Справа №: 398/3603/15-ц
УХВАЛА

"27" липня 2015 р. Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Ковальова О.Б. розглянувши матеріали скарги боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, де просить скасувати постанову державного виконавця від 30.06.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

За змістом ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (частина перша статті 385 ЦПК).

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК та містити відомості, перелічені в частині сьомій статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що скарга має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

У частині першій статті 383, частині першій статті 386 ЦПК зазначено суб'єкт оскарження як державний виконавець або інша посадова особа ДВС. Проте відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, у розумінні цієї норми державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади - ДВС.

Згідно зі статтею 386 ЦПК скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби розглядається в судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи ДВС, проте на практиці скарги розглядаються також за участю заінтересованих осіб - учасників виконавчого провадження (боржників або стягувачів), прав і обов'язків яких стосується подана скарга, а у випадку незазначення їх у скарзі заінтересовані особи залучаються судом до участі у справі. Така практика судів є правильною і відповідає положенням чинної постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження". При цьому забезпечується судовий захист сторін виконавчого провадження, оскільки рішення суду безспірно може вплинути на їх права та обов'язки.

Таким чином, скарга подана ФОП ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч.7 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не зазначено: субєкта оскарження; повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб ДВС, до скарг сторін виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження рішень суду першої інстанції тощо.

Суд розглядає скаргу в межах заявлених вимог та у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи ДВС і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 необхідно подати належним чином оформлену скаргу, яка повинна бути складена відповідно до вимог до скарги у виконавчому провадженні, які містяться у ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя , -

УХВАЛИВ:

Скаргу боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків, скаргу до суду направляти із обов'язковою вказівкою на номер справи № 398/1942/15-ц та з зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення скарги без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :