Ухвала

іменем україни

19 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договорів поруки припиненими, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про витребування майна, за касаційними скаргами ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року та публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду Дніпропетров-ської області від 13 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання боржником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором від 14 вересня 2007 року, у забезпечення якого з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були укладені договори поруки, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість в розмірі 455 746 грн 94 коп., яка підлягає стягненню в солідарному порядку як з боржника так і з поручителів.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договорів поруки припиненими.

Позовні вимоги мотивували тим, що банк без їх відома та згоди збільшив процентну ставку за користування кредитом, унаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності, що в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про витребування майна, посилаючись на те, що банк належним чином не оформив заміну майна, яке було передано в заставу.

Рішенням Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволено. Визнано припиненими договори поруки № 1, укладений 14 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_5 та № 2, укладений 14 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_6 Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року зазначене рішення районного суду в частині вирішення вимог до ОСОБА_4 скасовано й в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року в розмірі 58 291,23 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 465 554 грн 57 коп. Вирішено питання про судові витрати. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права й порушенням норм процесуального права.

ПАТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі просить ухвалені у справі рішення судів в частині вирішення зустрічних вимог про припинення договорів поруки скасувати й ухвалити у цій частині рішення про відмову в задоволенні таких вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Так, встановивши, що відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена банком без згоди та повідомлення поручителів, що призвело до збільшення обсягу їх відповідальності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності визначених ч. 1 ст. 559 ЦК України підстав для припинення поруки.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, при цьому скасував рішення в частині відмови в задоволенні позову банку до боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходячи з доведеності та обґрунтованості таких вимог, оскільки саме з вини ОСОБА_4, який належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором виникла кредитна заборгованість, а оскільки порука є припиненою, така заборгованість підлягає стягненню лише з боржника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Судами попередніх інстанцій правильно визначено характер спірних правовідносин й вірно застосовані положення норм матеріального закону.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 та публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук