Справа №468/1355/15-ц 28.10.2015 28.10.2015
Справа №468/1355/15-ц
Провадження №22-ц/784/2548/15
Головуючий у першій інстанції: Копейка Т.О.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

іменем України

28 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року, ухваленого за позовом

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ «ПриватБанк»)

до

ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього боргованість за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 20 серпня 2007 року було укладено кредитний договір № nkxrRX10750015 між ПАТ КБ "Приват Банк» та ОСОБА_3 відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 9000 грн. зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що позичальник порушує кредитні зобов'язання він має станом на 18 червня 2015 року заборгованість у розмірі 82936 грн. 04 коп., яка складається з 6219,65 грн. - тіло кредиту, 18122, 31 грн. - заборгованості за відсотками, 432 грн. - заборгованості по комісії, 58162, 08 грн.- пені. Оскільки наказом Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2008 року та заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2013 року на користь позивача було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, то враховуючи вказане позивач просив стягнути 18011 грн. 25 грн. залишку кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що 20 серпня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір на суму 9000 грн. строком до 20 серпня 2009 року зі сплатою за користування кредитом 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 10).

Відповідно до умов вказаного договору, щомісяця в період сплати, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, оплачувати щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 216 грн. та одноразової винагороди в сумі 1500 грн., комісії на умовах передбачених договором а також згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови). Позичальник повинен здійснювати щомісячні платежі у сумі 640 грн. 36 коп.

Проте, як зазначає позивач свої зобов'язання відповідач не виконав, в зв'язку з чим за даним договором нарахована заборгованість.

Так, за наданим розрахунком, станом на 18.06.2015 року відповідач за вказаним кредитним договором має заборгованість в сумі 82936 грн. 04 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6219 грн. 65 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 18122 грн. 31 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 432 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 58162 грн. 08 коп. нарахування вказаної заборгованості позивачем здійснено за період, починаючи з дня укладення договору.

Від вказаної суми заборгованості, в розрахунку віднімається 66258 грн. 66 коп., які були стягнуті з відповідача за судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.10.2008 року та заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2013 року.

Отже остаточна заборгованість становить суму різниці заборгованості за кредитним договором та стягнутої суми і становить 16677 грн. 38 коп. До вказаної суми додаються нараховані штрафи, в зв'язку з порушенням строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором: штраф (фіксована частина) - 500 гривень та штраф (процентна складова) - 833 грн. 97 коп. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 18011 грн. 25 коп. та витрати понесені по справі в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 8-9).

Проте такий розрахунок не відповідає ні обставинам справи ні умовам договору і не вказує на наявність кредитної заборгованості.

Так, 14 жовтня 2008 року Баштанським районним судом Миколаївської області справа № 2-Н-210/2008 було винесено судовий наказ, яким було стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 6918 грн. 96 коп. (а.с.11). Як слідує з заяви про видачу судового наказу вказана заборгованість складається з 6219 грн. 65 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 628 грн. 08 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 65 грн. 44 коп. заборгованості по комісії і 5 грн., 79 коп.- пені (а.с. 59-60).

23 квітня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська справа № 202/20992/13-ц було ухвалено заочне рішення, яким було задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за цим же кредитним договором станом на 30.01.2013 року в сумі 59 339 грн. 70 коп., яка складається також з заборгованості за кредитом в тій же сумі 6219 грн. 65 коп. заборгованості за процентами в сумі 18122 грн. 31 коп. , заборгованості по комісії в сумі 432 грн. , пені в сумі 31 263 грн. 85 коп. та штрафів: 500 грн. (фіксована складова) та 2801 грн. 89 коп. (процентна складова) (а.с. 12) .

У даній справі 17 серпня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» знову звернулося з позовом про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, при цьому період виникнення заборгованості в наведеному розрахунку знову зазначає починаючи з моменту укладення договору, тобто з 2007 року, в той час як за цей період двічі стягнута заборгованість за тілом кредиту та іншими платежами.

Розрахунку за період з 30 січня 2013 року по 18 червня 2015 року, тобто після ухвалення останнього рішення, з зазначенням нарахування суми та виду помісячної заборгованості суду не надано. Таким чином фактично відсутні докази на підтвердження наявної заборгованості в сумі 18011 грн.25 коп., як заявлено в позові, оскільки не зазначений період виникнення вказаної заборгованості, відсутні її складові, відповідно до умов договору, помісячне нарахування та період.

Розрахунок заборгованості з пені на суму 32292 грн. 86 коп., який надано до апеляційного суду також не є власне розрахунком, до того ж він виходить за межі та предмет заявлених позовних вимог.

Також умовами укладеного між сторонами договору нарахування пені за вказаної в розрахунку позивачем ставкою 0, 15 % не передбачено. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції що передбачає вказаний розмір пені, суду не надано. В зв'язку з чим вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки відповідачем вони не підписувались. Таке відповідає правовій позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року..

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, обов'язок по наданню доказів покладено на сторони.

Наведене вказує, що позивачем не доведено наявність кредитної заборгованості відповідача, її сума, складові та період з помісячним нарахуванням.

Крім цього, враховуючи, що позивачем реалізовано право на дострокове стягнення повної кредитної заборгованості, така заборгованість за судовим наказом та рішенням стягнута, однак, вказані рішення за повідомленням виконавчої служби не виконані до теперішнього часу, позивач не позбавлений права на стягнення збитків встановлених договором чи законом (ст. 625 ЦК України). Однак, такі вимоги позивачем не заявлено.

За такого, виходячи з підстав позову, районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про наявність права у кредитора щодо нарахування кредитної заборгованості до повного погашення боргу, не спростовує висновків суду щодо недоведеності належними доказами наявності заборгованості, оскільки обґрунтованого розрахунку не наведено і в апеляційній скарзі, а тому такі доводи не можуть бути взяті до уваги. Проте позивач не позбавлений права на звернення з аналогічним позовом з інших підстав.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, виходячи з встановлених ст. 303 ЦПК України меж розгляду справи апеляційним судом , колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду, в зв'язку з чим відповідно до положень ст. 308 ЦПК України, вказане рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями, 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: