Справа № 588/847/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., при секретарі Доля Н.В., з участю позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа Управління Державної міграційної служби у Сумській області про позбавлення права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3М, третя особа УДМС України в Сумській області, про позбавлення права користування житловим приміщенням, в якій зазначає, що вона є власником житлового приміщення, що розташоване по вул.Земського,9 в с.Новгородське Тростянецького району Сумської області. У будинку, крім позивача, зареєстровані її син ОСОБА_5, колишня дружина сина ОСОБА_2, онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_3. У 2010 році шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був розірваний, однак колишня дружина сина залишилась проживати у вказаному будинку, поводить себе агресивно, провокує сварки, ображає і принижує власницю будинку Крім того останні декілька років ОСОБА_2 не приймає участі в утриманні будинку , недбайливо ставиться до будинку та унеможливлює проживання у будинку позивачки. Позивач зазначає у позові, що без її згоди були зареєстровані у будинку інші співвідповідачі - ОСОБА_4, який навчається на денній формі навчання у м.Суми та не приймає участі в утриманні будинку, та ОСОБА_3, яка із 2011 р. зареєстрована у вказаному будинку, однак живе у м.Суми зі своєю сімєю. Добровільно знятися із реєстраційного обліку за місцем проживання відповідачі не бажають, чим порушують право позивача на оформлення субсидії. Крім того, позивач має намір продати будинок та переїхати із сином до міста, однак через реєстрацію відповідачів у будинку у неї такої можливості не має. Посилаючись у позові на норми ст..71, 72, 116 ЖК УРСР, ст.ст.319,405 ЦК України, ст..7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» позивач просить визнати відповідачів особами, що втратили право на користування жилим приміщенням та зобовязати відповідачів знятися із реєстраційного обліку за адресою по вул.Земчського,9 у с.Новгородське Тростянецького району Сумської області.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та показала, що вона у власності має будинок по вул.Земського,9 в с.Новгородське Тростянецького району Сумської області, який вона придбала особисто 19.06.1997 року. Всі документи на будинок вона віддала сину ОСОБА_5 і він разом із відповідачами, які були на той час його сімєю зареєструвались у вказаному будинку. За час проживання у будинку її син провів газифікацію, воду, побудував баню, а відповідач ОСОБА_2 не працювала. Потім їх сімейне життя на склалось, вони скандалили, згодом розвелись, однак сварки не припинились. Після розлучення у 2010 р. відповідачі залишились проживати у будинку, однак не дбають про належний стан господарства, не роблять ремонт, подвіря захаращене сміттям. Позивач бажає продати будинок, однак відповідачі там прописані, чим чинять їй перешкоди.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та показала, що після придбання будинку по вул.Земського,9 в с.Новгородське Тростянецького району Сумської області у 1997 році вона разом із чоловіком ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали проживати за вказаною адресою. Позивач у цьому будинку ніколи не проживала та грошей га його придбання не давала. Згодом у 2006 році всі були зареєстровані у вказаному будинку та документи на будинок були у чоловіка. За час проживання у будинку вони спільно там проводили комунікації, робили ремонти. Після розірвання шлюбу із ОСОБА_5 вона продовжує проживати у вказаному дубинку разом із дітьми. Дочка ОСОБА_7 із 2006 р. по 2010 р. на період навчання знімалась із реєстрації, однак знову була прописана із 2011 році у вказаному будинку, де зараз проживає. Син ОСОБА_8 хоча і навчається у м.Суми, однак живе у вказаному будинку, їздить на навчання кожного дня. Вона несе частину витрат на утримання будинку, у підтвердження чого надає суду квитанції про сплату комунальних послуг. Зі згоди позивачки вона із дітьми займає велику кімнату у будинку, де підтримують порядок, крім того, її син ОСОБА_8 ремонтував дах. У кімнаті, де проживає ОСОБА_5 дійсно обдерті шпалери і він не підтримує у ній порядок. Відповідач вважає, що має право на проживання у вказаному будинку, тому виїздити чи зніматися із реєстрації не бажає.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував у повному обсязі, вказав, що майже від самого народження він проживає у будинку по вул..Земського, 9 у с.Новгородське, де зареєстрований разом із батьками та сестрою. Із 2014 р. він навчається у м.Суми у Сумському машинобудівельному коледжі, щодня їздить на навчання.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечувала, вказуючи, що вона не сварилась із позивачем, у будинку по вул..Земського, 9 у с.Новгородське позивач не проживала, а лише приїздила до них у гості. Вони дбають про господарство, підтримують порядок, а її батько ОСОБА_5 навпаки, жодного разу не прибирав. Відповідач вказувала, що на період навчання із 2006 по 2010 р. вона виписувалась із вказаного будинку, однак із 20.01.2011 р. знову зареєструвалась, і документи на прописку їй давав батько. Після народження дитини вона постійно проживає у вказаному будинку.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, та його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм обставини.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 14.06.1997 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_9 жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Новгородське Тростянецького району Сумської області по вул.Шкільній,9 (а.с.7), про що внесені відомості до Реєстру прав власності на нерухоме майно (вулиця Шкільна на теперішній час перейменована на вул.Земського)(а.с.8).

Як встановлено довідкою Боромлянської сільської ради (а.с.9) та довідками Тростянецького районного сектору УДМС України в Сумській області (а.с.36-38) - в господарстві по вул.Земського,9 в с.Новгородське Тростянецького району Сумської області, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10, зареєстровані: син ОСОБА_5, співмешканка сина ОСОБА_2 з 23.03.2006 року, онук ОСОБА_4 з 23.03.2006 року, онука ОСОБА_3 з 20.01.2011 року .

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.10.2010 року, яке набрало законної сили 18.10.2010 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.10).

Як встановлено наданими сторонами та дослідженими в судовому засіданні доказами - договором, квитанціями про сплату за послуги споживання газу, електроенергії, водопостачання - витрати на вказані комунальні послуги несуть як позивач разом із сином ОСОБА_5Г ( а.с.11, 54-60), так і відповідач ОСОБА_2 (а.с. 74-94).

Відповідач ОСОБА_4 у підтвердження того, що він не проживає за місцем свого навчання надав учнівський квиток для безкоштовного проїзду на залізничному транспорті (а.с.72,73).

Посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_2 поводиться агресивно, вчиняє сварки, ображала та принижувала позивача - в судовому засіданні не доведено.

Так, із наданих до суду матеріалів Тростянецького РВ УМВС (копії постанови на а.с.67-69) встановлено, що у листопаді 2011 року до міліції зверталась ОСОБА_2 з приводу того, що ОСОБА_5 її виганяв із будинку разом із дітьми. У січні 2012 р. ОСОБА_2 знову зверталась до міліції із заявою на свого співмешканця ОСОБА_5, який виганяє її з будинку та погрожує фізичною розправою. У травні 2012 року ОСОБА_2 скаржилась до Тростянецького РВ УМВС з приводу того, що її співмешканець виносить їх спільні речі із господарства За кожним зверненням ОСОБА_2 були прийняті постанови про відмову в порушенні кримінальних справ за відсутні в діях ОСОБА_5 ознаків злочину. Вбачається зі вказаних матеріалів те, що між колишнім подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_2 виникали суперечки з приводу проживання та користування житлом і іншим майном.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що у будинку по вул.Земського, 9 у с.Новгородське крім нього, проживає колишня дружина та діти. Вже десять років як не проводився ремонт у помешканні, дах протікає, відповідач ОСОБА_2 недбайливо ставиться до господарства, внаслідок чого господарство приходить у непридатний стан Вона навісила замок на погреб, через що він не може взяти продукти, самовільно зайняла із дітьми його кімнату, має заборгованість за електропостачання, не платить за воду, посварилась із позивачем. Дочка ОСОБА_7 приїхала проживати до будинку лише у травні 2015 року.

Свідок ОСОБА_11 показав, що будинок по вул.Земського, 9 у с.Новгородське купував його брат ОСОБА_5 за кошти, які позичав на купівлю свідок та їх третій брат, а чому оформили будинок на матір - свідкові невідомо. Після розлучення брата із ОСОБА_2 їх життя не заладилось, сваряться, однак мирним шляхом вирішити житлове питання не можуть. Відповідач ОСОБА_2 не дбає належним чином за господарством.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона являється свахою позивачці та знає, що останній на праві власності належить будинок по вул.Земського, 9 у с.Новгородське, який придбали її сини ОСОБА_13 та ОСОБА_5 Відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_5 у проживанні у вказаному будинку. Діти не розуміють батька, відповідач ОСОБА_3 декілька років не проживала у цьому будинку.

Свідки сторони відповідачів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показували, що у спірному житлі проживають відповідачі постійно, підтримують по мірі своїх сил господарство, у чому їм допомагали і свідки. Між відповідачами та ОСОБА_5 виникають конфлікти, свідком якого був ОСОБА_15 Відповідач ОСОБА_3 із весни 2015 року проживає у вказаному господарстві постійно.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленим ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Правовідносини, що виникли між сторонами є житловими та цивільними і врегульовані ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК УРСР.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1 ст.156 Житлового Кодексу УРСР члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно до ч.4 ст.156 Житлового Кодексу УРСР до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. До членів сімї належать дружина, їх діти, батьки, також можуть бути визнані членами сімї інші особи, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64 ЖК УРСР). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням.

Як передбачено ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках, передбачених ст. 71 ЖК УРСР, зокрема у випадку виїзду в звязку із виконанням обовязків опікуна (піклувальника) протягом усього часу виконання цих обовязків.

Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

Отже судом встановлено, що між позивачем і її сином ОСОБА_5 з однієї сторони та відповідачами з іншої сторони виник спір з приводу права на проживання у житлі за адресою по вул.Земського, 9 у с.Новгородське.

Відповідачі, які посилаються на те, що вони мають право на вказане житло, крім того, ОСОБА_2 вважає, що має право на частку у майні - до суду за вирішенням такого спору не зверталась.

Разом із тим суд встановив, що відповідачі вселялися у будинок зі згоди власниці - позивачки, як члени сімї її сина, ніяких угод щодо порядку користування вказаним житлом не укладали із власницею будинку, та були всі зареєстровані у вказаному житлі також зі згоди власниці.

Відповідачі проживають за адресою свого місця реєстрації постійно, тимчасово вибувала із місця реєстрації лише ОСОБА_3, однак позивачем не надано суду достовірних доказів того, у який період вона фактично не проживала, та коли вона повернулась за місцем своєї реєстрації, і вказані обставини не спростовані показами свідків зі сторони позивача.

Посилаючись на ст.116 ЖК УРСР позивач не просила у позові виселити відповідачів із займаного ними приміщення, хоча суд пропонував позивачеві, у разі необхідності, змінити позовні вимоги. Надані позивачем докази - світлини на яких зображено домогосподарство за адресою по вул.Земського,9 у с.Новгородське (а.с.64-66) не доводять факту руйнування відповідачами вказаного будинковолодіння. А надані докази щодо сплати комунальних послуг підтверджують, що обидві сторони несуть витрати на сплату вказаних послуг.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі не вибули із місця проживання у житловому будинку №9 по вул.Земського у с.Новгородське Тростянецького району Сумської області, тому з огляду на вимоги ст.405 ЦК України та ст..71,72 ЖК УРСР не можуть бути визнані судом особами, які втратили право на користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

З огляду на вказане позовні вимоги щодо зобовязання відповідачів знятися із реєстрації за місцем проживання не ґрунтуються на вимогах закону та такий спосіб захисту прав, обраний позивачем, є невірним.

Отже, повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судові витрати позивачці не відшкодовуються, з огляду на відмову їй у позові (ст.88 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа Управління Державної міграційної служби у Сумській області про визнання відповідачів особами, які втратили право на користування жилим приміщенням та зобовязання знятися з реєстраційного обліку за адресою по вул. Земського,9, с.Новгородське Тростянецького району Сумської області - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Линник