Справа №480/2772/14-ц 09.09.2015 09.09.2015 09.09.2015
Провадження №22-ц/784/2035/15
Справа № 480/2772/14-ц
Провадження № 22ц/784/2035/15 Головуючий у 1-ї інстанції Войнарівський М.М.
Категорія 5 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

9 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

при секретарі: Свіщук О.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року

за його позовом

до ОСОБА_5

про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

19 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 Миколаївського району Миколаївської області.

Позивач зазначав, що 24 вересня 2013 року він придбав у ОСОБА_5 дачний будинок, розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2, передав їй в рахунок покупки 7 000 доларів США. Цей договір вони уклали в усній формі, але написали відповідні заяви про вхід і вихід із садового товариства.

На підставі вищезазначених заяв сторін, 12 жовтня 2013 року збори членів СТ «Верховина» прийняли рішення про виключення із складу товариства відповідачки ОСОБА_5 і включення позивача.

З цього часу позивач належним чином володіє ділянкою НОМЕР_1, і на підставі книжки члена СТ «Верховина» сплачує внески та комунальні послуги.

Між тим, в жовтні 2014 року відповідачка стала оспорювати його право власності і намагатися від нього звільнення дачного будинку та земельної ділянки, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року, в якому усунуто описку на підставі ухвали цього ж суду від 10 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення ним норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалите нове, яким його вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що підстави набуття права власності на земельну ділянку позивачем у судовому засіданні не доведені у відповідності до вимог статей 208, 220, 328 ЦК України.

З такими висновками суду слід погодитися.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 статті 373 ЦК України зазначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, інших цивільно-правових угод (пункт «а» частини 1 статті 81, стаття 131 ЗК України).

У відповідності до положень статей 655, 657 ЦК України, частин 1, 2 статті 132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються у письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угода повинна містити назву сторін, вид і предмет угоди, документ, що посвідчує право власності на землю, договірну ціну, права та обов'язки сторін, наявність обмежень, тощо.

Однією із підстав набуття права власності на земельну ділянку у відповідності до змісту статей 377, 657 ЦК України, статті 120 ЗК України є перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній, угода за якими укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 3 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

При вирішенні справи судом установлено, що у вересні 2013 року між сторонами відбулася усна домовленість про майбутній продаж відповідачкою ОСОБА_5 належних їй на праві власності: дачного будинку НОМЕР_1 і земельної ділянки НОМЕР_1, які розташовані на території Садівничого товариства (СТ) «Верховина» в межах Кир'яківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Такі наміри сторони підтвердили шляхом подачі 24 вересня 2013 року заяв про вхід-вихід із членів СТ «Верховина».

В той же день ОСОБА_4 видана нова членська книжка, по якій він сплачує членські внески та окремо по квитанціям отримані комунальні послуги за користування дачним будиночком НОМЕР_1.

12 жовтня 2013 року рішенням зборів СТ «Верховина» відповідачку виключено із складу товариства, а позивача прийнято в якості члена СТ.

З жовтня 2014 року відповідачка ОСОБА_5 стала оспорювати право позивача на користування дачним будинком НОМЕР_1, розташованим на належній їй на праві власності земельної ділянки.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_4 вважав досудові вимоги відповідачки про звільнення ним дачного будинку незаконними, які оспорюють його право власності, та посилаючись на передачу їм попередній власниці грошей, подачу заяв від 24 вересня 2013 року, видачу членської книжки та сплати ним внесків та комунальних платежів, - підставою для набуття права власності у судовому порядку відповідно до положень статті 125 ЗК України, яка пов'язує момент виникнення права власності на землю з моментом державної реєстрації таких прав, набутих відповідно до закону.

Разом з тим, за таких обставин необхідною умовою для визнання за позивачем права власності за положеннями статей 328, 373, 377 ЦК України, статей 81, 131 ЗК України є наявність будь-якої цивільно-правової угоди, укладеної письмово між сторонами, предметом якої є земельна ділянка, або цивільно-правової угоди, предметом якої є дачний будинок, розташований на спірної земельної ділянки, яка могла бути письмово укладена між сторонами і нотаріально посвідчена, та які оспорювалися або не визнавалися попереднім власником.

Між тим, підтвердження таких правовідносин між сторонами відсутнє.

Отже, відсутність угоди між власником майна та його користувачем щодо передачі прав власності на користь останнього у будь-якої формі, передбаченої законом, є умовою для відмови у визнанні права власності у судовому порядку.

При з'ясуванні та встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону та правильно застосовано норми матеріального права.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони не можуть бути прийняті колегією судів до уваги як підстава для задоволення позову, так як є фактичною переоцінкою доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, та містять невірно тлумачення перелічених норм матеріального права на користь позивача.

Окрім цього, до апеляційної інстанції представником апелянта надана копія договору купівлі-продажу від 3 червня 2015 року, за яким відповідачка розпорядилася спірною земельною ділянкою вже на користь іншої особи, яка не брала участь при розгляді справи, так як не мала спору з позивачем. Але і ці обставини не впливають на обґрунтовані висновки суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення. В зв'язку з чим, апеляційна скарга в силу ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді