Справа № 500/3907/15-ц
Провадження № 2/500/2201/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на 2/3 частини квартири № 3, яка розташована в будинку № 419 по вул. Нахімова в м. Ізмаїл Одеської області, яка належала померлій 11.08.2006 року ОСОБА_3 та померлому 15.10.2010 року ОСОБА_4, мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відсутня будинкова книга, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та реєстрацію разом з ним його спадкоємців.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить в рівних частках ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № 2619 від 06.05.1993 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого в реєстрі за № 66а-102.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 053232 від 12.08.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 померла 11.08.2006 року.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина квартири № 3, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 419.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Так, відповідно до заповіту, посвідченого 22.03.2006 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 2/1135, ОСОБА_3 заповіла усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право ОСОБА_2.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40299369 від 05.05.2015 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт ОСОБА_3 від 22.03.2006 року, зареєстрований за № 2/1135 не змінювався та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 245324 від 15.10.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 помер 15.10.2010 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина квартири № 3, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 419.

Так, відповідно до заповіту, посвідченого 22.03.2006 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 2/1136, ОСОБА_4 заповів усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право ОСОБА_2.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40299932 від 05.05.2015 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт ОСОБА_4 від 22.03.2006 року, зареєстрований за № 2/1136 не змінювався та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ОСОБА_2 звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за № 1035/02-14 від 05.05.2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відсутня будинкова книга, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та реєстрацію разом з ним його спадкоємців.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнала позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1222, 1233, 1234, 1241, 1269 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, яке складається з 2/3 частин квартири № 3, яка розташована в будинку № 419 по вул. Нахімова в м. Ізмаїл Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7