Ухвала

іменем україни

07 вересня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми за грошовим зобов'язанням,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд із вищевказаним позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 квітня 2014 року за договором купівлі-продажу продала відповідачу нежитлову будівлю загальною площею 51,9 кв. м. по АДРЕСА_1 за 116 163 грн. Відповідач сплатила їй лише 65 163 грн, а 35 000 грн їй не вистачило, тому надала розписку про повернення цих грошей в строк до 31 жовтня 2014 року, але своє зобов'язання не виконала. Просила стягнути з відповідача 35 000 грн та 3 % річних за прострочку виконання зобов'язання в розмірі 87,50 грн, а всього 35 087,50 грн та судовий збір в розмірі 350,88 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 35 000 грн, 3 % річних у сумі 87,50 грн, а всього 35 087,50 грн. Вирішено питання судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 545, 625, 1047, 1053 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення суми боргу із відповідача на користь позивача у зв'язку із невиконанням взятих на себе зобов'язань за борговою розпискою.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми за грошовим зобов'язанням.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ