Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1081/15-ц
Провадження № 2/499/428/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"18" листопада 2015 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., учасника цивільного процесу секретаря судового засідання Козака Ю.Ю., розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області, ТОВ «Іванівський комбікормовий завод» про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області, ТОВ «Іванівський комбікормовий завод» (далі - відповідачі) в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 січня 2009 року померла його мати ОСОБА_2 (далі - спадкодавець).

При цьому позивач повідомляє, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку 40 «а», розташовано по вул. 30 років Перемоги, в смт. Іванівка, Іванівського району Одеської області, розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,10 га.

В подальшому позивач звернулася до Іванівської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, проте йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Виходячи з вищенаведеного позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом.

Позивачка в судове засідання не з'явився про причини своєї неявки суд не повідомив проте надав до суду заяву в якій пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися про причини своєї неявки суд не повідомили проте надали до суду заяви в яких зазначили, що позовні вимоги позивача визнають в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення, просять розглядати справу у їх відсутність.

Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В абзаці 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пленум роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

В абзаці 2, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють правовідносини у справі до судового розгляду» пленум роз'яснив, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами.

В абзаці 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» пленум роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Вирішуючи питання про норми матеріального права, суд застосовує нормативно-правові акти, що діяли на час відкриття спадщини, та виходив з такого.

Виходячи з ст. 16 ЦК України суд може визнати право особи або захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З ч.2, 3 ст.1225 ЦК України вбачається, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної

інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою.

Вирішуючи справу керуючись процесуальними нормами права суд виходив з такого.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, виходячи з наведених матеріальних та процесуальних норм, встановлених обставин слід констатувати про відсутність фактичних даних, що визнання відповідачем позову порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та суперечить закону, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області, ТОВ «Іванівський комбікормовий завод» про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. 30 років Перемоги буд. №40 «а», смт. Іванівка, Іванівського району Одеської області, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,10 га в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_3