Справа № 356/171/15ц Головуючий у І інстанції Капшученко І.О.
Провадження № 22-ц/780/2953/15 Доповідач у 2 інстанції Данілов О. М.
Категорія 47 20.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В., Суханової Є.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Березанського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 серпня 2003 року по 25 червня 2010 року.

Після одруження сторони проживали в будинку, що дістався позивачці у спадок від бабусі за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 17 червня 2013 року визнано житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На даний час сторони спільно не проживають, угоди про добровільний подлі спільного майна не досягнуто, тому позивачка вимушена ставити питання про поділ спільного майна подружжя.

З урахуванням збільшення позовних вимог, позивачка просила суд поділити в натурі в окрему інвентарну одиницю належне їм нерухоме майно в АДРЕСА_1 та визнати право приватної власності на частину житлового будинку за: ОСОБА_2 площею 48,30 кв.м. або 51,39% у тому числі: кухня 2 площею 15,2 кв.м.; гардеробна 4 площею 03,5 кв.м., житлова 5 площею 13,4 кв.м., ванна 8 площею 05,6 кв.м., житлова 9 площею 10,6 кв.м.; ОСОБА_3 площею 45,70 кв.м. або 48,61% у тому числі: веранда 1 площею 10,0 кв.м., коридор 3 площею 04,7 кв.м., житлова 6 площею 12,3 кв.м., житлова 6 площею 18,7 кв.м.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про визнання позову, в якій просив позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 03 березня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Березанського міського суду Київської області від 03 березня 2015 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23 серпня 2003 року по 25 червня 2010 року. Після одруження проживали у будинку по АДРЕСА_1. Спірний будинок дістався позивачу у спадок, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 11).

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 17 червня 2013 року, житловий будинок АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 20-21).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів про технічну можливість поділу спірного будинку, і що запропонований нею поділ житлового будинку, відповідає будівельним, санітарним, пожежним нормам.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо технічної можливості поділу будинку, зазначеної в заяві ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог та що такий поділ відповідатиме будівельним, санітарним та пожежним нормам.

Крім цього, в матеріалах справи відсутній дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання чи перепланування спірного житлового будинку, як того вимагає ст. 152 ЖК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

З урахуванням наведеного суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: