Номер провадження 2/331/663/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Запорізького обласного центра з гідрометеорології до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Запорізький обласний центр з гідрометеорології звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Контрольно-ревізійними управлінням в Запорізькій області, правонаступником якого стала Державна фінансова інспекція в Запорізькій області, в період з 18 січня по 12 лютого 2010 року було проведено планову виїзну ревізію використання бюджетних коштів, виділених для забезпечення діяльності сил цивільного захисту в Запорізькому обласному центрі з гідрометеорології Державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, правонаступником якого став Запорізькій обласний центр з гідрометеорології, за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2010 року. За результатами перевірки було складено акт ревізії використання бюджетних коштів, виділених для забезпечення діяльності сил цивільного захисту в Запорізькому обласному центрі з гідрометеорології Державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2010 року від 12 лютого 2010 року № 040/0004, в якому були відображені всі виявлені порушення. 24 березня 2010 року на адресу ЗЦГМ надійшов лист КРУ «Про обов'язкові вимоги щодо усунення порушень, виявлених ревізією в Запорізькому обласному центрі з гідрометеорології Державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи» від 22.03.2010 року № 08-04-14- 14/1705, в якому міститься вимога про стягнення ЗЦГМ з осіб, винних у непроведенні своєчасної претензійно-позовної роботи (пропущенні строку для включення ЗЦГМ до списку кредиторів ТОВ «Українські-середземноморські авіалінії»), шкоду у сумі 18 159,47 грн. (за винятком дебіторської заборгованості, строк позовної давності якої минув та яка обліковується на позабалансовому рахунку) у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП України. В обґрунтування вимог КРУ зазначило, що через невжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості за надані платні послуги, зокрема, не прийняття своєчасного управлінського рішення щодо звернення ЗЦГМ у встановлений строк із заявою про визнання вимог до боржника ТОВ «Українсько-середземноморські авіалінії» (стосовно якого порушено провадження у справі про банкрутство) та незабезпечення своєчасного включення ЗЦГМ до списку кредиторів, що передбачено ч.І ст. 14 Закону України від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (зі змінами), Господарським судом відмовлено у стягненні з боржника суми заборгованості та, відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України від 14.05.2014 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (зі змінами), ЗЦГМ недоотримано коштів за платні послуги у сумі 24 981, 17 грн. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Винними особами, які допустили порушення є тимчасово виконуючий обов'язки начальника Запорізького обласного центру з гідрометеорології ОСОБА_1 та юрисконсульт ОСОБА_2 Посилаючись на зазначені обставини, просить суд поновити строк позовної давності для подання позову про відшкодування матеріальної шкоди, стягнути з відповідачів на користь Запорізького обласного центру з гідрометеорології шкоду у сумі 18 159,47 гривень.

В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою просить суд розглянути справу без його присутності, посилаючись на обставини, зазначені у позові, просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Його неприбуття не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення і заяву, якою просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» 14 від 29.12.1992р. № днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Акт ревізії використання бюджетних коштів, виділених для забезпечення діяльності сил цивільного захисту в Запорізькому обласному центрі з гідрометеорології Державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи за період з 01.01.2008 р. по 01.01.2010 р. № 040/0004 було підписано 12.02.2010 р., перебіг строку позовної давності почався 13.02.2010 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву подано до суду 03.11.2014 року. Приймаючи до уваги ст. 253 Цивільного кодексу України та ст. 233 Кодексу законів про працю України, позовна давність позивача за даним трудовим спором сплила 11.02.2011р.

Згідно з п. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У відповідності до п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмові у позові.

Відповідно до п. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем ставиться вимога про поновлення строку позовної давності, оскільки довгий час тривали судові спори стосовно законності вимоги про відшкодування шкоди (до 18.09.2014 року), про що свідчать чисельні ухвали судів (а.с.21-30).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності для пред'явлення позову про стягнення шкоди з поважних причин, а тому, вказаний строк підлягає поновленню.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової шкоди), відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, є одними із способів захисту прав.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Судом встановлено, що Контрольно-ревізійними управлінням в Запорізькій області, правонаступником якого стала Державна фінансова інспекція в Запорізькій області, в період з 18 січня по 12 лютого 2010 року було проведено планову виїзну ревізію використання бюджетних коштів, виділених для забезпечення діяльності сил цивільного захисту в Запорізькому обласному центрі з гідрометеорології Державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, правонаступником якого став Запорізькій обласний центр з гідрометеорології, за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2010 року.

За результатами перевірки було складено акт ревізії використання бюджетних коштів, виділених для забезпечення діяльності сил цивільного захисту в Запорізькому обласному центрі з гідрометеорології Державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2010 року від 12 лютого 2010 року № 040/0004, в якому були відображені всі виявлені порушення.

Листом КРУ від 22.03.2010 року «Про обов'язкові вимоги щодо усунення порушень, виявлених ревізією в Запорізькому обласному центрі з гідрометеорології Державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи» від 22.03.2010 року № 08-04-14-14/1705, встановлено вимогу про стягнення ЗЦГМ з осіб, винних у непроведенні своєчасної претензійно-позовної роботи (пропущенні строку для включення ЗЦГМ до списку кредиторів ТОВ «Українські-середземноморські авіалінії»), шкоду у сумі 18 159,47 грн. (за винятком дебіторської заборгованості, строк позовної давності якої минув та яка обліковується на позабалансовому рахунку) у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП України.

В обґрунтування вимог у зазначеному листі КРУ вказано, що через невжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості за надані платні послуги, зокрема, не прийняття своєчасного управлінського рішення щодо звернення ЗЦГМ (як позивача) у встановлений строк із заявою про визнання вимог до боржника ТОВ «Українсько-середземноморські авіалінії» (стосовно якого порушено провадження у справі про банкрутство) та незабезпечення своєчасного включення ЗЦГМ до списку кредиторів, що передбачено ч.І ст. 14 Закону України від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (зі змінами), Господарським судом відмовлено у стягненні з боржника суми заборгованості та, відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України від 14.05.2014 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (зі змінами), ЗЦГМ недоотримано коштів за платні послуги у сумі 24 981, 17 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 р. судовому розгляду підлягають заяви організації до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв'язку з закінченням строку на видання розпорядження про відрахування). Враховуючи, що станом на день подання позовної заяви відповідачі звільнилися, позивач вимушений звернутись з позовною заявою до суду.

Згідно зі ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого місячного заробітку.

Відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП працівники несуть повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Пункт 1 ст. 1166 ЦК України, на який посилається позивач, передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і не містить в собі правової норми, яка покладає на працівника повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Згідно зі ст.130 КЗпП України, не одержані або списані в дохід держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Разом з тим, пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 р., встановлено, що відповідно до п.6 ст.134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну: перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей; витратами підприємства, установи, організації на навчання у вищому навчальному закладі молодого фахівця в разі його звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни чи за власним, бажанням без поважних причин протягом трьох років з часу прийняття на роботу за направленням.

Пунктом 35 «Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою», затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006 року № 550 визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Як встановлено судом, акт ревізії використання бюджетних коштів, виділених для забезпечення діяльності сил цивільного захисту в Запорізькому обласному центрі з гідрометеорології Державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2010 року від 12 лютого 2010 року № 040/0004 не містить посилання на працівників ( П.І.Б., посада), винних в заподіянні шкоди. Тобто, в ході здійснення перевірки винних у не проведенні своєчасної претензійно-позовної роботи (пропущенні строку для включення ЗЦГМ до списку кредиторів ТОВ «Українські-середземноморські авіалінії») осіб не було встановлено.

За таких обставин, виконання позивачем вимоги, зазначеної в листі КРУ від 22.03.2010 року «Про обов'язкові вимоги щодо усунення порушень, виявлених ревізією в Запорізькому обласному центрі з гідрометеорології Державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи» від 22.03.2010 року № 08-04-14-14/1705, не вбачаться можливим, оскільки в ній не зазначено осіб, винних у допущенні правопорушення і з яких позивач повинен стягнути шкоду.

Аналогічна позиція міститься в практиці Вищого адміністративного суду України, зокрема, в ухвалі від 28.07.2011 року по справі № К-491/09, якою залишено без задоволення касаційну скаргу КРУ в Кіровоградській області, оскільки ані в акті КРУ в Кіровоградській області, ані в вимозі КРУ не встановлено і не зазначено винних осіб, за рахунок яких Держінспекція з карантину рослин зобов'язана виконати вимогу про повернення 8,09 тис. грн., способу та порядку такого повернення, що фактично унеможливлює виконання такої вимоги.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, позовні вимоги Запорізького обласного центру з гідрометеорології про стягнення шкоди з відповідачів не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 107, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Поновити Запорізькому обласному центру з гідрометеорології строк позовної давності на звернення до суду для захисту свого права.

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Світлицька В. М.