АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Борисової О.В., Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування у розмірі 219 44,20 грн., посилаючись на те, що в порушення, укладеного між сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №А0333472 від 11.04.2014 р., відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування за наслідками страхового випадку, що стався 15.05.2014 р. з належним їй на праві власності автомобілем НОМЕР_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Справа № 759/606/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11068/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лопатюк Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що відмовляючи у задоволенні її позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про звільнення страховика від сплати страхового відшкодування на підставі п.10.1.1. договору страхування, оскільки відповідач не надав жодних належних доказів, які б підтверджували чи пов'язували викрадення автомобіля з воєнними чи терористичними діями, та у зв'язку з неправильним тлумаченням судом пунктів 10.1, 10.1.1 договору.

Крім того вказувала на те, що суд не звернув увагу, що фактично відповідач не мав перешкод в отриманні необхідних документів для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, в тому числі 20.05.2014 р. провів огляд залишків автомобіля про що був складений відповідний акт від 22.05.2014 р.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належно, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення їй судової повістки.

Представник ПрАТ «Страхова група «ТАС»просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 11.04.2014 р. між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №А0333472, відповідно до якого застрахованим транспортним засобом є належний позивачці на праві власності автомобіль НОМЕР_1.

Строк дії вищевказаного договору з 12.04.2014 р. по 11.04.2015 р.

З витягу кримінального провадження №0000639 від 15.05.2014 р. убачається, що 15.05.2014 р. ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, звернулась до Первомайського МВ ГУ МВС із заявою про викрадення від її будинку невідомою особою автомобіля НОМЕР_1, 2013 року випуску.

В ході проведення розслідування зазначений автомобіль було знайдено 29.05.2014 р. на узбіччі дороги Первомайськ-Луганськ біля населеного пункту Нова Тошівка з ознаками дорожньо-транспортної пригоди (механічні ушкодження, горіння).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що настання заявленого позивачкою випадку не покривається страховим захистом відповідно до п. 10.1.1. договору, та є підставою для звільнення страховика від обов'язку сплати страхового відшкодування.

Такий висновок грунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пунктів 10.1, 10.1.1 дія договору не розповсюджується на збитки, завдані під час та/або внаслідок будь-якого роду військових дій, а також маневрів та інших військових заходів, громадянської війни, громадських хвилювань, дій, що викликані трудовими конфліктами, будь-яких терористичних актів, а також використання ЗТЗ правоохоронними органами (МВС, СБУ тощо), військовою або громадською владою, в т.ч. в блоках доріг, переслідуваннях тощо, внаслідок застосування вибухових пристроїв або вогнепальної зброї (не залежно від інших обставин).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд з дійшов помилкового висновку про застосування в даному конкретному випадку п.10.1.1. договору добровільного страхування, є безпідставними з огляду на наступне..

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 р. введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» в Донецькій та Луганській областях Антитерористичним центром при службі безпеки України проводиться антитерористична операція.

З розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» убачається, що місто Золоте Первомайського району Луганської області віднесено до переліку населених пунктів на яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до листа Служби безпеки України від 26.09.2014 р. № 16/4706 з 07.04.2014 р. на території Донецької та Луганської областей організованими озброєними угрупуваннями вчиняються численні терористичні акти, пов'язані із захопленням державних/громадських будівель і споруд, незаконними заволодінням транспортними засобами, умисними вбивствами, захопленням заручників, блокуванням і пошкодженням об'єктів транспортної системи тощо, яким, у межах законодавчо визначеної компетенції, протидіють уповноважені на те державні органи. Зазначені правопорушення створюють безпосередню загрозу життю і безпеці громадян, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Оскільки незаконне заволодіння транспортним засобом сталося під час проведення військових дій, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до п. 10.1.1 договору добровільного страхування наземного транспорту, дія договору не розповсюджується на збитки під час проведення таких дій.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, а тому її слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: