Номер провадження: 22-ц/785/9665/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Станкевича В. А., Ступакова О. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22. 07. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

27. 03. 2014 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про стягнення з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 100000 грн. в рахунок страхового відшкодування за шкоду, повязану зі смертю ОСОБА_5, і 2000 грн. в рахунок страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого ОСОБА_5, а також стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. посилаючись на смерть ОСОБА_5 під час ДТП внаслідок наїзду автомобіля «Швидкої допомоги» (водій ОСОБА_4 П.), належного Ізмаїльському відділу охорони здоровя і застрахованого згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності ВАТ НАСК «Оранта».

У справі відсутні письмові заяви та будь-які дані про відмову позивачів від вказаних позовних вимог або звернення про залишення їх без розгляду.

27. 05. 2015 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали до суду «уточнення до позовної заяви» до ОСОБА_4 і просили з посиланням на ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1191, 1200, 1201, 1202 стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачів за шкоду, повязану зі смертю потерпілого ОСОБА_5 та в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної майну ОСОБА_5 витрати на поховання ОСОБА_5 в розмірі 23880, 34 грн. і відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті ДТП майну загиблого ОСОБА_5 велосипеду в сумі 2000 грн., а загалом 25880,34 грн. тому, що 02. 12. 2011 р. в м. Ізмаїл мав місце наїзд автомобіля «Швидкої допомоги» належного Ізмаїльському відділу охорони здоровя Ізмаїльської міської ради під управлінням водія ОСОБА_4, який виконував свої трудові обовязки, на ОСОБА_5, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22. 07. 2015 р. зазначений позов до ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 матеріальний збиток в сумі 5673,34 грн. і судовий збір на користь держави в розмірі 243,6 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог у звязку з тим, що він керував автомобілем, виконуючи свої трудові обовязки, на підставі трудового договору з КП «Ізмаїльська станція швидкої та невідкладної медичної допомоги, яке володіє цим транспортним засобом, а власником цього транспортного засобу на момент ДТП був відділ охорони здоровя Ізмаїльської міської ради, докази його вини у вчинені ДТП відсутні, оскільки була відкрита кримінальна справа, яку після проведення досудового слідства та цілого ряду експертиз було закрито і в постановах про закриття кримінальної справи від 23. 01. 2012 р., 28. 05. 2012 р. вказано, що в його діях відсутній склад злочину і відсутній склад будь-якого правопорушення, передбаченого КупАП, повідомлення про скасування цих постанов він не отримував, слідством встановлено, що причиною ДТП є порушення з боку ОСОБА_5 вимог п. п. 9.2 та 10.1 Правил дорожнього руху і сприяв такому правопорушенню з боку ОСОБА_5 той факт, що внаслідок катаракти він не бачив на ліве око, що грунтується на висновках судової автотехнічної експертизи 293 від 13. 01. 2012 р. та висновках судово-медичної експертизи 33/424-2011 від 29. 12. 2011 р., що знаходяться в матеріалах кримінальної справи № 8 і на теперішній час жодного судового рішення, згідно з яким він був би визнаний винним у скоєнні кримінального чи адміністративного правопорушення не існує.

Зазначив, що він не є належним відповідачем у справі оскільки шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій основі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Вважає, що у даному випадку належими відповідачами є як володілець транспортного засобу, а не у звязку винними діями водія, КП «Ізмаїльська станція швидкої та невідкладної медичної допомоги», яке до теперішнього часу не ліквідовано, що підтверджується витягами з реєстру, і ВАТ НАСК «Оранта», в якої була застрахована цивільно-правова відповідальність власника або володільця транспортного засобу, в межах 50000 грн., що підтверджується полісом № АА/4941413, копія якого приєднана до матеріалів справи, а також вказує на те, що виникненню шкоди сприяла груба необережність потерпілого.

Як підсумок, зазначив, що при розгляді справи суд першої інстанції невірно визначився з правовідносинами, яки виникли між сторонами спору: невірно визначив особу, яка повинна відповідати за заподіяну шкоду; невірно визначився з підставами відповідальності; не звернув уваги на той факт, що цивільно-правова відповідальність володільця була застрахована; не вказав, з яких підстав цивільно-правову відповідальність покладено саме на нього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 25880,34 грн. і віднести судові витрати на ОСОБА_4 вказуючи, що незгодні з висновком суду, що не доведено вартість 2000 грн. велосипеда ОСОБА_5 і не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування виготовлення памятника, його деталей, огорожі, скульптури янгола, ритуального хреста, послуг з транспортування та встановлення памятника, встановлення огорожі та бордюру тому, що суд не дав обгрунтування своєму висновку.

В судовому засіданні ОСОБА_6, представник ОСОБА_4, підтримала доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, а ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_7, представник ОСОБА_3, підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_2

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених заявником вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Частково задовольняючи зазначений позов та відмовляючи в іншій частині без її конкретизації суд першої інстанції виходив з того, що власник автомобіля Ізмаїльський відділ охорони здоровя Ізмаїльської міської ради ліквідований і проведена державна реєстрація цього, а комунальну установу «Ізмаїльська станція швидкої невідкладної допомоги» припинено шляхом ліквідації на підставі рішення Ізмаїльської міської ради та вказав не мотивуючи це ніяким чином, що суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 стосовно відшкодування матеріальних витрат: на ліки у період перебування ОСОБА_5 99,6 грн., ритуальні послуги за поховання ОСОБА_5 2026,00 грн., поминальний обід та панахида 1320,00 грн. та 87,53 грн., продукти на поминальний стіл після поховання 91,05 грн., продукти на поминальний стіл після поховання 68,19 грн., продукти на поминальний стіл на 9 днів 110,4 грн., поминальний обід на 9 днів 320,00 грн., продукти на поминальний стіл та на панахиду на 9 днів 124,38 грн., поминальний обід на 40 днів 1224,00 грн., вартість автобусних білетів позивача на поховання батька (26,37+105,82+70,00), а всього 5673,34 грн., а також вказано, що не доведено щодо вартості 2000 грн. велосипеда ОСОБА_5 і не підлягають також задоволенню вимоги щодо відшкодування виготовлення памятника, його деталей, огорожі, скульптури янгола, ритуального хреста, послуг з транспортування та встановлення памятника, встановлення огорожі та бордюру та виклав фактичні обставини справи, як він вважав їх встановленими, та просто перелічив положення ст. ст. 1166, 1167, 1172, 1187, 1193, 1200 ЦК України і п. 4 постанови Верховного Суду України від 27. 03. 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», що не вважаються володільцями джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Вказаний висновок суду є необґрунтованим і не відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції у даній справі не відповідає вказаним вимогам закону, а мотивувальна частина цього рішення суду не відповідає вимогам ст. 215 (Зміст рішення суду) ЦПК України, за якою, зокрема, в рішенні суду має бути мотивувальна частина із зазначенням мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти (п. 3 ч. 1 статті), оскільки у рішенні суду мають місце суперечності з матеріалами справи і фактично не зазначено які ж правові норми застосовані до яких вимог позивачів та загалом відсутнє мотивування прийнятого рішення за винятком вказівки про недоведеність вимог про стягнення вартості велосипеда потерпілого.

Апеляційним судом встановлено, що згідно з полісом № АА/4941413 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі НАСК «Оранта») в особі Ізмаїльського міського відділення Одеської обласної дирекції НАСК «Оранта» застрахувала за цим полісом цивільно-правову відповідальність Ізмаїльського відділу охорони здоровя страхувальника, забезпечений транспортний засіб УАЗ 3741 номер кузова (шасі) 4934, номерний знак НОМЕР_1, за шкоду заподіяну життю і здоровю одного потерпілого в розмірі 100000 грн., а за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) в розмірі 50000 грн. зі строком дії полісу з 06. 06. 2011 р. до 05. 06. 2012 р.

02. 12. 2011 р. о 9 год. 05 хвил. в районі нерегульованого перехрестя пр. Суворова у м. Ізмаїл Одеської області ОСОБА_4, водій Комунальної установи «Ізмаїльська станція швидкої невідкладної медичної допомоги», керуючи автомобілем «Швидкої допомоги» марки АШМД ТД Авто-3741, модель на шасі УАЗ 3741 номер 4934 (держномер ВН 5477 АЕ) належним за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Ізмаїльському відділу охорони здоровя скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_5, що рухався в попутному напрямку та виконував маневр лівого повороту, внаслідок чого останньому були завдані тілесні ушкодження, від яких він помер 03. 12. 2011 р. о 10 год. 45 хвил. в міській лікарні № 1 м. Ізмаїл Одеської області.

З даного приводу неодноразово розпочиналося досудове розслідування і постановами від 23. 01. 2012 р. та 28. 05. 2012 р. провадження у кримінальній справі закривалось у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 злочину з зазначенням про порушення ним Правил дорожнього руху тому, що він залишив місце події і не зафіксував остаточне місце розташування транспортного засобу, а поїхав для доставки потерпілого ОСОБА_5 в лікарню.

На запит суду першої інстанції листом слідчого управління Головного управління МВС України в Одеській області від 15. 12. 2014 р. повідомлено, що 08. 12. 2011 р. за фактом вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ВР ДТП СУ ГУМВС в Одеській області було порушено кримінальну справу і 14. 11. 2012 р. справа була зупинена, 13. 05. 2013 р. інформація про ДТП була занесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань та було розпочато досудове слідство, під час якого призначена комплексна комісійна судово-медична та автотехнічна експертиза, проведення якої доручено ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України» в Києві, де знаходяться матеріали кримінальної справи у звязку з проведенням даної експертизи.

На черговий запит суду першої інстанції листом слідчого управління Головного управління МВС України в Одеській області від 20. 04. 2015 р. повідомлено, що встановлено, що 02. 12. 2011 р. при вказаному ДТП водій велосипеда «Україна» ОСОБА_5 раптово змінив напрямок руху з правого боку на лівий, безпосередньо перед автомобілем під керуванням ОСОБА_4 і в результаті маневру велосипеда скоїлось дотичне зіткнення автомобіля з передньою правою боковою частиною автомобіля АШМД ТД Авто-3741, модель на шасі УАЗ 3741 (реєстраційний номер НОМЕР_1) і 06. 02. 2014 р. призначена додаткова комплексна комісійна судово-медична та транспортно-трасологічна експертиза, провадження якої доручено ДУ ГБ СМЕ МОЗ України та Київському НДІСЕ і на даний час проведення експертизи не завершено.

Потерпілий ОСОБА_5 чоловік ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 27. 09. 2012 р. № 2410-VI «Про припинення шляхом ліквідації відділу охорони здоровя Ізмаїльської міської ради та делегування його повноважень КУ «Ізмаїльська міська лікарня № 1» припинено діяльність шляхом ліквідації відділу охорони Ізмаїльської міської ради і делеговано комунальній установі «Ізмаїльська міська лікарня № 1» функції органу управління міськими закладами охорони здоровя та інші функції в сфері охорони здоровя, віднесені діючим законодавством до відома виконавчих органів місцевого самоврядування та призначено комунальну установу «Ізмаїльська міська лікарня № 1» тимчасово головним розпорядником бюджетних коштів на утримання закладів охорони здоровя, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Ізмаїл, в межах передбачених бюджетом міста.

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 31. 01. 2013 р. № 2785-VI «Про припинення шляхом ліквідації комунальної установи «Ізмаїльська станція швидкої невідкладної медичної допомоги» припинено шляхом ліквідації комунальну установу «Ізмаїльська станція швидкої невідкладної медичної допомоги» і встановлено, що вимоги кредиторів до цієї комунальної установи розглядаються до 12. 04. 2013 р. з дня опублікування повідомлення про прийняття зазначеного рішення.

В подальшому рішенням Ізмаїльської міської ради від 28. 02. 2013 р. № 2821-VI стосовно внесення змін в рішення Ізмаїльської міської ради від 31. 01. 2013 р. № 2785-VI строк розгляду вимог кредиторів до комунальної установи «Ізмаїльська станція швидкої невідкладної медичної допомоги» було продовжено до 06. 05. 2013 р.

За даними реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області станом на 14. 11. 2014 р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 26. 09. 2013 р. проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи - відділу охорони здоровя Ізмаїльської міської ради шляхом його ліквідації, а стосовно комунальної установи «Ізмаїльська станція швидкої та невідкладної допомоги» 06. 03. 2013 р. було внесено рішення про припинення юридичної особи шляхом ліквідації і станом на 14. 11. 2014 р. ця юридична особа знаходиться в стані припинення юридичної діяльності.

За витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підприємців від 14. 11. 2014 р. проведено 26. 09. 2013 р. державну реєстрацію припинення юридичної особи - відділу охорони здоровя Ізмаїльської міської ради шляхом його ліквідації і для заявлення кредиторами своїх вимог був встановлений строк 10. 12. 2012 р., а стосовно комунальної установи «Ізмаїльська станція швидкої та невідкладної допомоги» за даними про відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення зазначено - 06. 03. 2013 р., в стані припинення; і для заявлення кредиторами своїх вимог був встановлений строк 16. 05. 2013 р., але факт ліквідації її за державною реєстрацією відсутній

З «уточнення позовних вимог» до ОСОБА_4 вбачається, що загальна сума шкоди в розмірі 25880,34 грн., яку позивачі вимагають стягнути з відповідача ОСОБА_4 складається з наступного:

1.Ліки (02.12.2011 року, коли ОСОБА_5 JI. перебував у лікарні у непритомному стані) - 99,6 грн.;

2.Ритуальні послуги за поховання ОСОБА_5 (довідка від 07.12.2011 року та квитанція до прибуткового касового ордеру №343 від 05.12.2011 року ФО-П ОСОБА_8 Є.) - 2026,00 грн.;

3.Поминальний обід після поховання (бар «Тетяна», рахунок від 06.12.2011 року ФО-П ОСОБА_9 І.) - 1320,00 грн.;

4.Продукти на поминальний стіл та на панахиду (фіскальний чек ТОВ ТД «Копійка» від 02.12.2012 року) - 87,53 грн.;

5.Продукти на поминальний стіл після поховання - цукерки, печиво (накладна №43 ТОВ «Альфа-текнор» від 05.12.2011 року) - 91,05 грн.;

6.Продукти на поминальний стіл після поховання - вода, одноразовий посуд, серветки тощо (фіскальний чек ПП «Таврія плюс» від 05.12.2011 року) - 68,19 грн.;

7.Поминальний обід на 9 днів (бар «Тетяна», рахунок від 11.12.2011 року ФО-П ОСОБА_9 І.) - 320,00 грн.;

8.Продукти на поминальний стіл на 9 днів - ковбаса, м'ясо, сир (накладна від 10.01.2012 року) - 110,40 грн.;

9.Продукти на поминальний стіл на 9 днів та на паніхіду - цукерки, карамель (фіскальний чек ТОВ «ТД Копійка» від 10.01.2012 року) - 124,38 грн.;

10.Поминальний обід на 40 днів (бар «Тетяна», рахунок від 11.01.2012 року ФО-П ОСОБА_9 І.) - 1224,00 грн.;

11.Виготовлення деталей памятнику - гранітної тумби з надписом, квітника на памятник на кладовищі (квитанція ФЛ-П ОСОБА_10 до прибуткового касового ордеру від 10.04.2013 року) - 4116,00 грн.;

12.Скульптура янгола на памятник на кладовищі із доставкою з м. Сміла Черкаська область до м. Ізмаїл (товарний чек №21 від 03.04.2013 року ФО-П ОСОБА_11 О.) - 1100,00 грн.;

13.Виготовлення огорожі памятнику на кладовищі (накладна ФО-П ОСОБА_12 від 11.06.2012 року) - 7500,00 грн.;

14.Виготовлення ритуального хреста на памятник (накладна ФО-П ОСОБА_12 від 11.06.2012 року) - 2500,00 грн.;

15.Фото на памятник на кладовищі (товарний чек від 21.11.2012) - 138.00 грн.;

16.Транспортування ритуального хреста арки з ОСОБА_6 до Ізмаїлу (розрахункова квитанція від 12.08.2013 року ФО-П ОСОБА_13 та товарно-транспортна накладна №7779 від 12.08.2013 року) - 132,00 грн.;

17.Послуги за встановлення памятника на кладовищі (квитанція до прибуткового касового ордеру№7 від 10.09.2013 року, видана ФО-П ОСОБА_10 В.) - 1 800,00 грн.;

18.Транспортування ритуальної огорожі з ОСОБА_6 до Ізмаїлу (розрахункова квитанція від 01.09.2014 року ФО-П ОСОБА_13 та товарно-транспортна накладна №5508 від 01.09.2014 року) - 171,00 грн.;

19.Послуги за встановлення огорожі та бордюру на кладовищі (квитанція до прибуткового ордеру № 16 від 25. 10. 2014 р., видана ФО-П ОСОБА_10 - 750,00 грн.;

20.Автобусний білет ОСОБА_2 на поховання батька за маршрутом Трускавець-Львів від 02.12.12 року - 26,37 грн.;

21.Залізничний білет ОСОБА_2 на поховання батька за маршрутом Львів- Одеса від 02.12.12 року - 105,82 грн.;

22.Автобусний білет ОСОБА_2 на поховання батька за маршрутом Одеса- Ізмаїл (квиток на автобус від 03.12.2011 року, виданий ТОВ «Автотранс Україна», ) - 70,00 грн.;

Загалом: 23 880,34 грн.

Крім того, заявлені вимоги щодо відшкодування пошкодженого велосипеда ОСОБА_5, який оцінюється позивачами в 2 000,00 грн.

Тобто, матеріальна шкода, щодо якої ставиться питання про відшкодування, складається з вартості пошкодженого велосипеда потерпілого, ліків під час лікування потерпілого, ритуальних послуг за поховання, поминальних обідів і панахиди, продуктів на поминальні столи, виготовлення памятника, в тому числі скульптури на памятник, хреста на памятник, огорожі памятника, фото на памятник, послуг за встановлення памятника, огорожі та бордюру на кладовищі, транспортування ритуального хреста арки і ритуальної огорожі, автобусного та залізничних білетів ОСОБА_2 на поховання батька за маршрутом Трускавець Львів Одеса-Ізмаїл.

Апеляційний суд відмічає, що відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу » визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, стягуючи на користь позивачів витрати понесені на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, суд першої інстанції у даній справі не врахував, що витрати, понесені на продукти на поминальний стіл, проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, які особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодовувати відповідно до ст. 1201 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхової випадку (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Регламентація здійснення страхового відшкодування викладена, зокрема, в Розділі III «Порядок здійснення страхового відшкодування на території України» Закону.

Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку саме страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 27 Закону на час дії спірних відносин саме страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання в порядку визначеному цією статтею.

Суд першої інстанції вказані положення Закону не врахував, як і те, що після виплати страхового відшкодування за заявою потерпілого чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування (ст. ст. 35.1, 37 Закону), страховик відповідно до ст. 38.1.1. п. «ґ» Закону має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, за умов зазначених у статті 33 цього Закону.

За таких обставин, справа була розглянута за відсутності НАСК «Оранта» і у справі відсутні дані про прийняття судом першої інстанції у встановленому законом порядку будь-якого рішення стосовно заявлених позивачами до НАСК «Оранта» позовних вимог, стосовно яких у справі відсутні дані про відмову від них позивачів або звернення позивачів про залишення цих вимог без розгляду.

Вказане упущення суду першої інстанції апеляційний суд в межах своєї компетенції не може усунути, у звязку з чим рішення суду в повному обсязі підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому, апеляційний суд відмічає, що суд першої інстанції виходив з того, що комунальну установу «Ізмаїльська станція швидкої невідкладної медичної допомоги» припинено шляхом ліквідації на підставі рішення Ізмаїльської міської ради, але не врахував про відсутність даних в матеріалах справи про ліквідацію цієї установи у встановленому законом порядку на час розгляду справи, і чи закінчилась ця ліквідація в реальності на час розгляду справи з урахуванням посилань з боку відповідача про продовження діяльності цієї установи.

Вказане також має істотне значення тому, що комунальна установа «Ізмаїльська станція швидкої невідкладної медичної допомоги» на час ДТП була володільцем транспортного засобу, яким керував її водій ОСОБА_4, а згідно з діючим законодавством особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Одночасно вказуючи про ліквідацію відділу охорони здоровя Ізмаїльської міської ради на підставі рішення цієї ради суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за цим же рішенням делеговано комунальній установі «Ізмаїльська міська лікарня № 1» функції органу управління міськими закладами охорони здоровя та інші функції в сфері охорони здоровя, віднесені діючим законодавством до відома виконавчих органів місцевого самоврядування.

За таких обставин, ухвалене судом першої інстанції рішення щодо розгляду позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди не відповідає вимогам закону та є необґрунтованим.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до ст. ст. 11, 303, 307, 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.

При цьому, апеляційний суд враховує, що позивачі не позбавлені права у встановленому законом позасудовому порядку звернутися до НАСК «Оранта» з заявою про отримання страхового відшкодування, а у випадку спору вирішувати його в судовому порядку з притягненням до участі у справі усіх заінтересованих осіб, оскільки сам по собі пропуск звернення до страхової компанії або до суду не є безумовною підставою для відмови у задоволенні вимог заявників.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22. 07. 2015 р. скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_14

ОСОБА_15