У Х В А Л А

18 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа - ОСОБА_7, про визнання кредитного договору, додаткової угоди до нього, договору іпотеки та договору поруки недійсними, скасування заборони на відчуження нерухомого майна, за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсними договорів іпотеки та поруки,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2013 року, позов публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ «АБ «Укргазбанк») задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 млн. 937 тис. 040 грн 29 коп., стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» штраф у розмірі 86 тис. 650 грн; у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмети іпотек за двома договорами іпотеки від 23 квітня 2008 року шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу, визначеною суб'єктом оціночної діяльності згідно чинного законодавства; відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7; вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2013 року залишено без змін.

У вересні 2015 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2013 року, 22 січня, 5 лютого, та 1 жовтня 2014 року, 10 червня, 5 серпня 2015 року та дві ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_7 і залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції погодився з їхніми висновками, що позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; підстави для застосування позовної давності до вимоги про стягнення неустойки відсутні.

Згідно з ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2013 року, 5 лютого 2014 року, 3 червня (справа № 6-41384св14), 3 червня (справа № 6-46626св14) і 10 червня 2015 року суд касаційної інстанції на підставі вимог статті 338 ЦПК України скасував судові рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд, зазначивши при цьому про порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме судами не встановлено період, за який стягується пеня.

На підставі ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня і 1 жовтня 2014 року та 5 серпня 2015 року суд касаційної інстанції, встановивши нарахування пені за період більший ніж 1 рік, що є порушенням пункту першого частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку про порушення судами попередніх інстанцій при розгляді справ норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного їх вирішення, у зв'язку з чим на підставі статті 338 ЦПК України скасував судові рішення судів і направив справи на новий розгляд.

Порівняння судових рішень, наданих заявником для порівняння, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа - ОСОБА_7, про визнання кредитного договору, додаткової угоди до нього, договору іпотеки та договору поруки недійсними, скасування заборони на відчуження нерухомого майна, за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсними договорів іпотеки та поруки за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема