№519/409/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2015 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області

в складі : головуючого судді : Котова В.Г.

при секретарі : Слісаренко Г.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Южне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України Адміністрації морського порту Южний про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до Южного міського суду Одеської області з позовом до Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України Адміністрації морського порту Южний про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вони згідно наказу №8-ос від 13.06.2013 року прийняті на посади чергових відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний» в порядку переведення з ДП «МТП «Южний». 12.03.2015 року згідно наказу №78-ос від 11.03.2015 року ОСОБА_1 та 13.03.2015 року згідно наказу №82-ос від 12.03.2015 року ОСОБА_2 були звільнені з посади у зв'язку зі скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України). Позивачі вважають дане звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Скорочення штату та чисельності працівників проводилось на підставі наказу начальника адміністрації морського порту «Южний» від 23.12.2014 року №853 за попередньою згодою профспілкового комітету ПП ЮФ ДП «АМПУ (АМП «Южний») від 22.12.2014 року №3. Як зазначено в ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. ОСОБА_1, згідно довідки МСЕК від 14.01.2015 року є інвалідом другої групи безстроково. ОСОБА_2, згідно довідки МСЕК від 16.11.2009 року є інвалідом дитинства третьої групи безстроково. Відповідач, ігноруючи вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та індивідуальних програм реабілітації інваліда запропонував посади в філіях Ізмаїла, Маріуполя, Скадовська, Рені, які не відповідають вимогам реабілітаційних заходів по медичній реабілітації. Керуючись вищенаведеним, переважне право на залишенні на роботі у зв'язку із скороченням штату повинно було б бути надано їм, позивачам по справі, але цими правами роботодавець знехтував і залишив на робочих місцях пенсіонерів за віком. На даний момент позивачі не працюють та перебувають у вимушеному прогулі. Також позивачі вважають, що своїми неправомірними діями відповідач заподіяв їм моральну шкоду, яка виразилась в загостренні хронічних хвороб, вони змушені були проходити коштовне лікування, а також змушені прикладати додаткових зусиль до організації свого життя та пошуках роботи. При даних обставинах вони оцінюють свою моральну шкоду, заподіяну неправомірними діями відповідача в розмірі 10 000 грн. кожному позивачу.

За таких обставин, позивачі просять суд поновити їх на посаді чергового відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний, стягнути з відповідача на їх користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що у даному підрозділі працюють пенсіонери за віком та особи, які притягувалися до дисциплінарної відповідальності, які не були звільненні у звязку зі скороченням штату працівників. ОСОБА_1 пояснила, що вона розлучена, отримує пенсію по інвалідності, має дорослих дітей, її донька перебуває у декретній відпустці, яка є багатодітною матірю та всього їх 11 осіб, які мешкають у трикімнатній квартирі, інших доходів не має, що не було враховано на засіданні профкому. ОСОБА_3 пояснила, що має дорослого сина, якому 19 років, отримує пенсію по інвалідності, працює її чоловік, який отримує менше 2000 грн. Позивачі отримують пенсію по інвалідності у розмірі 1049,00 грн. кожна. А також вони зазначили, що згідно виписки з протоколу №30 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету профспілки працівників Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України не вірно зазначили їхній стаж роботи, що підтверджується наказами про звільнення позивачів, в яких зазначений стаж роботи останніх значно вищий, чим був врахований при прийнятті рішення про звільнення.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував проти задоволення позову, надав суду письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зокрема у зв'язку з тим, що викладені доводи позивачів у позовній заяві не знаходять свого документального та фактичного підтвердження. На виконання п. 9 наказу Голови ДП «АМПУ» «Про зміни в організації виробництва та праці» від 22.08.2014 № 260-п, яким начальника ЮФ ДП «АМПУ» зобов'язано здійснити заходи з оптимізації структури управління, винесено наказ начальника Адміністрації «Про зміни в організації виробництва праці» від 28.08.2014 року № 585, яким зобов'язано заступників начальника філії, головного інженеру, капітана порту та керівників структурних підрозділів, служб і відділів надати пропозиції щодо оптимізації штатної чисельності у підпорядкованих підрозділах. Так, на виконання вищевказаних наказів та на підставі рапорту начальника відділу господарського забезпечення, яким здійснено аналіз обсягу завантаженості посади чергового відділу господарського забезпечення, визначено необхідність скорочення 6 штатних одиниць чергових ВГЗ із загальної чисельності 14 штатних одиниць. 22.12.2014 року на спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету Профспілки працівників Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації морського порту «Южний») (далі - ПП ЮФ ДП «АМПУ») визначалось переважне право на залишення на роботі працівників відділу господарського забезпечення (посада - чергового ВГЗ), яке передбачено ст. 42 Кодексу законів про працю України, за результатом проведення якого складено протокол № 30. Відповідно до протоколу спільного засідання адміністрації та ПП ЮФ ДП «АМПУ») від 22.12.2014 року № 30 визначено, що згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010 посада чергового ВГЗ належить до угрупування «найпростіші професії», у зв'язку з чим не можливо здійснити визначення працівників з більш високою кваліфікацією. Однак, з огляду на необхідність застосування вимог ст. 42 Кодексу законів про працю України при розгляді питання щодо наявності у працівника переважного права на залишення на роботі, вказане питання розглянуто враховуючи продуктивність праці кожного із 16 чергових ВГЗ. Разом з цим, остаточним фактором, який не дав можливості застосувати до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переважне право на залишення на роботі, є те, що вони по відношенню до інших чергових ВГЗ мали найменший безперервний (загальний) стаж роботи на підприємстві - 4 роки 3 місяці та 2 роки 11 місяців відповідно, а також було встановлено щодо них найменшу продуктивність праці. Таким чином, протоколом спільного засідання адміністрації та ПП ЮФ ДП «АМПУ») (АМП «Южний») від 22.12.2014 року № 30 було вирішено, що під скорочення зокрема підпадають посади ОСОБА_1 та ОСОБА_2П, оскільки у останніх було найменше факторів, які б надали їм переважне право на залишення на роботі. А також надав додаткові пояснення, довідку про розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та підтвердив, що у даному підрозділі залишились працювати декілька осіб пенсіонерів за віком та деякі з працівників притягувалися до дисциплінарної відповідальності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі згідно наказу №8-ос від 13.06.2013 року прийняті на посади чергових відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний» в порядку переведення з ДП «МТП «Южний», що підтверджується трудовими книжками, копії яких містяться в матеріалах цивільної справи.

На виконання п. 9 наказу Голови ДП «АМПУ» «Про зміни в організації виробництва та праці» від 22.08.2014 року № 260-п, яким начальника ЮФ ДП «АМПУ» зобов'язано здійснити заходи з оптимізації структури управління, винесено наказ начальника Адміністрації «Про зміни в організації виробництва праці» від 28.08.2014 року № 585, яким зобов'язано заступників начальника філії, головного інженеру, капітана порту та керівників структурних підрозділів, служб і відділів надати пропозиції щодо оптимізації штатної чисельності у підпорядкованих підрозділах.

На виконання вищевказаних наказів та на підставі рапорту начальника відділу господарського забезпечення, яким здійснено аналіз обсягу завантаженості посади чергового відділу господарського забезпечення, визначено необхідність скорочення 6 штатних одиниць чергових ВГЗ із загальної чисельності 14 штатних одиниць.

Згідно виписки з Протоколу №30 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету профспілки працівників Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний») від 22.12.2014 року, копія якої міститься в матеріалах справи, вирішено розробити наказ про скорочення штату та чисельності працівників, попередити вивільнення у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників з 04.03.2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1

Начальником адміністрації морського порту «Южний» видано наказ №853 від 23.12.2014 року про скорочення штату та чисельності працівників, згідно якого позивачів попереджено про наступне вивільнення у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників з 04.03.2015 року.

12.03.2015 року згідно наказу №78-ос від 11.03.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 звільнена з посади у зв'язку зі скороченням штату працівників.

13.03.2015 року згідно наказу №82-ос від 12.03.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 звільнена з посади у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Згідно довідки МСЕК №747935 від 14.01.2015 року, копія якої міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи безстроково.

Згідно довідки МСЕК №035303 від 16.11.2009 року, копія якого міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства третьої групи безстроково.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до розяснень п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, проте що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Згідно ч.3 ст. 42 КЗпП України перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до попередження про наступне вивільнення від 26.12.2014 року, копії яких містяться в матеріалах справи, позивачам було запропоновано вакантні посади ДП «АМПУ» в іншій місцевості, а саме: в філіях Ізмаїла, Маріуполя, Скадовська, Рені, від яких позивачі відмовились, при цьому позивачам не було запропоновано вакантних посад у Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України.

Суд вважає, що запропоновані вакантні посади в іншій місцевості, які знаходяться на значної відстані від місця проживання позивачів, які є інвалідами, не враховують стан їх здоров'я, вони не відповідають вимогам реабілітаційних заходів по медичній реабілітації, суперечать вимогам Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», що призвело до порушення її прав. Крім того, в підрозділі працюють особи, які проживають у м. Ізмаіл та які, на думку суду, мають можливість бути переведеним у філію ДП «АМПУ» в цьому місті.

Згідно ч. 2 ст. 32 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в підрозділі працюють особи пенсійного віку та особи, які притягувалися до дисциплінарної відповідальності, які не були звільненні у звязку зі скороченням штату працівників, що підтверджено представником відповідача у судовому засіданні.

Також судом встановлено, що під час розгляду на спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету профспілки працівників Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний») 22.12.2014 року питання про визначення переважного права на залишення на роботі працівників відділу господарського забезпечення (посада чергового), яке встановлене ст.. 42 КЗпП України, рішення про скорочення саме позивачів було прийнято на підставі недостовірних даних, а саме: згідно Протоколу №30 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету профспілки працівників Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний») від 22.12.2014 року остаточним фактором, який не дав можливості застосувати до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переважне право на залишення на роботі, є те, що вони по відношенню до інших чергових ВГЗ мали найменший безперервний (загальний) стаж роботи на підприємстві - 4 роки 3 місяці та 2 роки 11 місяців відповідно, що крім того підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, тоді як згідно наказу про звільнення ОСОБА_1, безперервний стаж її роботи на підприємстві складає 7 років 12 днів, та згідно наказу про звільнення ОСОБА_2, безперервний стаж її роботи на підприємстві складає 4 роки 8 місяців та 19 днів.

При цьому згідно наданої представником відповідача «Довідки щодо визначення переважного права при скороченні штату працівників філії (посада чаргового підрозділу господарського забезпечення)» від 19.08.2015 року, у підрозділі на цієї посаді працюють робітники, яки мають менший трудовий стаж.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що звільнення позивачів з посади чергових відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний» було проведено з порушенням законодавства України, без законних підстав.

Крім того, суд приймає до уваги, що Южненська філія державного підприємства Адміністрація морських портів України є державним, містоутворюючим підприємством, яке, на думку суду, повинно нести соціальну функцію та не допускати звуження та нехтування конституційними правами своїх соціально незахищених працівників, а саме інвалідів.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 237-1 КУпАП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Протиправними діями відповідача позивачам заподіяно моральну шкоду.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 24 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що протиправними діями відповідача, які знайшли підтвердження під час розгляду справи, позивачам було завдана моральна шкода, яка виразилась в загостренні хронічних хвороб, що підтверджується лікарняними листами, копії яких містяться в матеріалах справи, вони змушені були проходити коштовне лікування та прикладати додаткових зусиль до організації свого життя та пошуках роботи.

При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує ступінь вини винних осіб у спричиненні позивачам моральної шкоди, глибину душевних страждань позивачів, обумовлених протиправними діями винних осіб, те, що позивачами не надано належного обґрунтування, з яких міркувань вони виходили визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, не надано характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, в звязку з чим суд вважає, що розмір моральної шкоди, який позивачі просять стягнути, завищений та виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5000,00 грн. кожному із позивачів, адже саме такий розмір відшкодування цієї шкоди суд вважає необхідним та достатнім.

Крім того, суд враховує те, що відповідачі є інвалідами, що підтверджується копіями відповідних довідок, які міститься в матеріалах справи.

При таких обставинах, суд вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були звільнені без законної підстави з посади чергового відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний», тому позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України Адміністрації морського порту Южний про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задовольнити частково, поновивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на посаді чергового відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний» та стягнувши з Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний» на користь позивачів середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний» судовий сбір на користь держави.

Керуючись ст. 235 КЗпП України, ст.ст.10, 60, 79,88, 212, 215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України Адміністрації морського порту Южний про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на посаді чергового відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний».

Стягнути з Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України Адміністрації морського порту Южний (9) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16 546,24 грн.

Стягнути з Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України Адміністрації морського порту Южний (9) на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16 872,24 грн.

Стягнути з Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України Адміністрації морського порту Южний на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Стягнути з Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України Адміністрації морського порту Южний на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Стягнути з Южненської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України Адміністрації морського порту Южний судовий сбір в розмірі 434,19 грн. на користь держави.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1, ОСОБА_2 на посаді чергового відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний» та стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Южний міський суд Одеської області.

Суддя В.Г.Котов