22-ц/775/363/2015(м)
Головуючий у І інстанції Ікорська Є.С. Єдиний унікальний номер 263/136/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/363/15(м)
Категорія 59 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Песоцької Л.І.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Стрілецькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2015 року у справі за скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на дії державного виконавця державної виконавчої служби,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця державної виконавчої служби посилаючись на те, що 10 січня 2014 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму інфляції у розмірі 28 200 грн., 3% річних у розмірі 17 210 грн. 96 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., судовий збір у сумі 454 грн. 11 коп., а разом - 47 865 грн. 07 коп. 11 березня 2014 року заявнику було видано виконавчий лист, який було пред'явлено до Жовтневого ВДВС ММУЮ. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що у боржника є нерухоме майно, яке знаходиться в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, тому виконавчий лист було передано до виконання до Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ, де було відкрито виконавче провадження. Державним виконавцем було встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується відповідними інформаційними довідками. Однак 27 грудня 2014 року заявник отримав поштою постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу у зв'язку з припиненням права власності боржника на вищевказане нежитлове приміщення. Просив суд скасувати постанову державного виконавця від 10 грудня 2014 року та зобов'язати Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ поновити виконавче провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2015 року скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на дії державного виконавця державної виконавчої служби задоволено.

Скасовано постанову Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ від 10 грудня 2014р. про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 43799960 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10 січня 2014 року по справі № 2/263/310/2014.

Зобов'язано Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ поновити виконавче провадження № 43799960 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10 січня 2014 року по справі № 2/263/310/2014.

В апеляційній скарзі Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського МУЮ просить ухвалу скасувати та в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Старовойта Р.Є., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який просив залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2/263/310/2014 від 11 березня 2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_2 суму інфляції у розмірі 28 200 грн., 3% річних у розмірі 17 210 грн. 96 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., судовий збір у сумі 454 грн. 11 коп., а разом - 47 865 грн. 07 коп. (а.с. 7).

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ від 24 червня 2014 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2/263/310/2014 від 11 березня 2014 року.

В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що згідно з інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно боржнику ОСОБА_4 належить нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа приміщення становить 185,9 м2. Підстава виникнення права власності: рішення суду, 105, від 27 грудня 2006 року постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації «Довіра» (а.с. 27-30).

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 28 грудня 2012 року визнано мирову угоду за умовами якої за ОСОБА_6 визнано право власності на нежитлове приміщення в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та складається з літ. А-1 - основне, літ. А-1-1 прибудова, а-1 навіс, літ.Б-1 склад, літ. Б1-1 склад, літ. 6-1 тамбур, літ. л-1 огорожа, загальною площею 402,4 м2, розташоване на земельній ділянці Маріупольської міської ради (а.с. 26).

Державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ своєю постановою від 10 грудня 2014 року повернуто зазначений виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із тим, що згідно з інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2, зареєстроване на підставі права власності за ОСОБА_4, загальна площа вказана 185,9 м2, але згідно з ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 28 грудня 2012 року за № 2/0520/1832/2012, було припинено право власності ОСОБА_4 на нежиле приміщення в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та визнано право власності за ОСОБА_6 Також збільшена загальна площа будівлі до 402,4 м2, що також підтверджено технічним паспортом, який виготовлено станом на 22 жовтня 2014 року, іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено (а.с. 25).

Між тим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається наявність у боржника іншого майна.

Так встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського райсуду міста Маріуполя від 24 березня 2011 року накладено арешт на належні ОСОБА_4 домоволодіння № АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1, що також зафіксовано у Єдиному реєстрі заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 27-30).

Посилання представника апелянта на те, що належна боржнику квартира знаходиться в іпотеці у третьої особи і тому на неї не може бути звернено стягнення є безпідставними, оскільки суперечать положенням ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Частиною 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» також встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Таким чином знаходження майна боржника в іпотеці не унеможливлює звернення на нього стягнення за іншими вимогами, а отже державним виконавцем не були виконані всі вимоги закону щодо розшуку майна боржника та звернення на нього стягнення.

Також в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2015 року було скасовано ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 28 грудня 2012 року та справу повернуто для продовження розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив скаргу на дії державного виконавця, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, і оскільки оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді