Справа № 455/150/15-ц
Провадження № 2/455/152/2015
РІШЕННЯ
Іменем України
07 липня 2015 року Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Лойзик М.В.,

при секретарі Бобельській Н.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Старий Самбір справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні правом власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:
09.02.2015 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому відповідач ОСОБА_4 зберігає прописку, хоч давно проживає у власному житловому будинку по АДРЕСА_2 . Збереження реєстрації відповідача у будинку позбавляє власника можливості розпоряджатися своїм майном, тому просила зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод в користуванні правом власності на будинок шляхом визнання його втратившим право на користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та доповненнях до неї (а.с.45) і додатково показав, що збереження прописки відповідачем у його житловому будинку порушує його право користування будинком та позбавляє можливості оформити субсидії.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечив посилаючись на те, що народився у спірному будинку і постійно проживав у ньому за винятком часу перебування на військовій службі. Хоч має власний житловий будинок у місті Самбір, де працює у військовому комісаріаті, проте зареєстрований у батьківському будинку, власником якого за договором пожиттєвого утримання став позивач. Періодично проживає у цьому будинку, навідуючи хворого батька. У випадку позбавлення його права на це житло втратить можливість надавати батькові медичну та матеріальну допомогу, тому просив у позові відмовити.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16002568 від 20.09.2007 року (а.с.4-6) вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання (р.№ 1260 від 30.08.2007 року).

Згідно довідки виконкому Стрілківської сільської ради № 1009 від 16.12.2014 року (а.с.7) та Будинкової книги (а.с.9-14) у будинку АДРЕСА_1 проживають члени сім`ї позивача: дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 та дід ОСОБА_7 , а також з 13.06.2002 року зареєстрований родич ОСОБА_4 .

Із показань сторін та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , досліджених судом документів вбачається, що позивач є племінником відповідача, який був сином відчужувача спірного житлового будинку за договором довічного утримання. Відповідач працює у місті Самбір, де має власний житловий будинок, сім`ю. На вихідні час від часу приїздить у село відвідати батька.

Наведене свідчить, що відповідач у 2002 році був зареєстрований у спірному будинку АДРЕСА_1 як член сім`ї попереднього власника.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Сторони в судовому засіданні визнали, що будь-якої домовленості між ними про користування житлом у спірному будинку не було.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.

У відповідності із роз`ясненями п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо.

Згідно Довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с.8) за ОСОБА_4 на праві особистої власності в цілому зареєстрований житловий будинок АДРЕСА_2 , (свідоцтво про право власності видане на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 17.11.2005 року).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 визнав, що має у місті Самбір власний житловий будинок, придбаний в 2005 році, тобто після реєстрації у спірному будинку АДРЕСА_1 ; має сім`ю, роботу у місті Самбір; у село приїздить провідати батька, ночує у його кімнаті і там має подушку та одяг; домовленості з власником будинку про користування цим житлом не має; участі в утриманні житла не приймає.

Наведене свідчить, що ОСОБА_4 , придбавши житло у місті Самбір, де має сім`ю та роботу, добровільно залишив спірне житло, в якому не проживає понад встановлені законом строки, не несе витрат по його утриманню, не вживав будь-яких спроб досягнення домовленостей з ОСОБА_1 , як новим власником спірного житла, щодо порядку користування житловим приміщенням.

Як встановлено діючим законодавством, саме по собі збереження громадянином реєстрації у чужому житлі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.

За таких обставин вимогу ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_4 втратившим право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 слід вважати підставною, оскільки реєстрація відповідача в цьому будинку перешкоджає позивачу в користуванні таким та впливає на його права, як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, тому позов підлягає задоволенню.

У відповідності із положенням ст.88 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у сумі 243,60 гривні (а.с.1) слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.10,11,88,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.16, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лопушанка-Хомина Старосамбірського району Львівської області, проживаючого по АДРЕСА_2 , втратившим право на користування жилим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд на протязі 10 днів з часу його оголошення.

Суддя