Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1314/15 Головуючий у 1 інстанції: Федоренко О.І.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Онищенка Е.А.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності.

У позові зазначала, що її прадід ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу був власником житлового будинку АДРЕСА_1, в якому мешкав зі своєю дружиною ОСОБА_5 та їх молодшим сином ОСОБА_6 Також у будинку був зареєстрований їх старший син ОСОБА_7, який не мешкав у будинку, оскільки проживав в іншому місці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_8, яка є сестрою матері позивача. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого сина ОСОБА_7 спадкоємцями були його сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_9, які постійно проживають в Російській Федерації. Молодший син ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Посилаючись на те, що спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не забажали оформити спадщину і позивач утримувала вказаний житловий будинок, ОСОБА_3 просила суд поновити їй строк для прийняття спадщини за померлим ОСОБА_4; визнати за нею право власності на цей житловий будинок в порядку спадкування.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким встановити додатковий строк для прийняття спадщини.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Апелянт не оскаржує і погоджується з рішенням в частині відмови у задоволенні вимог про відмову у зобов'язані принести вибачення позивачу у присутності свідків, тому у відповідності до приписів ст.303 ЦПК України колегія суддів в цій частині рішення не перевіряє.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог про поновлення строку для прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, суд виходив з того, що заявлена позивачем ОСОБА_3 вимога про поновлення строку для прийняття спадщини не відповідає чинному законодавству у контексті ст.1272 ЦК України, а вимога про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини позивачем не заявлялась.

Проте з такими висновками суду колегія суддів в повній мірі погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З позовної заяви ОСОБА_3 видно, що вона позивається про поновлення ії строку для прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.4).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 9 постанови від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).

З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК).

Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Зважуючи на те, що суд першої інстанції не уточнив позовних вимог ОСОБА_3, а суд апеляційної інстанції позбавлений такої процесуальної можливості, то судовому розгляду підлягають ті вимоги позивача, які викладені у позові, а саме поновлення позивачу строку для прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.4)

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.1983 року ОСОБА_4 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.5). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.7-8).

За положеннями ст. 548 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.п 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Приписами ст. 550 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , визначалось право на продовження строку на прийняття спадщини у випадках, коли строк пропущено з поважних причин, а саме строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Позивачем визнається, що після смерті ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину його дружина ОСОБА_5 Отже позовні вимоги позивача про поновлення строку для прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не підлягають задоволенню не через неправильне визначення правової норми, яка діяла на час спірних правовідносин, а через те, що позивач не мала права спадкування після смерті ОСОБА_4, оскільки спадкоємець першої черги в особі ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину.

До того ж подальше викладення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме зазначення кола подальших спадкоємців та відкриття спадщини після їх смерті не узгоджується та входить у протиріччя з вимогою про поновлення строку для прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 в разі коректного формулювання предмету та підстав позову не позбавлена можливості на судовий захист своїх спадкових прав в разі їх доведеності перед судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції позбавив права позивача бути присутнім у судовому засіданні, де б вона могла надати додаткові пояснення в обґрунтування позову є такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки у відповідності до письмової заяви позивач просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с.31).

Не є прийнятними прохання апелянта про задоволення апеляційним судом вимоги про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки така вимога виходить за межі позовних вимог та є неконкретною, а саме після смерті якого саме спадкодавця позивач вважає відкрилась спадщина, наявність інших спадкоємців, спадкових справ та поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав неправильного визначення правової норми, яка діяла на час спірних правовідносин та неправильного формулювання вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про поновлення строку для прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з інших правових підстав, а саме через те, що позивач не мала права спадкування за померлим ОСОБА_4, оскільки спадкоємець першої черги в особі ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року по цій справі скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Запорізької міської ради про поновлення строку для прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відмовити з інших правових підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: