Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Обгрунтовує свій позов тим, 06 грудня 1999 року помер його батько ОСОБА_7, якому на праві власності в порядку спадкування належав житловий будинок з надвірними будівлями в м. Харкові по пров. Переможців, 5. Після його смерті відкрилась спадщина, яка була фактично прийнята ним та його рідним братом ОСОБА_1 та його матірю ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.529,549 ЦК України (в редакції 1963 року). Таким чином, після смерті батька він отримав спадщину у вигляді 1/3 частини вищезазначеного житлового будинку та по 1/3 частці ОСОБА_8 та ОСОБА_1 11.10.2000 року помер брат позивача ОСОБА_1 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини вищезазначеного житлового будинку Ця спадщина фактично була прийнята його матірю ОСОБА_8 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.529,549 ЦК України (в редакції 1963 року).

Після смерті його брата ОСОБА_1 йому належало 5/15, його метері ОСОБА_8 6/15, а відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 відповідно по 1/15 житлового будинку.

15.02.2013 року ОСОБА_8 померла. Після її смерті була відкрита спадкова справа №712/2013, яка зареєстрована в спадковому реєстрі з №55306970. Позивач зазначає, що відповідно до вимог ст.1261 ЦК україни (в редакції 2004 року) він є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_8. В звязку з викладеними, 19.06.2014 року він звернувся до 5-ї ХДНК з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, позивачем була прийнята спадщина ОСОБА_8 у вигляді 6/15 житлового будинку. 16.01.2015 року позивач звернувся до 5-ї ХДНК з заявою про видачу свідоцтва на право власності на 11/15 часток житлового будинку та проведення державної реєстрації права власності. 21.01.2015 року 5-ю ХДНК в видачі свідоцтва на право на спадщину було відмовлено в звязку з неможливістю розрахування долі у спадщині та запропоновано звернутися до суду. Позивач зазначає, що відповідачі порушують його право власності на 11/15 часток житлового будинку а саме: не визнають його право власності на вказане майно, на цей час мешкають в будинку, не передають йому в натурі вищезазначену частину домоволодіння, не утримують будинок з надвірними будівлями в належному стані та перешкоджають йому в здійснення права власності. Під час розгляду справи, позивачем було виключено з числа відповідачів ОСОБА_6

Також, до суду з зустрічним позовом звернулася ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Обгрунтовує позов тим, що спірний житловий будинок належав ОСОБА_7 в порядку спадкування з 25.01.1980 року та до теперішнього часу на його імя зареєстрований в КП «ХМБТІ» р.№1-266 від 25.01.1980 року. Після його смерті спадкоємці-члени його сімї залишились проживати в цьому домі та приняли спадщину фактично, так як були зареєстровані, спадкоємці які прийняли спадок фактично була його дружина ОСОБА_9 та двоє синів ОСОБА_10 та ОСОБА_1, який на момент смерті батька жив окремо в м. Харкові по вул.. Старокримській, 32 в власному будинку, де був зареєстрований. Стиарший син ОСОБА_10 був зареєстрований в спадковому дому і помер у 2000 році. Після його смерті спадкоємцями спірного житлового будинку залишились позивач та двоє синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Між спадкоємцями спору на спадщину не було з дня смерті спадкодавців на протязі з 1999 до 2015 року. Позивач зазначила, що спірний житловий будинок був принятий тільки двомя спадкоємцями дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_10 з рівними спадковими правами 1:2=1/2 частина. Таким чином, померлому сину ОСОБА_10 фактично в порядку спадкування з 1999 року надлежить ? частина спірного житлового будинку. А друга половина цього будинку фактично належала ОСОБА_8. ОСОБА_8 померла у 2013 році та після її смерті виник спір з ОСОБА_1, який після смерті батька спадщину не оформив ні юридично , ні фактично на протязі 16 років, а після смерті матері строк про прийняття спадщину був подовжений судом. На похорону матері ОСОБА_1 не був присутнім. Догляд за матірю, хворою та престарілою людиною він не здійснював. Позивач зазначає, що він догляд за матірю доручив ій, і вона належним чином доглядала за тяжко хворою людиною ОСОБА_8, яка ніколи не жалілася на неї. Таким чином, ? частина спірного житлового будинку повинна бути розподілена між синами ОСОБА_1 - позивачем та померлим ОСОБА_1 1/2+1/4 частина. Так, ОСОБА_1 може належати тільки ? частина після смерті матері, а друга ? частина спірного житлового будинку повинна належати сину ОСОБА_1, померлому у 2000 році, але відповідно до спадкового права ця ? частина після смерті ОСОБА_11 повинна бути розподілена між його спадкоємцями: дружиною ОСОБА_4. та синами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 1/4:3+1/12. Таким чином, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на ? частку спірного будинку.

Також до суду з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Обгрунтовуючи позовні вимоги, посилається на обставини, аналогісні обставинам, визкладеним в зусрічній позовній заяві ОСОБА_4 Також просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на ? частку спірного будинку.

Також до суду з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Обгрунтовуючи позовні вимоги, посилається на обставини, аналогісні обставинам, визкладеним в зусрічній позовній заяві ОСОБА_4 Також просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на ? частку спірного будинку.

Позивач за основним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_12 в судовому засідання позов підтримали в повному обсязі. Зазначили, що дійсно позивач з 1988 року до теперішнього часу не проживав в спірному будинку. Спадщину після батька фактично прийняв, оскільки отримав речі , що належили його батьку, чим фактично вступив у володіння майном.

ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також заперечувала проти доводів позивача щодо прийняття ним спадщини після ОСОБА_13.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Сторони подали до суду укладену ними мирову угоду, в якій просили визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину спірного будинку, та по 1/6 чаастці за іншими спадкоємцями.

Ухвалою суду від 03.11.2015 року у визнання мирової угоди, укладеної сторонами 09.10.2015 року відмовлено.

Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України про обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.. 534 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Статтею 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 ст. 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, про що передбачено ст. 1217 ЦК України. У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу, про що зазначено у ч. 2 ст. 1223 ЦК України.

У першу чергу право на спадкування за законом, як передбачено ст. 1261 ЦК України, мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, і батьки.

Статтею 1261 ЦК України встановлено першу чергу спадкоємців за законом, за якою право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1262 ЦК України встановлено другу чергу спадкоємців за законом, за якою право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтею 1263 ЦК України встановлено третю чергу спадкоємців за законом, за якою право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Статтею 1264 ЦК України встановлено четверту чергу спадкоємців за законом, за якою право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 1266 ЦК України визначено спадкування за правом представлення відповідно до якої, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємці за заповітом чи за законом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

ОСОБА_13 на праві власності належав житловий будинок літ «А-1» з надвірними будівлями в м. Харкові по пров. Переможців, 5 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-266 від 25.01.1980 року. Житловий будинок має житлову площу 29,9 кв.м., загальну площу 57,3 кв.м. Це вбачається з технічного паспорту на садибний житловий будинок, виготовленого станом на 10.07.2014 року КП «ХМБТІ (а.с. 7-10)

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ №421528, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 09.11.2013 року, ОСОБА_7 помер 06.12.1999 року.(а.с. 5).

Листом 5-ї ХДНК№1506/01-16 від 26.05.2015 року щодо надання відповіді на запит суду повідомлено, що згідно алфавітних книг обліку спадкових справ і книг обліку та реєстрації спадкових справ 5-ї нотаріальної контори після смерті померлого 06.12.1999 року ОСОБА_13, заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не подавалися, спадкова справа не заводилася. А також згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №40474808 від 25.05.2015 року ХДНК заповіт від імені ОСОБА_13 не посвідчувався. (а.с. 145-146)

Спадкоємцями першої черги після ОСОБА_13 були його дружина ОСОБА_8 та сини ОСОБА_1 та ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвами про народження та підтрведжується сторонами по справі. (а.с. 4, 175)

Спадкоємці ОСОБА_8 та син ОСОБА_10 спадщину фактично прийняли, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем ОСОБА_13, що підтверджується домовою книгою (а.с. 62-68).

Позивач ОСОБА_1 не проживав в спірному будинку на час відкриття спадщини з 1988 року, що також підтверджується самим позивачем. Позивач посилається на докази щодо прийняття ним спадщини після батька ОСОБА_13, які належили його батьку, а саме велосіпед, годинники, фарфорові блюда, які були дослідженни в судовому засіданні. При цьому зазначив, що дані речі були передані йому матірью ОСОБА_8.

Також в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала свідчення, що вона є дружиною позивача. Речі батька, ОСОБА_1 отримав від матері ОСОБА_8.

Інших доказів щодо вступу в управління або володіння майном позивачем не надано. Тому суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не прийняв спадщину після батька. Оскільки на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини не подавав, а речі, що належали спадкодавцю були отримані ним від іншого спадкоємця.

На підставі чого, суд дійшов висновку, що спадщину після ОСОБА_13 прийняли його дружина ОСОБА_8 та син ОСОБА_10 в рівних долях по 1/2 частці.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ №253101 виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадського стану 12.10.2000 року, ОСОБА_10 помер 11.10.2000 року. (а.с. 55)

З свідоцтва про одруження вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 16.06.1979 року, актовий запис №316 (а.с. 56)

ОСОБА_2 народився 23.02.1981 року, його батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія V-ВЛ №368443 (а.с. 58)

ОСОБА_3 народився 23.01.1984 року, його батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія V-ВЛ №368444 (а.с. 57)

Відповідно довідки №78 від 10.03.2015 року ОСОБА_4 мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові. Разом з нею мешкають ОСОБА_3 а ОСОБА_2О.(а.с. 62)

Відповідно до відповіді 5-ї ХДНК №1929/01-16 від 03.07.2015 року за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах 5 ХДНК, після померлого 11.10.2000 року ОСОБА_10, що мешкав за адресою: м. Харків, пров. Переможців,5 в м. Харкові, була заведена спадкова справа №711/2013 року.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 були його мати ОСОБА_8, дружина ОСОБА_4 та сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які прийняли спадщину, фактично вступивши у володіння майном, оскільки постійно проживали в спірному будинку. Таким чином, суд дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_1, його частка в розмірі ? була прийнятта останніми в рівних долях по 1/8 частці за кожним.

ОСОБА_9 померла 15.02.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ №421527, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 09.11.2013 року. (а.с. 6)

Після ії смерті відкрилась спадщина, яка складалась з 1/2 частки, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_13 та 1/8 частки, яку вона успадкувала після смерті сина ОСОБА_1.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 були ії онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як спадкоємці з правом представлення, які прийняли спадщину, фактично вступивши у володіння майном, оскільки постійно проживали в спірному будинку та ії син ОСОБА_1, який 19 червня 2014 року звернувся з заявою до 5-ї ХДНК із заявою про прийняття спадщини, строк на подачу якої було визначено рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 квітня 2014 року та 16.01.2015 року звернувся із заявою про видачу свідоцтва на право власності на 11/15 частину житлового будинку з надвірними будівлями в м. Харкові по пров. Переможців, 5 та проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно.

21.01.2015 р. 5 ХДНК повідомила позивача, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_8, померлої 15.02.2013 року нотаріальна контора не має змоги, т.я. неможливо розрахувати його долю у спадщині, в звязку з тим, що він бажає отримати спадщину і після смерті свогоо батька. Запропоновано звернутися до суду для вирішення всіх необхідних питань. Також до нотаріуса було подано заву про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 (а.с.20, 184-209).

Таким чином, суд дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_8, ії частка в розмірі 1/2 була прийнятта останніми в рівних долях по 1/4 частці за позивачем ОСОБА_1 та 1/4 частці за онуками ОСОБА_2 та ОСОБА_3В, відповідно по 1/8 частці за кожним. Частка в розмірі 1/8, яка належала ОСОБА_2С після смерті сина ОСОБА_1 також успадкована позивачем ОСОБА_1.

При цьому ОСОБА_4 в розумінні ст. 1266 ЦК України не є спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_8

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки останній прийняв спадщину відповідно до закону після матері на підставі чого йому належить 3/8 часток у спадщині. Зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки останній прийняв спадщину після смерті батька в розмірі 1/8 частки та 1/8 частки після смерті баби за правом представлення. Зустрічний позов ОСОБА_3 також підлягає задоволенню, оскільки останній прийняв спадщину після смерті батька в розмірі 1/8 частки та 1/8 частки після смерті баби за правом представлення. Зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, оскільки остання прийняла спадщину після смерті чоловіка в розмірі 1/8 частки.

Враховуючи, що первісний позов задоволено частково та зустрічні позови частково виключають задоволення первісного позову, суд ввжає, що судові витрати сплачені сторонами, по справі не розподіляються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3,4,10, 11, 33, 60, 208-218 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 часток будинку № 5 по провулку Переможців в м. Харкові, після його матері ОСОБА_8, яка померла 15 лютого 2013 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку будинку № 5 по провулку Переможців в м. Харкові, після його батька ОСОБА_10, який помер 11 жовтня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом за правом представлення на 1/8 частку будинку № 5 по провулку Переможців в м. Харкові, після його баби ОСОБА_8, яка померла 15 лютого 2013 року.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку будинку № 5 по провулку Переможців в м. Харкові, після його батька ОСОБА_10, який помер 11 жовтня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом за правом представлення на 1/8 частку будинку № 5 по провулку Переможців в м. Харкові, після його баби ОСОБА_8, яка померла 15 лютого 2013 року.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку будинку № 5 по провулку Переможців в м. Харкові, після ії чоловіка ОСОБА_10, який помер 11 жовтня 2000 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати, сплачені по справі не розподіляти, залишивши їх за сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя -