АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/926/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі: Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «СК «Статус» третя особа Моторно ( Транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальних та моральних збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 11 852,58 гривень, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. завданої внаслідок ДТП та витрати на правову допомогу у сумі 3 500 грн.

При зверненні до суду із заявою про збільшення позовних вимог ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 31 514,01 грн. , моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. завданої внаслідок ДТП та витрати на правову допомогу у сумі 3 500 грн., судовий збір; стягнути з ПАТ СК «Статус» на користь позивача страхове відшкодування в сумі 49 602,12 грн., моральну шкоду у сумі 10 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «СК «Статус», третя особа МТСБУ про стягнення матеріальних та моральних збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10574 грн.70 коп. збитки заподіяні внаслідок ДТП, моральну шкоду в розмірі 2500 грн. витрати пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., а всього стягнуто 13561,90 грн.

Стягнуто з ПАТ «СК «Статус» на користь ОСОБА_2 49602,12 грн. страхового відшкодування та 496,02 грн. судового збору.(а.с.173)

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 16.03.2015 року Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 800 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження, 500 грн. витрат на аварійне перевезення пошкодженого автомобіля, а всього стягнуто 1300 (одна тисяча триста) грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилається на те, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на думку апелянта, суд неповно з'ясував обставини справи, які мають суттєве значення для справи, Оскільки всі витрати підтверджено документальними доказами, що вказує на їх дійсність, обґрунтованість, реальність та безпосередню пов'язаність із витратами внаслідок ДТП що сталося з вини відповідача.

В апеляційній скарзі представник,відповідача ОСОБА_4 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати в розмірі 113 грн. Вказує, що позивачем не було надано обґрунтованих доказів, які б підтвердили заподіяння моральної шкоди.

Представники позивача свою апеляційну скаргу підтримали, просили суд задовольнити з доводів наведених в ній, в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

Відповідач та його представник у судове засідання апеляційного суду не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином , що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції вірно керувався нормами матеріального та процесуального закону, а саме ст.ст. 1166 ЦК України, ч.2 ст. 1187 ЦК України в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 суми 10574 гривень 70 копійок, що перевищує розмір страхової суми , моральної шкоди в сумі 2500 гривень, інших витрат, а також на підставі ст. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , яка передбачає що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи стягнув з відповідача ПрАТ СК «Статус» страхове відшкодування в сумі 49602 гривень 12 копійок та судовий збір.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду з огляду на таке.

Згідно з п.16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у відповідності до діючих норм законодавства забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб визначених п. 13.1 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспорного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспорної пригоди, з евакуацією транспорного засобу з місця дорожньо-транспорної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспорного засобу, який керував транспорним засобом у момент дорожньо-транспорної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 17.09.2013 року (а.с.10) з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_1, з порушенням правил дорожнього руху, передбаченого ст.124 КУпАП, 09.08.2013 року на проїжджій частині Московського мосту в м. Києві, сталося зіткнення з автомобілем «Шкода Фабія» держ.номер НОМЕР_3 та автомобілем НОМЕР_2 під керуванням під керуванням ОСОБА_5 і останньому було спричинено механічні пошкодження.

Згідно висновку спеціалістка №5289/13 від 29.08.2013 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 60254,70 грн.

Між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Статус» 22.09.2012 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до полісу серії № АВ/36745368, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн. Висновок суду про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Статус» заявленої суми страхового відшкодування відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача збитків заподіяних внаслідок ДТП у розмірі 10574,70 грн. та у відповідності до ст. 1167 ЦК України моральної шкоди у розмірі 2500 грн.

Підстав для зменшення суми моральних збитків колегія суддів не вбачає, оскільки судом взято до уваги обсяг понесених позивачем моральних збитків та вірно визначено їх розмір. Відтак апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 слід відхилити.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 47 ЦПК України учасником цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є особа, яка надає правову допомогу.

Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_2 здійснював ОСОБА_7 за договором №02-12/13 (а.с. 29).

Відповідно до оригіналу платіжного доручення позивач за правову допомогу сплатив його представнику 3500 грн. (а.с. 28)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення інших процесуальних дій поза межами засідання та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З огляду на викладене, копія договору про надання правової допомоги та квитанції про оплату послуг є належними доказами по справі, для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, виходячи з того, що представник позивача ОСОБА_7 був присутній у судовому засіданні 9 разів, про що свідчать журнали судового засідання. На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що позов в межах заявлених вимог позивача до відповідача щодо стягнення понесених витрат в сумі 3500 гривень на правову допомогу позивачем слід задовольнити.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 316 ЦПК, України, судова колегія, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу в сумі 3500 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: