Справа № 354/1212/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1512/2015
Головуючий у 1 інстанції Марчак Ю. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Яремчанської міської ради, ОСОБА_2, тертя особа на стороні відповідачів відділ Держкомзему в м. Яремче, про визнання незаконним та скасування п.2 рішення Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року №14, визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею серії ІФ №18-3/000014 за апеляційною скаргою Державного територіально галузевого обєднання «Львівська залізниця» на рішення Яремчанського міського суду від 14 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Яремчанського міського суду від 14 травня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Яремчанської міської ради, ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідачів відділ Держкомзему в м. Яремче, про визнання незаконним та скасування п.2 рішення Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року №14, визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею серії ІФ №18-3/000014.

Апелянт на рішення суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що суд першої інстанції не дав належну правову оцінку усім доказам у справі у їх сукупності, не врахував надані позивачем в судових засіданнях пояснення по суті справи, зміст пояснень та заперечень відповідачів проти позову, невірно застосував для вирішення спору.

Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІФ № 18-3/000014, виданого ОСОБА_2, підставою його видачі зазначено рішення Яремчанської міської ради № 14 від 20.02.1996, а не рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради. Під час розгляду справи суд не з'ясував обставин та підстави оформлення державного акту на право постійного користування спірною земельною ділянкою ОСОБА_2, не розглянув спір щодо законності оформлення цього державного акту, не обґрунтував в своєму рішенні підстави відмови позивачу у задоволенні позову щодо визначення недійсним цього державного акту, що має суттєве значення для справи, що призвело до ухвалення судом незаконного судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд не врахував ст.3 ЗК України 1990 року, а саме під час розгляду справи не з'ясував та не перевірив обставини передачі Яремчанською міською радою виконавчому комітетові Яремчанської міської ради повноважень щодо передачі у власність, надання в користування та вилучення земельних ділянок.

Разом з тим, суд не взяв до уваги, що Яремчанська міська рада в своїх запереченнях проти позову не посилалась на відсутність у виконавчого органу Яремчанської міської ради повноважень в розумінні ст.3 ЗК України 1990 року, не надала суду докази скасування Яремчанською міською радою рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради № 14 від 20.02.1996.

Суд не взяв до уваги, що оскаржуване рішення Яремчанської міської ради підписано головою Яремчанської міської ради ОСОБА_3, який є одночасно головою виконавчого комітету Яремчанської міської ради.

Будівництво гаражу на спірній земельній ділянці не є предметом спору в цій справі, про що неодноразово наголошував Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13 листопада 2013 року та ухвалі від 15 жовтня 2014, скасовуючи при цьому прийняті рішення судів попередніх інстанцій.

В справі відсутні будь-які докази отримання Львівською залізницею оспорюваного у справі рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради від 20.02.1996 №14, відтак суд невірно визначив дату 08.11.2004 початку перебігу строку позовної давності. Висновок суду про пропуск залізницею строку позовної давності не відповідає дійсності і зібраним у справі доказам, суд розглянув справу з порушенням ст.257, ч.1 ст.261 ЦК України.

Разом з тим, під час визначення початку перебігу строку позовної давності суд в порушення статті 212 ЦПК України не дав належну правову оцінку акту обстеження спірної земельної ділянки від 03.11.2011, яким підтверджується факт і дата фактичного виявлення 03.11.2011 Залізницею порушення її права на землекористування.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог про визнати незаконним та скасувати п.2 рішення Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року №14, суд першої інстанції вказав, що спірну земельну ділянку для будівництва гаражу ОСОБА_2 було надано згідно рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року № 14. Вказаний факт було встановлено судом, однак позивач не уточнив своїх вимог та не привів їх до реальних обставин.

Колегія суддів вважає, що у цій частині позовних вимог суд першої інстанції до такого висновку прийшов передчасно, з порушенням вимог матеріального і процесуального права.

Позивач звернувся до суду з вимогою визнати незаконним та скасувати п.2 рішення Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року №14, вказуючи, що в Державному акті на право постійного користування землею, виданому на імя ОСОБА_2, зазначено, що його видано на підставі рішення Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року №14, а не виконкому Яремчанської міської ради.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі , їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Представник позивача в суді першої та апеляційної інстанції стверджував, що оскільки існували розбіжності у документах і зясовано судом, що існує в даній справі рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради №14 від 20.02.1996 року щодо надання ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, то вони просили визнати саме його незаконним та скасувати в цій частині.

Згідно змісту рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року № 14 (т.1, а.с.231-236) вбачається , що відповідачу ОСОБА_2 на підставі п. 2 рішення виконкому Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року №14 було надано для будівництва гаражу земельну ділянку площею 0.013га. В подальшому на підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 16.10.1996 року видано Державний акт на право постійного користування землею(т.1, а.с.11-12)., який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 000014.

Відповідно до п. 2 Положення " Про землі транспорту", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 08.01.1981 № 24 землями транспорту визнаються землі, надані підприємствам, установам і організаціям транспорту для здійснення покладених на них спеціальних завдань по експлуатації, утриманню, будівництву, реконструкції, ремонту, удосконаленню і розвитку споруд, пристроїв і інших об'єктів транспорту.

Статтею 23 Закону України " Про транспорт" визначено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. Тобто діючим законодавством встановлено, що землі вже надані конкретним транспортним підприємствам, установам та організаціям, які є самостійними юридичними особами.

Відповідно до вимог ст.ст. 19, 27 ЗК України (в ред.. 1992 року) надання у користування земельної ділянки , що перебуває у власності або користуванні, іншому громадянину провадиться лише після вилучення цієї ділянки в порядку передбаченому ст.ст.31-32 цього кодексу. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Аналогічні норми існують і в діючому Земельному кодексі. Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23, 67 ЗК України (в ред..1992 р), для того щоб отримати у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 року «Про прискорення земельної реформи та приватизації землі», Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992року «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України» затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.02.1993року №10. Вказаними нормативними актами було передбачено, що громадянам передається у приватну власність безоплатно не більше 0.01га. для будівництва гаражу за відповідним рішення Рад народних депутатів за місцем розташування земельних ділянок.

Суд першої та апеляційної інстанцій встановив, що ОСОБА_2 мав право отримати в постійне користування чи власність спірну земельну ділянку, яка знаходиться в м. Яремча по вул. Камянка 9 площею 0,01 га для будівництва гаражу, лише після вилучення її з користування позивача і тільки після цього міг звертатись до органу місцевого самоврядування про передачу її у приватну власність.

Судом першої інстанції встановлено, що будівництво гаражу було розпочато ОСОБА_2 в 2004 році на підставі дозволу, наданого рішенням виконкому Яремчанської міської ради від 20.04.2004 року № 41. Вказане будівництво здійснювалось без відповідної проектної документації щодо забудови земельної ділянки.

При наданні у постійне користування ОСОБА_2 спірної земельної ділянки виконавчий комітет Яремчанської міської ради своїм рішенням від 20.02.1996 р. №14 порушив вимоги ст.19 та Глави 4 ЗК України (в редакції 1992р.), оскільки попередньо не вилучив вказану земельну ділянку у позивача.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року № 14 та державний акт на право постійного користування землею серії ІФ № 18-3/000014 про надання відповідачу ОСОБА_2 для будівництва гаражу у постійне користування земельної ділянки площею 0.013га. порушують права позивача на використання земельної ділянки на території Яремчанської міської ради, яку позивач використовує для обслуговування залізничного полотна.

З даними доводами погоджується і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Державному територіально-галузевому обєднанню «Львівська залізниця».

Доводи суду першої інстанції в рішенні про те, що позивач оскаржує п.2 рішення Яремчанської міської ради від 20.02.1996 року №14, якого не існує у природі є надуманими і спросовуються вищенаведеними доказами.

Не відповідають зібраним доказам у справі та вимогам матеріального і процесуального права і доводи суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у частині визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею серії ІФ № 18-3/000014 про надання відповідачу ОСОБА_2 для будівництва гаражу у постійне користування земельної ділянки площею 0.013га. за пропуском строку позовної давності.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. З ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Частина 4 ст.267 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із пояснень представника позивача, змісту "Акту обстеження земельної ділянки Івано-Франківської дистанції колії ДТГО "Львівська залізниця" на перегоні Делятин-Яремче-Микуличин км 52+782м до км 64+100м. права і ліва сторона по ходу км" від 03.11.2011 року (т.1, а.с. 15-24), змісту витягу з державної статистичної звітності (т.1, а.с.26-27), наказу (т.1, а.с.227-228), викопіюванні з кадастрового плану (т.2, а.с.2), земельно-кадастровому плані (т.2, а.с.4), встановлено, що ОСОБА_2 збудував гараж на земельній ділянці на території Яремчанської міської ради, яку позивач використовує для обслуговування залізничного полотна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що клопотання відповідача про застосування до даних правовідносин строку позовної давності є необґрунтованим та не підлягає до задоволення, оскільки спростовується вищенаведеними доказами позивача про порушення його права на користування належною йому земельною ділянкою для обслуговування залізничної колії саме з часу обстеження ним спірної частини земельної ділянки 03.11.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ДТГО «Львівська залізниця» є доведеними в суді, апеляційна скарга є обґрунтованою, тому підлягає до задоволення.

Постановлене у даній справі рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» задовольнити.

Рішення Яремчанського міського суду від 14 травня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити. Визнати незаконним та скасувати п.2 рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради №14 від 20.02.1996 року «Про вилучення, надання земельних ділянок, передачу земельних ділянок у приватну власність та закріплення земельних ділянок за підприємствами установами та організаціями» в частині передачі ОСОБА_4 у постійне користування земельну ділянку площею 0,013 га за адресою вул.. Камянка 9 у м. Яремча Івано-Франківської області.

Визнати недійсним Державний акт на право постійного користування землею площею 0,013 га для будівництва гаражу серія ІФ №18-3/000014, виданий на імя ОСОБА_2, яка розташована у м. Яремча Яремчанської міської ради на підставі рішення Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 20.02.1996 року №14.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» 458,20 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_5

ОСОБА_6