АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/7142/15 Головуючий 1 інст. - Салайчук С.М.
Справа № 646/1758/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в особі представника ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) «Українська транспортна страхова компанія», третя особа: ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди та страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який

подалі уточнив та в остаточному варіанті просив стягнути з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування в poзмipi 38 356 грн. 62 коп., а з відповідача ОСОБА_5 - франшизу в poзмipi 500 грн. Також просив стягнути з відповідачів понечені ним по справі судові витрати по сплаті судового збору у poзмipi 385 грн.

В обгрунтування позову посилався на те, що 09.12.2014р. відбулася ДТП за участю належного ОСОБА_3 автомобіля «BMW» державний номер НОМЕР_1 під його керуванням та належного ОСОБА_7 автомобіля «Skoda» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, який визнаний винним у скоєнні ДТП. В результаті зіткнення належний ОСОБА_3 автомобіль отримав механічні пошкодження.

Вказував, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda» ОСОБА_7 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», яке відмовилося провести оцінку пошкодження автомобіля. У зв'язку з чим позивач звернувся до сертифкованого фахівця для визначення суми матеріального збитку, за що сплатив 600 грн. Згідно акту №21/2015 від 20.01.2015 року матеріальний збиток склав 34008,64 грн., який ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не сплачений. Крім того, згідно полісу №А1/4737130 франшиза складає 500 грн., яку повинен сплатити ОСОБА_5

Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» позов не визнав, посилаючись на те, що заяву ОСОБА_3 про отримання страхового відшкодування отримано тільки 10 червня 2015 року, після чого страхова компанія провела оцінку пошкодженого автомобіля, тому затримка у виплаті страхового відшкодування відсутня.

Розгляд справи відбувся за відсутністю відповідачів та третьої особи.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: на його користь стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» пеню за затримку страхового відшкодування в сумі 3489 грн. 57 коп. , а з ОСОБА_5 - франшиза в розмірі 500 грн. В іншій частині позову відмовлено. Також на користь ОСОБА_3 стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_5 судові витрати в розмірі по 19,75 грн. з кожного.

Вказане рішення суду оскаржено ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», які посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» просить змінити оскаржуване рішення, скасувавши його в частині стягнення пені. Посилається на те, що судом неправильно обрахована сума пені, яка за період з 13 квітня 2015 року по 02 червня 2015 року становить 1275,42 грн., виходячи із сплаченої позивачу суми відшкодування в розмірі 15 713,29 грн. Оскільки пеня в сумі 258,41 грн. вже сплачено, то розмір несплаченої ОСОБА_3 пені складає 1017,01 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі, посилаючись на те, що районним судом не враховано, що наданий ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» звіт про розмір матеріального збитку в сумі 15 713,29 грн. не можна вважати належним доказом, оскільки він зроблений з порушенням вимог законодавства, та безпідставно не враховано при розгляді справи наданий ним висновок спеціаліста про спричинений йому матеріальний збиток пошкодженням належного йому транспортного засобу.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.2 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» задоволенню не підлягає, а скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні (ч.3).

Між тим оскаржуване рішення суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки представник позивача відмовилася від проведення судової автотоварознавчої експертизи, розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди пошкодженням належного йому автомобіля слід вираховувати на підставі звіту №33/33.05.15 від 25.05.2015 року, складеного ТОВ «Юніверсаласістанс-Україна», на замовлення ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», відповідно до якого розмір відновлюваного ремонту належного позивачу автомобіля складає 15 713,29 грн., які виплачені позивачу страховою компанією.

Крім того, суд, посилаючись на те, що ОСОБА_3 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» 14.01.2015 року, тому остання повинна сплатити позивачу пеню за несвоєчасну виплату цього відшкодування в сумі 3489,57 грн. ( з урахуванням вже сплаченої пені в сумі 258,41 грн.).

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено районним судом та підтверджується матеріалами справи 09.12.2014р. відбулася ДТП за участю належного ОСОБА_3 автомобіля «BMW» державний номер НОМЕР_1 під його керуванням та належного ОСОБА_7 автомобіля «Skoda» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5

В результаті вищевказаної ДТП належний ОСОБА_3 автомобіль отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.12.2014 року ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, і був підданий стягненню у вигляді штрафу.

Ця постанова не скасована в установленому законом порядку і відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України є преюдицією для цієї справи щодо обставин вчинення ОСОБА_5 вказаної ДТП.

Згідно страхового полісу АІ/4737130, укладеному між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_7, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу - автомобіля «Skoda» державний номер НОМЕР_2 була застрахована. Франшиза складає 500 грн.

11.12.2014 ОСОБА_3 письмово повідомив ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про настання події зі страхування, а 13.01.2015 звернувся до цього відповідача із заявою про отримання страхового відшкодування, про що 14.01.2015 року уповноважена особа ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» розмістила цю заяву на офіційному сайті страховика.

У зв'язку з чим судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про те, що датою звернення ОСОБА_3 до страховика є 14.01.2015 року, а доводи відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про те, що заяву ОСОБА_3 про отримання страхового відшкодування отримано тільки 10 червня 2015 року, спростовуються наданими позивачем доказами.

Відповідно до Закону України від 07.03.96 р. N 85/96-ВР «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Poзмip страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку, розмір якої визначається на підставі розміру матеріального збитку, розрахованого шляхом проведення відповідної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Однак сторонами та їх представниками не були заявлені клопотання про проведення у справі судової автотоварознавчої експертизи на предмет визначення вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням належного ОСОБА_3 автомобілю.

У зв'язку з чим судом першої інстанції слід було на підставі вимог ст.ст. 10, 56,58-60, 212 ЦПК України оцінити надані сторонами докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності та взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності.

Згідно звіту №21/2015 від 20.01.2015 року дослідження спеціаліста - автотоварознавця, який був проведений ФО-П ОСОБА_8 за зверненням ОСОБА_3, матеріальний збиток, завданий власникові автомобілю «BMW» державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 34008,64 грн.

При цьому зазначено, що дослідження пошкодженого автомобіля «BMW» державний номер НОМЕР_1 проводилося 18.12.2014 в присутності довіреної особи власника ТЗ ОСОБА_9 та другого учасника ДТП ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, пр. Леніна-22.

Такий висновок спеціаліста ґрунтується на вимогах ст. 34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Згідно звіту №33/33.05.15 від 25.05.2015 року, який був наданий ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», зроблений висновок, що вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «BMW» державний номер НОМЕР_1 внаслідок пошкодження складає 15 713,29 грн.

На порушення вимог ст. 66, ч.1 ст. 143, ч.6 ст. 147, ст.. 212 ЦПК України, суд, оцінюючи зазначені висновки спеціалістів, не врахував, що звіт №33/33.05.15 від 25.05.2015 складений без огляду належного позивачу пошкодженого транспортного засобу, на підставі тільки наданих страховиком документів та через значний час після ДТП, тобто після спливу строку сплати страхового відшкодування.

У зв'язку з чим зробив помилковий висновок про те, що на підставі цього звіту можна прийти до однозначного висновку про доведеність вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобілю ОСОБА_3 в сумі 15 713,29 грн.

Факт порушення страховиком ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» вимог п.36.2 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» по суті не оспорював представник страховика, який сплатив у добровільному порядку пеню в сумі 258,41 грн., оспорюючи тільки суму пені, яка підлягала стягненню на користь позивача.

Зазначені обставини не спростовані й в доводах апеляційної скарги ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Судом першої інстанції обґрунтовано зроблений висновок про те, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» порушив строки виплати ОСОБА_3 страхового відшкодування, тому правильно стягнув з цього відповідача на користь позивача пеню в сумі 3489,57 грн. за затримку страхового відшкодування, виходячи з його розміру 18895,35 грн.

Тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні страхового відшкодування в сумі 18 895,35 грн. підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення цих вимог ОСОБА_3, а в частині стягнення пені рішення районного суду слід залишити без змін.

Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону № 1961-IV компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована.

Оскільки франшизи не включається до суми майнового збитку потерпілого, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто 500 грн. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3

У зв'язку з задоволенням позовних вимог та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені ОСОБА_3 в сумі 223,85 грн., підлягають стягненню з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2015 року, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхового відшкодування та в частині розподілу судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 18 895 (вісімнадцять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять) гривень 35 копійок та сплачений ним судовий збір в сумі 223 ( двісті двадцять три) гривні 85 копійок.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: