Провадження № 2/752/204/15
14.07.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Калініченко Л.С. при секретарі Дордоль А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 липня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К-4421995. Згідно з умовами договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 300 000,00 гривень, з кінцевим терміном повернення кредиту до 04.07.2019 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 16% річних, якщо позичальником виконуються всі умови кредитного договору належним чином, 21% річних у разі невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 5.8, 5.9, 5.10 кредитного договору.
Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує і станом на 11.08.2014 року має заборгованість перед AT «Дельта Банк» в сумі 379 272,15 грн., яку позивач просить стягнути, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.
В судове засідання сторони не з»явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача надійшла заява відповідно до якої він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило.
Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою представника позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К-4421995. Згідно з умовами договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 300 000,00 гривень, з кінцевим терміном повернення кредиту до 04.07.2019 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 16% річних, якщо позичальником виконуються всі умови кредитного договору належним чином, 21% річних у разі невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 5.8, 5.9, 5.10 кредитного договору.
Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує і станом на 11.08.2014 року має заборгованість перед AT «Дельта Банк» в сумі 379 272,15 грн.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу).
Згідно з п. 9.1 Договору, за порушення Позичальником строків сплати платежів по поверненню Кредиту та/або сплати процентів за користування Кредитом, Позичальник сплачує Кредитору пеню із розрахунку 1 процент від несплаченого платежу за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п.п. 1.1, 1.4., 3.4., 3.13., 3.15 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання за Договором, станом на 11.08.2014 року сума заборгованості становить 379 272,15 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом - 245 102,08, відсотків - 27 736,78 грн., комісії - 12 000,00 грн., пеня - 94 433,29 грн., що підтверджується наданою позивачем довідкою від 11.08.2014 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов ПAT «Дельта Банк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1. на користь позивача заборгованість по Договору на загальну суму 379 272,15 грн.
Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 514, 516, 525, 526, 530, 610, 625, 629, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, ,218, 224-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд,
позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя