АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4123/2015 Головуючий у І інстанції - Лозинська М.І.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просив усунути ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги обґрунтував тим, що після смерті ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідач ОСОБА_4, яка, як вважає позивач, не може входити до кола спадкоємців у зв`язку із набранням рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним законної сили. Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_4 вже на момент укладення договору довічного утримання розуміла та усвідомлювала, що нею не будуть виконуватись умови договору та вона не буде виконувати обов`язки, що покладаються на неї як на сторону договору. Спираючись на вказане рішення суду, позивач просив задовольнити позов про усунення від спадкування.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта та апелянт підтримали апеляційну скаргу , просили рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

3-я особа представник ОСОБА_5 просила задовольнити апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1, яка була зареєстрована за померлим у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на підставі довідки ЖБК " Концертний" № 152 від 07.04.1992 року та вкладу в ПАТ «Альфа-Банку».

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.1997 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зроблено розпорядження, відповідно до якого належну йому квартиру, що вказана вище, він заповів ОСОБА_2, позивачу по справі, що підтверджується заповітом, посвідченим державним нотаріусом 9-01 Київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2-820, а щодо вкладу в ПАТ «Альфа-Банку», то згідно повідомлення банку від 5.03.2012 року спадкодавцем зроблено заповідальне розпорядження на користь ОСОБА_4 ( а.с.22-23)

В подальшому ОСОБА_6 з відповідачем ОСОБА_4, яка є його донькою, уклали договір довічного утримання, яким було визначено коло обов`язків ОСОБА_4 по догляду за ОСОБА_6, за що останній передав у власність відповідачки вказану вище квартиру.

Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 договір довічного утримання від 10.06.2011 року визнаний недійсним.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся 07.02.2012 року онук- позивач ОСОБА_2, із заявою про прийняття спадщини за законом 07.01.2011 року звернулась друга дочка спадкодавця ОСОБА_7

Крім того, згідно з рішенням Апеляційного суду м.Києва від 11.09.2013 року ОСОБА_4 визначено додатковий строк протягом 2-х місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

31.10.2013 року ОСОБА_4 подано нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6

Факт родинних відносин ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підтверджується рішенням Єсентукського міського суду Ставропольського краю від 21.06.2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про усунення від спадкування, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано достовірних та достатніх доказів для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України.

Позивач на підтвердження своїх вимог про усунення від права на спадкування ОСОБА_4 послався на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання від 10.06.2011 року недійсним, яке на підставі ст.. 61 ЦПК України є приюдиційним для даного спору.

Із зазначених підстав просив задовольнити його апеляційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року.

З такими вимогами апелянта судова колегія погодитися не може.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року про визнання договору довічного утримання недійсним, було встановлено, що відповідач ОСОБА_4, укладаючи договір довічного утримання , не мала наміру виконувати договір, та не виконувала умови зазначеного договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про усунення від права на спадкування, суд першої інстанції правомірно послався на те, що судом в рішенні від 25.06.2012 року було встановлено, що ОСОБА_4 не виконувала умови договору, тобто спір було вирішено з інших правових підстав, а саме з підстав недійсності договору.

У даному спорі позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_4 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Суду не було надано доказів на підтвердження саме ухилення відповідача від надання допомоги, а не лише сам факт, що така допомога не надавалася, а крім того, не було надано доказів , що спадкодавець перебував у безпорадному стані і потребував такої допомоги.

За таких обставин суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку і прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308 , 313-314, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 представника відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 16 січня 2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :