РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 лютого 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Зуб Г.А.,

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» про розірвання договору та стягнення грошових коштів, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому з подальшим уточненням просить визнати договір №104 від 16.05.2007року про участь у будівництві, укладений між сторонами розірваним з 01.10.2014 року, стягнути з відповідача грошовий вклад учасника в будівництво у сумі 2 746340,02 грн., штрафні санкції у розмірі 56 184,00 грн. та моральну шкоду в розмірі в сумі 70000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між нею та відповідачем був укладений договір про спільну участь у будівництві №104 від 16.05.2007 року, відповідно до якого учасник зобов'язаний внести грошовий вклад у сумі 611 470,00 грн., що на момент його внесення визначений у договорі як еквівалент 118 732 доларів США. Забудовник зобов'язується здійснити будівництво багатоквартирного житлового будинку та передати у власність учасника 3-кімнатну квартиру у строки, передбачені договором. Строк закінчення будівництва був визначений у 3 кварталі 2009 року. Позивачем були виконані всі умови даного договору. Відповідач свій обов'язок у строк, передбачений Договором, не виконав. За пропозицією відповідача позивачем підписувалися додаткові угоди, якими строк будівництва неодноразово відкладався. Відповідно до п.1 Додаткової угоди №2 від 06.12.2012 року, відповідач зобов'язався виплатити позивачеві компенсацію за порушення строків будівництва в період з лютого 2013 року по вересень 2014 року, а строк закінчення будівництва було відкладено на другий квартал 2014 року. Згідно з п.3 Додаткової угоди №2 сторони домовилися, що у випадку невиконання забудовником своїх зобов'язань по передачі квартири у власність учасника у строк до 01.10.2014 року, забудовник зобов'язується повернути учаснику внесений ним вклад, а також компенсувати 100% втрат від курсової різниці внаслідок зростання курсу долара США по відношенню до національної валюти. У цьому випадку договір розривається. Однак, і в цей строк, забудовником свій обов'язок не виконано, компенсацію за порушення строків виконання договору в січні 2014 року було припинено. Відповідачем було порушено свій обов'язок щодо будівництва та передачі нерухомості на п'ять років. Крім того, додатковою угодою №2 передбачені наслідки порушення чергового порушення умов договору з боку відповідача. Станом на 01.10.2014 року договір між сторонами вважається розірваним, станом на 09.02.2015 року відповідач повинен сплатити грошовий вклад учасника в будівництво в сумі 118 732 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09.02.2015 року становить 2 746340,02 грн. та компенсацію за порушення строків будівництва в розмірі 56 184,00 грн. Крім того, позивачеві була завдана моральна шкода, оскільки розраховуючи на отримання нового житла в новозбудованому будинку, було продане житло з метою зібрання необхідної суми коштів. До цього часу, позивачка вимушена винаймати житло. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 70 000,00 грн. З метою отримання вказаних грошових коштів у позасудовому порядку, позивачем було направлено чергову претензію на адресу позивача, але відповіді на неї так і не отримано.

Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність та просила винести заочне рішення.

Представник відповідача - ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна», у судове засідання не з'явився, повідомлений судом належним чином та своєчасно, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, про причину неявки суд не повідомив.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

16.05.2007р. сторони уклали договір №104 про участь в будівництві. Відповідно до умов договору відповідач здійснює спільну діяльність по будівництву житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою за адресою: м.Харків, АДРЕСА_1 а позивач, як учасник, приймає участь в спільній діяльності шляхом внесення вкладу в розмірі 611 470 грн., що еквівалентно 118 732 дол. США.(а.с. 6-10).

Позивачкою на виконання вказаного договору були переховані відповідачеві 611 470,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. (а.с. 11).

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В подальшому між сторонами було укладена Додаткова угода №2 від 06.12.2012 року до вказаного договору, відповідно до умов якої строк закінчення будівництва: 2 квартал 2014 року. В якості компенсації за продовження строків будівництва об'єкта, Забудовник виплачує Учаснику штраф в розмірі 101 680,00 грн. В разі не виконання Забудовником своїх зобов'язань по передачі квартири у власність Учасника, Забудовник зобов'язується повернути учаснику внесений ним вклад в розмірі 611 470 грн. та зобов'язується компенсувати Учаснику 100% втрат від росту курсу долара по відношенню до національної валюти. Курсова різниця розраховується як різниця між 611470,00 грн. та розрахованим по курсу НБУ, встановленого на день кінцевого розрахунку Забудовника, гривневим еквівалентом фактично внесеного Учасником вкладу, визначеного сторонами в розмірі 118 732 доларів США. В даному випадку договір розривається. (а.с 12-13).

На теперішній час будівництво житлового будинку не закінчено.

Позивачем були надіслані відповідачу претензії, які були залишені без задоволення. (а.с. 14-17).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Порушення відповідачем умов вищевказаного договору, щодо строку закінчення будівництва є істотним, оскільки позивач позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору № 104 від 16.05.2007 року, а саме: отримати 3- кімнатну квартиру на одинадцятому поверсі загальною площею орієнтовно 93,49 кв. м у багатоквартирному житловому будинку в м. Харкові по АДРЕСА_1 (в районі СІІІ № 116), внаслідок чого договір №104 підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків завданих зміною або розірванням договору.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Під час дії договору про участь в будівництві № 104 від 16.05.2007 року позивач внесла відповідачу 611 470,00 грн., що еквівалентно 118 732 доларів США, що станом на 09.02.2015 року по курсу НБУ складає 2 746 340,02 грн., які підлягають поверненню позивачу для відновлення його порушеного права відповідачем.

Крім того, додатковою угодою № 2 до вказаного договору передбачено, що в якості компенсації за продовження строків будівництва об'єкта, відповідач повинен сплатити позивачу штраф в розмірі 101 680,00 грн. Позивачем визнається та не оспорюється, що компенсація за порушення строків будівництва виплачувалась, але з січня 2014 року припинилась, тому позовна вимога про стягнення компенсації в розмірі 56 184,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 70 000 гривень є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки дані правовідносини є договірними та даним договором не передбачено відшкодування моральної шкоди. Крім того, на користь позивачки стягнута компенсація у розмірі 56 184,00 грн. за неналежне та несвоєчасне виконання договору.

На підставі ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на корить позивача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» про розірвання договору та стягнення грошових коштів- задовольнити частково.

Визнати договір про участь в будівництві № 104 від 16.05.2007 року, укладений ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» розірваним з 01.10.2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» () на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) грошовий вклад учасника в будівництво в сумі 2 746340,02 грн., компенсацію в розмірі 56184,00 грн., та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн., а всього 2 796 178 (два мільйони сімсот дев'яносто шість тисяч сто сімдесят вісім) гривень 02 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -