Справа № 305/660/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів -Джуги С.Д.,Кеміня М.П.

при секретарі - Маринець Д.М.

з участю - Севч О.І., представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою начальника управління освіти, молоді та спорту Рахівської районної державної адміністрації Севч Оксани Іванівни на рішення Рахівського районного суду від 16 червня 2015 року справу за позовом ОСОБА_5 до Управління освіти, молоді та спорту Рахівської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Управління освіти, молоді та спорту, вимоги по якому уточнила заявами від 20 квітня 2015 року (а.с. 67-69), від 05 травня 2015 року (а.с. 85-86), від 27 травня 2015 року (а.с. 107-109) та остаточно просила:

- визнати протиправними та скасувати накази Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА від 02 березня 2015 року № 56-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; від 04 березня 2015 року № 60-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_5»; від 05 березня 2015 року № 61-к «Про звільнення від виконання посадових обов'язків ОСОБА_5»;

- поновити її на посаді директора Богданівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Рахівської РДА;

- стягнути з Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 березня 2015 року по 27 травня 2015 року у розмірі 6 283,92 грн., та моральну шкоду, завдану неправомірними діями відповідача у розмірі 3 000,00 грн.;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді Богданівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Рахівської РДА;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що дисциплінарне стягнення щодо неї було застосовано повторно за одне і те саме правопорушення, а щодо порушення трудової дисципліни - втретє; в наказі від 05 березня 2015 року № 61-к не вказано, в чому саме полягає порушення та систематичність невиконання нею посадових обов'язків; не враховано, що в період з 12 червня 2014 року, коли її було поновлено на роботі рішенням Рахівського районного суду до 27 лютого 2015 року, вона була позбавлена можливості виконувати свої посадові обов'язки як директор школи внаслідок відсутності фактичного доступу до робочого місця і тому не могла звітувати про виконання своїх обов'язків за цей період; була порушена процедура звільнення, оскільки її було звільнено без попередньої згоди виборного профспілкового органу, порушення процедури прийняття наказу та ознайомлення з ним.

Рішенням Рахівського районного суду від 16 червня 2015 року (а.с. 152-161) позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано накази Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА Закарпатської області від 04 березня 2015 року № 60-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_5" та від 05 березня 2015 року за № 61-к "Про звільнення від виконання посадових обов"язків ОСОБА_5".

Поновлено ОСОБА_5 на посаді директора Богданівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Рахівської районної ради Закарпатської області.

Стягнуто з Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА Закарпатської області на користь ОСОБА_5, грошову суму в розмірі 6 283,92 грн., як середній заробіток/ставку директора школи за весь час вимушеного прогулу за період 05 березня 2015 року по 27 травня 2015 року.

Стягнуто з Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА Закарпатської області на користь ОСОБА_5, грошову суму в розмірі 1 700,00 грн., як моральну шкоду, завдану їй неправомірними діями відповідача.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді директора Богданівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Рахівської районної ради Закарпатської області.

Стягнути з Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА Закарпатської області в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області судовий збір в розмірі 974,40 грн.

Стягнуто з Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА Закарпатської області на користь ОСОБА_5, судові витрати в сумі 2 550,00 грн.

В апеляційній скарзі (а.с. 169-172) представник Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Зазначає, що відповідачем не допущено жодних порушень при накладенні на ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення, оскільки остання була ознайомлена з наказом від 04 березня 2015 року № 60, про що свідчить її підпис. Також нею було зазначено, що з цим наказом вона не згідна.

Вказує на те, що позивачкою був визнаний факт невиконання нею своїх службових обов'язків внаслідок обмеження її окремими працівниками школи у доступі до робочого місця, печаток, документації, проте такі твердження нічим не підтверджені. Про визнані позивачкою обставини не зазначено у рішенні суду.

Також зазначає, що у протоколі звітування директора Богданівської ЗОШ І-ІІІ ст. перед педагогічним колективом та обслуговуючим персоналом за період з 12 червня 2014 року по 27 лютого 2015 року від 27 лютого 2015 року містилася вимога про застосування до ОСОБА_5 вимог ст.45 КЗпП України, що свідчить про наявну не лише згоду первинної профспілкової організації на звільнення ОСОБА_5, а й про таку вимогу.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ч.9 ст.43 КЗпП України, оскільки не зупинив провадження у справі, не отримав згоди або відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_5 від первинної профспілкової організації.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Рахівської РДА від 04 травня 2006 року № 440-к, виданим на підставі рішення І сесії V скликання Рахівської РДА від 04 травня 2006 року №3 та заяви ОСОБА_5, останню було призначено на посаду директора Богданівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 04 травня 2006 року (а.с. 7).

27 лютого 2015 року комісією у складі голови профспілки та вчителів Богданівської ЗОШ І-ІІІ ступенів (далі - школа) був складений акт № 3 в якому комісія підтвердила, що ОСОБА_5 була відсутня на робочому місці з 12.35 год. до 15.45 год. (а.с. 31).

Наказом Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА від 02 березня 2015 року № 56-к у зв'язку з недотриманням ОСОБА_5, як директором Богданівської ЗОШ, Правил внутрішнього трудового розпорядку школи, вимог трудової дисципліни та керуючись ст.ст.147-149 КЗпП України, на підставі акту Богданівської ЗОШ від 27 лютого 2015 року, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді догани (а.с. 29).

Наказом Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА від 04 березня 2015 року № 60-к у зв'язку з порушенням колективного договору, Закону україни «Про колективні договори і угоди», Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», на підставі ст.ст. 147-149 КЗпП України ОСОБА_5, як директора Богданівської ЗОШ було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді догани.

Доручено головному бухгалтеру централізованої бухгалтерії Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА не застосовувати до ОСОБА_5 заохочення протягом строку дії дисциплінарного стягнення.

При цьому підставою для прийняття наказу зазначено ст.18 Закону України «Про колективні договори і угоди», протокол зборів колективу Богданівської ЗОШ від 27 лютого 2015 року та акт Богданівської ЗОШ від 27 лютого 2015 року (а.с. 30).

Наказом Управління освіти, молоді та спорту від 05 травня 2015 року № 61-к (далі - Наказ № 61-к) ОСОБА_5 було звільнено із займаної посади у зв'язку із систематичним невиконанням нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, залишивши її на посаді вчителя російської мови та літератури, світової літератури.

Доручено централізованій бухгалтерії управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА зробити необхідні перерахунки.

Підставою для звільнення зазначено накази від 02 березня 2015 року № 56-к та від 04 березня 2015 року № 59-к та два акти про відмову від письмового пояснення від 02 березня 2015 року (а.с. 8).

Наказом Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА від 28 квітня 2015 року № 99-к було скасовано наказ № 56-к, та наказом № 100-к за цією ж датою, були внесені наступні зміни до наказу № 61-к «Про звільнення від посадових обов'язків ОСОБА_5» (а.с 92-93):

- викладено констатуючу частину наказу в наступній редакції «За недотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку школи та вимог трудової дисципліни, а саме відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, порушення колективного договору, а саме: 24 лютого 2015 року профспілкова організація школи звернулася з проханням до ОСОБА_5 прозвітувати перед колективом школи за пророблений нею період з 20 червня 2014 року по 23 лютого 2015 року, однак ОСОБА_5 відмовилася звітувати перед колективом школи тим самим порушила вимоги ст.28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», враховуючи факт застосування до директора Богданівської ЗОШ І-ІІІ ст. ОСОБА_5 заходів дисциплінарного стягнення від 04 березня 2015 року № 60, керуючись п.4 ч.1 ст.36, п.3 ч.1 ст.40, ч.1 ст.147, ст.148 КЗпП України»,

- п.1 наказу викладено у такій редакції «Звільнити директора Богданівської ЗОШ І-ІІІ ст. ОСОБА_5 з посади директора у зв'язку із систематичним невиконанням нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, залишивши на посаді вчителя російської мови та літератури, світової літератури днем 05 березня 2015 року»,

- абзац 2 у п.2 викладено в такій редакції «Підстава: наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 04 березня 2015 року № 60-к; два акта про відмову письмового пояснення від 02 березня 2015 року.

Під час розгляду справи позивачка відкликала позовну вимогу про скасування наказу від 02 березня 2015 року № 56-к, оскільки, як уже зазначалося, зазначений наказ був скасований наказом Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА від 28 квітня 2015 року № 99-к.

Задовольняючи вимогу про скасування наказу № 60-к, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.19 КЗпП України, ст.18 Закону України «Про колективні договори і угоди» перевірка виконання зобов'язань колективного договору повинна здійснюватися на спільних засіданнях адміністрації, в даному випадку директора школи та профспілкового комітету, за наслідками якої необхідним є складання акту про стан виконання колективного договору.

В матеріалах справи такий акт відсутній, доказів складання та (чи) існування такого акту відповідачем не надано.

Протокол звітування директора Богданівської ЗОШ І-ІІІ ст.. перед педагогічним колективом та обслуговуючим персоналом від 27 лютого 2015 року (а.с. 33), який був підставою прийняття наказу № 60-к судом оцінений критично, оскільки протоколом є фіксування проведення відповідних зборів, де вказано суб'єктивну думку та оцінку учасників зборів з приводу роботи директора школи ОСОБА_5, однак жодним чином не відображено стан роботи школи по виконанню колективного договору ОСОБА_5, як директором школи.

Також, судом встановлено, що протокол охоплює період з 12 червня 2014 року по 27 лютого 2015 року, хоча ст.20 КЗпП України та ст.15 ЗУ «Про колективні договори і угоди» та Колективним договором Богданівської ЗОШ передбачено, що підсумки виконання колективного договору після перевірки виконання зобов'язань, підводяться на зборах трудового колективу в липні місяці за перше півріччя і не пізніше першого кварталу наступного року в цілому за рік.

Крім того, підставою видачі оскаржуваного наказу був акт Богданівської ЗОШ від 04 березня 2015 року № 3, в якому зазначено, що ОСОБА_5 була відсутня на робочому місці 27 лютого 2015 року з 12:35 год. до 15:45 год. без поважних причин, однак в матеріалах справи міститься повістка про виклик останньої в цей день до слідчого відділу Рахівського РВ УМВС, що спростовує її відсутність на робочому місці без поважних причин. Крім того, до часу прогулу було зараховано годину обідньої перерви.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність доказів існування дисциплінарного проступку, за який ОСОБА_5 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, було порушено процедуру ознайомлення ОСОБА_5 із змістом наказу, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Правильним є і висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині скасування наказу № 61-к з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався по дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Як роз'яснено в п.п. 22, 23 постанови Пленуму ВСУ від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

З наказу про звільнення вбачається, що за ознаку систематичності невиконання трудових обов'язків ОСОБА_5 вказано накладення на неї дисциплінарного стягнення (догани) наказами від 02 березня 2015 року № 56-к, який був скасований відповідачем, та від 04 березня 2015 року № 60-к, який у межах даної справи обґрунтовано визнаний судом незаконним та скасований. За таких обставин, відсутня систематичність порушення ОСОБА_5 трудової дисципліни.

Отже, судом першої інстанції, на підставі ст.235 КЗпП України та п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України, було правильно поновлено ОСОБА_5 на посаді директора Богданівської ЗОШ та допущено негайне виконання рішення суду в цій частині.

Правильним є і висновок суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення на користь позивачки на підставі ч.2 ст.235 КЗпП України середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05 березня 2015 року по 27 травня 2015 року в розмірі 6 283,92 грн., який розрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 на довідки про доходи від 12 березня 2015 року № 161 (а.с. 71).

Керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода визначена судом першої інстанції у розмірі 1 700,00 грн. з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних та фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого, вимог розумності та справедливості тощо, який є достатнім.

Відповідно до п.п. 47, 48 постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачкою на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 2 550,00 грн. надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 12 від 27 квітня 2015 року, довідку-звіт від 27 квітня 2015 року № 47, надану ОСОБА_5, як позивачу у даній цивільній справі, угоду про надання правової допомоги від 20 квітня 2015 року № 43, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльнісю № 21/3983, виданного на підставі рішення Закарпатської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісі адвокатури від 25 червня 2006 року № 144 (а.с. 75-76, 87-88).

За таких обставин, судом першої інстанції підставно стягнуті з відповідача на користь позивачки судові витрати у розмірі 2 550,00 грн.

Доводи апелянта спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції порушив вимоги ч.9 ст.43 КЗпП України є безпідставними, оскільки відповідно до ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається, зокрема, у випадку звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу); керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян.

Отже у даному випадку згода виборного профспілкового органу на розірвання трудового договору не була обов'язковою.

Інших доводів, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310 цього Кодексу підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу начальника управління освіти, молоді та спорту Рахівської районної державної адміністрації Севч Оксани Іванівни відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В. Джуга С.Д.