповідно ст.ст.141, 150, 155 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, здійснення батьками своїх прав має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Судом встановлено, що позивач є сященнослужителем православної церкви в м. Дюссельдорф (Німеччина), у зв'язку із чим періодично перебуває у Німеччині. Згідно довідок Общини Покрови Пресвятої Богородиці у м.Дюсельдорф № 103/2015/АМ від 08.05.2015 р. та від 20.09.2015р. неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на час її перебування у Німечиині надаються необхідні умови для проживання разом із батьком. Як встанволено судом неповнолітня ОСОБА_3 за місцем навчання поглиблено вивчає німецьку мову.

Відтак, судом встановлено, що короткочасний виїзд дитини ОСОБА_3 за кордон до Німеччини, з метою поглибленого вивчинення німецької мови, в інтересах насамперед самої дитини, оскільки таке сприятиме її розвитку, набуттю нових навичок, досвіду та світосприйняттю. Крім того, як ствердила в судовому засіданні сама відповідачка вона не заперечує, що відвідування дитиною інших країн, в т.ч. і Німеччини сприятиме інтересам дитини. Суд не приймає до уваги покликання відповідача на відсутність спору щодо виїзду дитини а кордон, оскільки подати нотаріально засвідчену заяву про надання такого дозволу відповідач відмовилась.

З огляду на наведене та враховуючи, що відмова відповідачки від згоди на короткочасний виїзд дитини за кордон, суперечить інтересам дитини, суд приходить до висновку, що позов в частині надання дозволу на короткочасний виїзд за межі України до Німеччини без згоди матері підлягає до задоволення, однак, суд вважає, доцільним надати такий дозвіл лише з терміном перебування дитини не більше 90 днів, з огляду на те, що надання такого без обмежень терміном може створити перешкоди у реалізації відповідачкою батьківських прав, яких вона не позбавлена.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 154, 155 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Надати дозвіл на виїзд за межі України до Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з терміном перебування не більше 90 днів, без згоди та супроводу матері ОСОБА_2.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча: