Провадження № 2/344/1147/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 7812.72грн. матеріальної шкоди завданої пошкодженням ТЗ, витрати за проведення авто товарознавчої експертизи в сумі 500грн., моральну шкоду 10000грн., стягнення судового збору в сумі 243.60 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, а саме 2000грн. матеріальної шкоди завданої пошкодженням ТЗ, вважаючи що визначена сума експертизи є завищеною, та 500грн. за експертизу, в решті просив в задоволенні позову відмовити за недоведеністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.09.2014 р. о 10.40год. по вул.Дністровській в м.Івано-Франківську ОСОБА_4 везучи попереду себе вантажний візок перетинав проїздну частину дороги поза межами пішохідного переходу, виходячи з-за транспортних засобів, що стояли, не впевнився у відсутності транспортних засобів що наближаються. В результаті чого візок зіткнувся з ТЗ позивача - марки Тойота, д.н.з.НОМЕР_1, внаслідок якого спричинено пошкодження авто. Даний факт порушення Правила дорожнього руху відповідачем встановлено постановою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20.10.2014р. (а.с.7).

Представник відповідача звернув увагу на відсутність в матеріалах справи доказу вини відповідача, однак,дані доводи спростовані матеріалами справи (а.с.6-8).

Частина 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до висновку №283 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 13.09.2014 року ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту складає суму 7812.72 грн. (а.с.9-21), що не спростовано доказами завданої ТЗ меншої суми, визнаної відповідачем - 2000грн.

За статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

За вимогами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Що стосується позовних вимог про стягнення 500грн. за послуги експертизи, то дані вимоги є обґрунтованими, згідно підтвердженої квитанції (а.с.36).

Крім матеріальної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача завдану відповідачем моральну шкоду в сумі 10 000грн., то суд з таким твердженням погодитись не може, виходячи з наступного.

За змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем не надано жодного доказу факту заподіяння страждань через наміри продажу автомобіля, переживання через втрату товарного вигляду та підрив його ділової репутації, як і обґрунтування визначеного ним розміру моральної шкоди.

Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

На підставі ст.ст. 22,23, 1166,1167 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, майнову шкоду за пошкоджений транспортний засіб в сумі 7812 грн. 72 коп. (сім тисяч вісімсот дванадцять гривень 72 копійки).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, витрати за проведення авто товарознавчої експертизи в сумі 500 грн (п'ятсот), та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 03 квітня 2015 року.

Суддя: Польська М.В.