Справа № 716/176/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Угриновської Л.Я.,

секретаря Кульки О.М., за участю сторін: представника ПАТ Комерційного банку «Приватбанк» ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Заставна цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 62741.87 долар США, що за курсом 14.80 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ складає 928579.68 грн., а також судові витрати по справі. В мотивування позову посилається на те, що із відповідачем 20.08. 2007 року було укладено кредитний договір №CV10 АЕ 00000110, згідно якого позивач надав відповідачу кредит 20786.70 Долар США на термін до 19.02.2012 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором. Позивач посилається на те, що відповідно до умов договору відповідач своїх зобовязань не виконав, внаслідок чого станом на 10.11. 2014 року утворилась заборгованість 82667.80 долар США, яка складається із наступного: 19.803.39 долар США - заборгованість за кредитом; 13279.47 долар США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1425.90 долар США- заборгованість по комісії за користування кредитом; 48159.04 долар США- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Позивач посилається на те, що від цієї суми слід відняти суму заборгованості, яка станом на 12.02. 2009 року складала 19925.93 долар США , і яка 05.06. 2009 року згідно рішення Заставнівського районного суду стягнута із відповідача ОСОБА_3 на користь банку. Рішення суду про присудження вказаної суми не виконано. Різниця заборгованості становить 62741.87 долар США за період із 13.02. 2009 року по 10.11. 2014 року, що за курсом 14.80 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.11. 2014 року складає 928579.68 грн. Позивач посилається на те, що 22.07. 2011 року згідно рішення Заставнівського районного суду звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль «MAZDA», 2004 року випуску, що належав відповідачу. 31.07. 2014 року банком було реалізовано автомобіль за ціною 86000 грн., що за курсом 12.097248 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.07. 2014 року складає 7109.05 долар США.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, мотивував їх вищенаведеним.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги. Представник відповідача пояснив суду, що відповідач в 2008 році через свою неплатоспроможність дійсно припинив виконувати зобовязання за кредитним договором, погашати кредит та сплачувати відсотки, в 2009 році передав банку заставлене майно, автомобіль «MAZDA». Розмір заборгованості по кредиту перед банком не визнає. Вказав, що на час укладення договору застави 20.08. 2007 року заставна вартість предмету застави складала 121200 грн.. З часу передачі відповідачем заставленого майна банку та із часу судового рішення про звернення стягнення на предмет застави банк не повідомляв ОСОБА_3 про причини невиконання рішення суду, про проведення оцінки заставленого майна, про його реалізацію та наявність боргу. Вважає, що через непредставлення банком документів не можна визначити суму заборгованості.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №CV10 АЕ 00000110 від 20.08. 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі Чернівецької філії КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 позивач надав відповідачу кредит в розмірі 20786.70 Долар США на термін до 19.02. 2012 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором. В якості забезпечення виконання зобовязання по кредитному договору сторонами було укладено договір застави рухомого майна № CY10АЕ00000110 від 20.08. 2007 року, згідно якого відповідач надав в заставу банку автомобіль «MAZDA», модель 6, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобовязання припиняється із підстав, передбачених договором або законом (частина 1 ст. 598). Такі підстави передбачені , зокрема, у ст.ст. 599-601, 604 -609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 529, 599 ЦК України

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення умов зобовязання настають наслідки встановлені договором або законом.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не виконував свої зобовязання за кредитним договором, згідно рішення Заставнівського районного суду від 05.06.2009 року задоволено позов ЗАТ КБ «Приватбанку» до ОСОБА_3 та стягнуто в рахунок заборгованості за кредитом 153429 грн. Виконавчі листи на виконання судового рішення отримані стягувачем.

Згідно постанови державного виконавця ВДВС Заставнівського районного управління юстиції від 29.10. 2009 року було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом на згаданого рішення суду. (а.с.97).

Згідно акту опису та арешту майна державного виконавця від 30.11.2009 року (а. с. 98) на виконання рішення суду описано та арештовано автомобіль «MAZDA», державний номерний знак НОМЕР_2. Вказаний автомобіль доставлений на майданчик зберігання заставленого майна банку за адресою вул. Комунальників, 2В в м. Чернівці.

Згідно постанови державного виконавця ВДВС Заставнівського районного управління юстиції від 15.08. 2011 року виконавче провадження виконавчого листа по рішенню суду від 05.06. 2009 року закінчено. В постанові зазначено, що майно, на яке можливо звернути стягнення по місцю проживання боржника не виявлено. Описане та арештоване майно, автомобіль «MAZDA», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться за адресою м. Чернівці вул. Комунальників,2В. Згідно постанови заступника начальника Першотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції виконавчий лист про стягнення із відповідача боргу на користь банку згідно вказаного рішення повернуто стягувачу, оскільки останній перешкоджає виконанню виконавчих дій, а саме не надає згоди на примусову реалізацію майна, яке знаходиться в заставі стягувача, незважаючи на попередження державного виконавця.

Судом встановлено, що цим виконавчим діям в травні 2011 року передувало звернення позивача до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про звернення стягнення в рахунок боргу за кредитним договором на предмет застави, згаданий вище автомобіль. Згідно рішення Заставнівського районного суду від 22.07.2011 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанку» до ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу за кредитним договором 35186.10 долар США звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль «MAZDA», що належить на праві власності відповідачу з укладенням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом із іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень для здійснення продажу. Виконавчі листи отримані стягувачем в листопаді 2011 року.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Зважаючи на ст.20 ЗК «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не було виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду.

Згідно п.24 Договору застави рухомого майна, укладеного між сторонами звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким способом: шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателя, шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою або на публічних торгах, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі із правом укладення договору купівлі-продажу від імені заставодавця. Пошук покупця на предмет застави виконується як заставодавцем так і заставодержателем. Звернення стягнення можливе на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо договір застави посвідчений нотаріально, а також іншим, не забороненим способом.

Із судового рішення від 22.07. 2011 року вбачається, що позивач обрав спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля Приватбанком із укладенням договору купівлі-продажу від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом із іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля із обліку в органах ДАІ України, а також надання Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В процесі розгляду даної справи ухвалою суду від 12.10. 2015 року за клопотанням представника відповідача в позивача витребувано документи про оцінку заставленого майна на час укладення договору застави, оцінку майна перед реалізацією, відомості про повідомлення відповідача про проведену банком оцінку предмета застави, повідомлення про реалізацію заставленого майна і т.д. Згідно повідомлення банку на виконання ухвали суду оригінал кредитної справи вилучений згідно протоколу виїмки слідчого від 22.09. 2009 року, хоча документи, які суд зобовязував надати суду відносяться до пізнішого періоду, останні також не представлені.

В матеріалах цивільної справи міститься звіт про оцінку транспортного засобу, «MAZDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 відвід 15.09.2012 року (а.с. 104), згідно якого ринкова вартість автомобіля на час оцінки складає 75000 грн. Зазначений документ не підписаний експертом, як копія не завірений в установленому порядку, а тому не може бути врахований судом, як належний доказ. Інших доказів щодо виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет застави позивачем суду не представлено. Із посилання позивача в позовній заяві вбачається, що заставлене майно було реалізоване 31.07. 2014 року за ціною 86 000 грн. ( 7109.05 долари США). Доказів про це також не представлено. Наведене дає суду підстави ставити під сумнів проведений банком розрахунок заборгованості відповідача в частині зарахування в рахунок боргу коштів від реалізації автомобіля.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснює особам, які беруть участь у справі їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Дослідженням доказів по даній справі в процесі судового розгляду встановлено, що із сторони відповідача ОСОБА_3 мало місце невиконання зобовязань за кредитним договором, проте позивачем ЗАТ КБ «Приватбанк» не доведено суду належними та допустимими доказами ту обставину, що стягненню із відповідача ОСОБА_5 підлягає борг саме в сумі 62741.87 долар США, що за курсом 14.80 грн. відповідно до службового розпорядження складає 928579.68 грн.. Позивачем до суду подані довідки про розрахунок заборгованості за кредитним договором (а. с. 7-9, 44-45). В одній сума боргу на 10.11.2014 року становить 62741.87 долар США (а.с9), в іншій довідці розрахунку боргу станом на 11.09. 2015 року (а.с. 79-93) розмір боргу складає 98455.56. долар США , що еквівалентно 145742.29 грн.. Заяви про збільшення позовних вимог позивачем не подавалось. Вказані довідки містять відомості про зарахування в рахунок погашення боргу коштів від реалізації заставленого автомобіля. Крім цього довідка про розрахунок заборгованості не підписана керівником банку і не завірена мокрою печаткою (а.с. 79-93).

Враховуючи, що позивач не представив суду в процесі розгляду справи належних доказів щодо всіх обставин виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет застави, підстави зарахування вилучених коштів в рахунок боргу, суд вважає, що відомості довідок про розрахунок боргу не можуть бути прийняті до уваги при визначенні розміру заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 526,530,572-576,590, 611, 1054 ЦК України, ст.19,20 Закону України «Про заставу» ст. ст. 3,10, 213- 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через районний суд протягом 10 днів з часу проголошення.

Суддя