Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/170/15 Головуючий у 1-й інстанції: Величко О.В.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука О.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, Управління Державної Казначейської Служби України у м. Красноармійськ Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадової особи державного органу,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 19.05.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області було внесено подання з метою застосування до нього юридичної санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон у зв'язку з нібито ухиленням від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2014 року подання було задоволено, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_3 до виконання зобов'язань.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21.07.2014 року ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2014 року було скасовано, в задоволенні подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 відмовлено.

Надалі, позивач звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.07.2014 року його скаргу було задоволено, визнано дії старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. неправомірними в частині порушення вимог ч. 1 ст. 6, ч. 1, абз. 1 ч. 2, п. 18 ч. 3 ст. 11, п. 1 ч. 3 ст. 30, ч. 6 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ від 21.01.1994 року.

У зв'язку з вищезазначеним він має право на відшкодування моральної шкоди, яка була завдана йому неправомірними діями старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. за рахунок держави.

Так, позивач з 07.12.1998 року жодного разу не допустив порушення свого обов'язку щодо сплати аліментів та не має заборгованості, проте, повинен був докласти зусилля для організації свого життя, яке значно змінилося внаслідок таких неправомірних дій державного виконавця. З лютого 2011 року виконавча служба так і не надіслала до бухгалтерії ПАТ «ШУ «Покровське», де він працює, виконавчий лист про стягнення аліментів, і всі відрахування проводяться на підставі його особистої заяви. Все це негативно сказалося на його душевному стані, на взаємовідносинах з першою дружиною ОСОБА_4, на користь якої провадилося відрахування. Він став роздратований, почав сваритися з сім'єю, втратив сон. Моральну шкоду ОСОБА_3 оцінює в 20 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з держави в особі Управління Державної Казначейської Служби України в м. Красноармійськ Донецької області на його користь моральну шкоду, заподіяну йому неправомірними діями старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Сторони, їх представники до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення), позивач, його представник, ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області у надісланих апеляційному суду письмових клопотаннях просять розглядати справу за їх відсутності. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін, їх представників не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин. З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

При відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статті 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 вересня 2013 року, справа № 6-48 цс 13).

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 11 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. від 22.02.2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3088, що виданий 12.08.2004р., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/6 частини доходу на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 37).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2014 року подання старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_3 задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання зобов'язань (а.с. 4).

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21.07.2014 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково. Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2014 року скасовано, в задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 67-68).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.07.2014 року скаргу ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. було задоволено. Визнано дії старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. неправомірними в частині порушення вимог ч. 1 ст. 6, ч. 1, абз. 1 ч. 2, п. 18 ч. 3 ст. 11, п. 1 ч. 3 ст. 30, ч. 6 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ від 21.01.1994 року (а.с. 69-71). Ухвала набула законної сили 12.08.2014р.

Таким чином, ухвалою від 24.07.2014 року встановлено винні протиправні дії старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Мінтус К.С. Встановлені у вказаній ухвалі обставини не підлягають доказуванню згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Разом з тим, підставою для застосування відповідальності на підставі ст. 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 ЦК України, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, і відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що внаслідок протиправної поведінки державного виконавця він був змушений двічі відстоювати свої права, звертаючись до суду апеляційної та першої інстанції з апеляційною скаргою та зі скаргою на дії держвиконавця відповідно. Зазначене змусило позивача змінити усталений спосіб життя, використовувати значні зусилля, час та гроші на нотаріальні послуги та інші дії, пов'язані з підготовкою апеляційної скарги, їздити до апеляційного суду в м. Донецьк, минаючи блокпости, тобто, ризикувати власним здоров'ям, та доводити, що він сумлінно ставиться до виконання обов'язку по утриманню сина. Він дуже хвилювався щодо відсутності інформації про виконання ним рішення суду, тоді як аліменти регулярно сплачував. Все це негативно сказалося на його душевному стані, на взаємовідносинах з першою дружиною ОСОБА_4, на користь якої провадилося відрахування. Він став роздратований, почав сваритися з сім'єю, втратив сон. Ледь не зірвалася запланована чергова відпустка.

Проте, доказів спричинення в зв'язку з такими діями моральної шкоди позивачем не надано і не встановлено судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з держави в особі Управління Державної Казначейської Служби України в м. Красноармійськ Донецької області моральної шкоди є обґрунтованим, під час встановлення фактичних обставин справи судом не були порушені норми цивільного процесуального законодавства й правильно застосовані норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: