Справа № 2н-1585/10
Провадження № 6/522/95/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі подання державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Білик Р.В. про примусове проникнення до житлового приміщення, а саме до квартири АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ :

До Приморського районного суду надійшло подання державного виконавця Білик Р.В. в якому він просить вирішити питання про примусове проникнення до житлового приміщення, яке належить ОСОБА_2, а саме до квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що на примусовому виконанні в першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває судовий наказ № 2-н-1585/10, виданий 19.07.2010 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: АДРЕСА_1) на користь ПАТ "Західінкомбанк" (65029, м. Одеса, вул. Князівська, 30) в солідарному порядку грошової суми у розмірі 89024,06 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч двадцять чотири гривні 06 копійок).

18.08.2014 р. державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на підставі Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44421948.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1. Вищезазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_2.

03 вересня 2014 року боржнику надіслано вимогу № 24049 про надання доступу до квартири № 68 для проведення виконавчих дій щодо виявлення, опису та арешту майна боржника.

10 вересня 2014 року виходом за адресою АДРЕСА_1 при проведенні виконавчих дій боржником ОСОБА_2 не надано доступу до приміщення квартири.

Боржнику повторно надіслано вимогу № 25373 про надання доступу до квартири № 68 для проведення виконавчих дій щодо виявлення, опису та арешту майна боржника.

16 вересня 2014 року виходом за адресою АДРЕСА_1 при проведенні виконавчих дій боржником ОСОБА_2 не надано доступу до приміщення квартири.

Тому з метою реального виконання судового наказу № 2-н-1585/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси, 19 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Західінкомбанк" в солідарному порядку грошової суми у розмірі 89024,06 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч двадцять чотири гривні 06 копійок) необхідно здійснити примусове входження до квартири АДРЕСА_1

Згідно ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Частиною 2 вищезазначеної статті ЦПК визначено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Старший державний виконавець першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Білик Р.В. у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість подання, суд прийшов до наступного.

У силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути противоправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 30 Конституції України кожному громадянину гарантується недоторканність житла. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Враховуючи вищевикладене, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Суд враховує, що примусове проникнення до житла людини є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов'язане з обмеженням конституційного права людини на недоторканість житла чи іншого володіння.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом.

Відповідно до ст. 7 вищенаведеного Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Розглянувши подання державного виконавця, суд приходить до висновку, що підстав для його задоволення не вбачається оскільки до подання не долучено документів про те, що державним виконавцем відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" були прийняті всі можливі та необхідні заходи для виконання виконавчого документу.

Суду не наведено правових підстав для проведення виконавчої дії, пов'язаної із проникненням до житла чи іншого володіння боржника, отже, для правильного розуміння діяльності державного виконавця при застосуванні у виконавчому провадженні конституційного положення про недоторканість житла у справі про виконання грошових зобов'язань, заявником не наведено доказів, що не можуть бути порушені права інших осіб .

До подання не подано належного обґрунтування необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Не надано доказів того, що в зазначеному житловому приміщенні знаходяться особисті речі боржника, які підлягають опису та арешту.

Разом з тим, суд вважає, що у разі надання дозволу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, можуть бути порушенні права інших осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 19, 30, 41 Конституції України, ст.ст. 5, 7, 11, 31 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Білик Р.В. про примусове проникнення до житлового приміщення, а саме до квартири АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 -денний строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, ухвала якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя