Справа №592/6549/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Чернобай О. І.
Номер провадження 22-ц/788/2074/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 07 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Сумська міська рада,

про погодження меж земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 07 жовтня 2015 року відмовлено в вищевказаному позові ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Всі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до наступного: 1) є помилковим висновок суду першої інстанції про обрання неналежного способу захисту порушеного права позивача, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає подальшому погодженню в порядку встановленому ст.ст. 186, 186-1 ЗК України; 2) суд першої інстанції не обґрунтував чому саме погодження меж не має самостійного значення для розроблення і затвердження документації із землеустрою та чому у разі не погодження меж відсутні підстави вважати, що погодження меж не відбулося.

У судовому засіданні представники ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, а представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 заперечувала проти них, вважала рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що 03 березня 2015 року рішенням № 4082-МР Сумської міської ради VI скликання XLVII сесії надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,0700 га за адресою: АДРЕСА_1. З технічного паспорта, виготовленого станом на 20 листопада 2014 року, на ім'я ОСОБА_3 щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, зокрема, вбачається, що самочинно збудована будівля «А-2» складається з наступних приміщень: 1 - 5 кв.м., 2 - 4,4 кв.м., 3 - 16,60 кв.м., 4 - 14,30 кв.м. (а.с. 60).

16 березня 2015 року між ОСОБА_3 та ПП «Мегаполіс» на виконання проекту землеустрою укладено договір № 231, за умовами якого ПП «Мегаполіс», як виконавець зобов'язався розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_4 є власником іншої суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2. Вона не погодила з позивачем межі земельної ділянки за вказаною адресою та не підписала акт прийому-передачі межових знаків на зберігання на вказану земельну ділянку, з тих підстав, що з боку позивача мають місце порушення земельного та містобудівного законодавства.

Позивач звернувся до суду з позовом у спосіб не передбачений законодавством та обрав не належний спосіб захисту. Підписання акту погодження меж не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав позивача у процедурі здійснення комплексу робіт при кадастровій зйомці, тому спір про право у випадку не підписання акту погодження меж ОСОБА_4, у розумінні вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України відсутній.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведено ОСОБА_4, тоді як ОСОБА_3 на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до підпункту 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 19 березня 2010 року №2, з послідуючими змінами і доповненнями, роз'яснено, що судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. № 899-ІV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. № 973-ІV "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає:

а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості;

г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану.

З огляду на викладене, погодження меж земельної ділянки є складовою стадією кадастрової зйомки, самостійного значення для зазначених вище робіт не має, тому у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акту погодження меж - підстави вважати, що погодження меж не відбулося, відсутні.

Крім того, контроль за збереженням межових знаків належить до повноважень спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Доказів того, що в порушення процедури, передбаченої ст.106 ЗК України, відповідачка ухилилася або перешкодила землевпорядній організації здійснити відновлення поворотних точок меж земельної ділянки та встановити відповідний межовий знак, як і доказів знищення межових знаків ОСОБА_4, суду не надано.

За таких обставин, підписання акту погодження меж не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав позивача у процедурі здійснення комплексу робіт при кадастровій зйомці, тому спір про право у випадку не підписання акту погодження меж, у розумінні вимог ч.1 ст.3 ЦПК України, відсутній.

Статті 186, 186-1 ЗК України врегульовують питання розроблення і затвердження документації із землеустрою та повноваження органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, в тому числі територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних ресурсів.

Відповідачка є фізичною особою, а відповідні органи не є відповідачами у цій справі, тому вищезгадані норми матеріального права спірних правовідносин не регулюють та на них не поширюються.

Інші доводи апеляційної скарги не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

.