АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 668/821/15-ц Головуючий в І інстанції: Корецький Д.Б.
Провадження №22-ц/791/1969/2015 Доповідач: Капітан І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі: З участю адвокатів:ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_7, на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по аліментам, додаткових витрат на дитину та судових витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом ОСОБА_8 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 28 березня 2003 року з нього на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі ? частин усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24 березня 2003 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07 листопада 2014 року зазначений розмір аліментів був зменшений до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні станом на 01 червня 2014 року заборгованість по аліментах складала 22 974,07 грн. Відповідно до довідки від 06 січня 2015 року, виданої ТОВ «Данон», з його заробітної плати за період з червня по грудень 2014 року на погашення заборгованості по аліментах було утримано 5 264,68 грн., у звязку з чим загальний розмір заборгованості по аліментах станом на 01 січня 2015 року склав 17 709,39 грн. Посилаючись на те, що вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2006 року його було позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік у звязку з чим він втратив місце роботи, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, його теперішня жінка була прооперована, що потягло додаткові витрати на її лікування, і він також хворіє, що вимагає постійного підтримуючого лікування, ОСОБА_7 просив суд повністю звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла станом на 01 січня 2015 року у розмірі 17 709,39 грн.

У березні 2015 року ОСОБА_8 звернулася до суду з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_7ОР. про стягнення заборгованості по аліментам, додаткових витрат на дитину, витрат на правову допомогу та судових витрат. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_8 зазначала, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28 березня 2003 року ОСОБА_7 було зобовязано виплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 24 березня 2003 року і до її повноліття. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07 листопада 2014 року зазначений розмір аліментів було зменшено до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу винесення зазначеного рішення ОСОБА_7 належним чином свої обовязки по утриманню дитини не виконував, злісно ухилявся від оплати аліментів та виконання рішення суду. Крім того, ОСОБА_8 зазначала, що їхня донька знаходиться на диспансерному обліку у звязку з вродженим захворюванням і потребує постійного лікування. Нею було здійснено додаткові витрати на придбання для дочки інгалятору, цитра-кальцеміну та ортопедичної стельки. Також зазначала, що дочка відвідує підготовчі курси вартістю 1 000,00 грн. та буде продовжувати навчання вартістю 7 000,00 грн. На підставі наведеного, з урахуванням зменшених позовних вимог, ОСОБА_8 просила суд:

- стягнути з ОСОБА_7 заборгованість по аліментам за період, починаючи з липня 2012 року, у розмірі 14 935,39 грн.;

- стягнути з ОСОБА_7 додаткові витрати по оплаті навчання дочки у загальному розмірі 1 030,91 грн.;

- стягнути з ОСОБА_7 витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. та на надання правової допомоги у сумі 1 001,96 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 13 березня 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_8 обєднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_7

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Вирішено: стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 заборгованість по аліментах за період з липня 2012 року в розмірі - 14 935,39 грн..; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 понесені нею додаткові витрати на дитину, а саме 50% вартості інгалятора, кальцеміну та стельки у розмірі 461,08 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_7, вважаючи рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог, а також в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_8, незаконним, необґрунтованим, а також таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким первинні позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі. Судові витрати покласти на ОСОБА_8

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

В письмових запереченнях ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_8, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження наявності тих обставин, зміна яких за визначенням законодавства унеможливлює звільнення від обовязку сплати заборгованості по аліментам.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в зазначеній частині, вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 28 березня 2003 року з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на утримання їх спільної дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24 березня 2003 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07 листопада 2014 року зазначений розмір аліментів було зменшено до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.3).

Згідно довідки державного виконавця від 24 вересня 2007 року загальна сума заборгованості за період з 01 січня 2003 року по 01 вересня 2007 року по стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліментів становить 8 117,03 грн. (а.с.29-30).

У звязку з несплатою ОСОБА_7 аліментів державним виконавцем 01 жовтня 2007 року здійснено подання №263 про порушення кримінальної справи за ст.164 КК України (а.с.29). Постановою від 26 жовтня 2007 року відмовлено в порушенні кримінальної справи (а.с.31).

З довідки-розрахунку № 17 від 13 травня 2014 року вбачається, що згідно виконавчого листа №2-2845, виданого 28 березня 2003 року Суворовським районним судом м. Херсона, за ОСОБА_7 станом на 01 травня 2014 року нараховується заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_9 у розмірі 14 873,63 грн. (а.с.32).

21 травня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні з заявою, в якій зазначив, що він ознайомлений зі своїм обовязком щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання доньки. З боргом станом на 01 травня 2014 року в сумі 14 873,63 грн. ознайомлений, але не згоден - буде звертатися до ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні за перерахунком (а.с.35).

Згідно довідки-розрахунку за ОСОБА_7 станом на 01 червня 2014 року, з урахуванням заборгованості з 24 березня 2003 року, нараховується заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_9 у загальному розмірі 12 274,96 грн. (а.с.33). Розрахунок здійснено з урахуванням наданими боржником квитанціями станом на 22 травня 2014 року.

На теперішній час ОСОБА_7 працює в ТОВ «Данон». Згідно довідки №5 від 06 січня 2015 року стягнення аліментів з його заробітної плати на утримання доньки проводиться з червня 2014 року. За період з червня по грудень 2014 року з ОСОБА_7 було утримано та перераховано аліменти в сумі 10 529,36 грн. в тому числі заборгованість 5 264,68 грн.(а.с.5).

Згідно ч.2 ст.197 СК України суд може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_7 в якості обставин, що мають істотне значення у даній справі, зазначив народження двох дітей від другого шлюбу, перебування його теперішньої дружини деякий час у лікарні, наявність у нього хронічного захворювання, а також відсутність протягом деякого часу постійного місця роботи, що унеможливлювало своєчасну сплату аліментів та стало причиною виникнення заборгованості (а.с.6,7,8,9,10-12).

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції врахував викладені позивачем обставини та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в частині звільнення від сплати заборгованості по аліментам, оскільки зазначені позивачем обставини не можна вважати такими, що можуть бути підставою для звільнення позивача виконувати свої батьківські обовязки щодо сплати заборгованості по аліментам.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було досліджено та встановлено істотні обставини, які мали місце саме у проміжок часу між призначенням аліментів та часу звернення до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості, колегія суддів до уваги не приймає як такі, що не впливають на вирішення спору, оскільки те, що відповідач будучи молодою, працездатною особою не мав постійного заробітку, не може визнаватися як неспроможність матеріально утримувати неповнолітню дитину, яка потребує такої допомоги, та звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 понесені нею додаткові витрати на дитину, а саме: 50% вартості інгалятора, кальцеміну та стельки у розмірі 461,08 грн.

Задовольняючи зазначені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у понесених позивачкою витратах на утримання дитини, в силу вимог ст. 185 СК України, повинен брати участь і відповідач, як батько дитини, в рівних частках з позивачкою.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26).

З народження ОСОБА_9 має захворювання - вроджений вивих тазостегнового суглобу, хворіє також на бронхіальну астму І ступеня, що постійно потребує тривалого і вартісного лікування (а.с.38-53).

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції вірно враховано вимоги ст. 185 СК України, зі змісту якої вбачається, що батьки зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що зумовлені саме особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Витрати, понесені позивачкою на оплату кальцеміну, стельки та інгалятора, є витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України, а саме хворобою дитини (а.с.55), у звязку з чим наявні всі підстави для зобовязання відповідача брати участь у зазначених витратах.

Посилання ОСОБА_7 на те, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину визначається за рішенням суду в разі наявності такого спору, який в даному випадку був відсутній, а також те, що судом першої інстанції не було враховано його скрутне матеріальне становище, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_7 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, добровільно не приймає участь у додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами, що свідчить про небажання ОСОБА_7 виконувати свої батьківські обовязки по утриманню дитини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в зазначеній частині повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 заборгованості по аліментах за період з липня 2012 року в розмірі 14 935,39 грн.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по аліментам, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежної та несвоєчасної сплати аліментів ОСОБА_7 допустив заборгованість по аліментах, яка підлягає стягненню з нього на користь ОСОБА_8

Відповідно до ч.4ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, про що складається відповідний розрахунок та повідомляється про нього стягувачу та боржнику. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме.

Із матеріалів справи вбачається, що спір з приводу розміру заборгованості по сплаті аліментів між сторонами відсутній. Посилання ОСОБА_8 на наявну в матеріалах справи заяву ОСОБА_7 (а.с.35), як на незгоду останнього з розміром заборгованості по аліментах, що свідчить про наявність спору щодо визначення її розміру, колегія суддів не може приймати до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості які б свідчили про те, що ОСОБА_7 звертався до виконавчої служби з відповідною заявою про здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Оскільки чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання позову про її стягнення у судовому порядку у іншій справі, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 заборгованості по аліментах за період з липня 2012 року в розмірі 14 935,39 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким ОСОБА_8 у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді