Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/10906/15-ц

Провадження 4-с/711/89/15

17 грудня 2015 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Скляр М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачеві,

ВСТАНОВИВ:

Скарга надійшла до суду 07.12.2015р..

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що під час виконання рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 20.10.2010р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в сумі 13668,55грн (далі рішення суду від 20.10.2010р.) державний виконавець неналежно виконував свої посадові обовязки, не вчинив всіх необхідних заходів для встановлення місцезнаходження боржника, у зв'язку з чим рішення суду залишилось невиконаним, а виконавчий лист повернутий стягувачеві. Тож заявник просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Придніпровського ВДВС ЧМУЮ ОСОБА_1 (далі державний виконавець) від 30.10.2015р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №47528207 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в сумі 13668,55грн, і зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження.

В судове засідання заявник і державний виконавець не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник скаржника ОСОБА_3 надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.16).

Від представника Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він заперечував проти заявлених вимог, посилаючись на те, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем вчинено всіх належних заходів для виконання рішення суду від 20.10.2010р.. Зазначив, що внесення подання про оголошення розшуку боржника не здійснювалось через відсутність клопотання стягувача, а сам державний виконавець не зобовязаний цього робити, оскільки це є його правом, а не обовязком, а також зауважив, що повернення виконавчого документу стягувачеві не є перешкодою для повторного предявлення його до виконання. Просив розглянути справу у його відсутність з врахуванням доданих до заяви матеріалів.

Вирішуючи питання про можливість розгляду скаргу у відсутність осіб, які беруть участь у справі, суд виходить з того, що з системного аналізу положень ст.386 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка заявника чи державного виконавця не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи принцип аналогії закону, передбачений ч.8 ст.8 ЦПК, суд приймає клопотання осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплений обовязок державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови державного виконавця (а.с.3), підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві стала неможливість зясувати місцезнаходження боржника, тобто п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, копії яких надані суду державним виконавцем, виконавчий лист вже двічі предявлявся стягувачем до виконання.

Актом державного виконавця від 27.02.2015р. встановлено, що боржник не проживає за адресою, зазначеною у виконавчому листі (а.с.27).

17.03.2015р. державним виконавцем отримано інформацію про те, що боржника 12.07.2011р. знятий з реєстраційного обліку за адресою, зазначеною у виконавчому документі, у зв'язку з вибуттям до м. Києва (а.с.22).

13.07.2015р. на запит державного виконавця йому повідомлено, що боржник не має у встановленому законом порядку зареєстрованого місця проживання в м. Києві.

15.07.2015р. на запит державного виконавця повторно надано відомості про те, що за обліковими даними боржник 12.07.2011р. вибув з зареєстрованого місця проживання до м. Києва (а.с.27).

Таким чином, маючи достовірні відомості про те, що боржник знявся з реєстраційного обліку і не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання протягом останніх чотирьох років, державний виконавець не вчинив ніяких заходів для встановлення місця перебування боржника, всупереч положенням ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд критично оцінює пояснення представника Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ стосовно того, що стягувачем не було заявлено клопотання про внесення державним виконавцем подання про оголошення розшуку боржника, а внесення такого подання без клопотання учасників виконавчого провадження є правом державного виконавця, а не його обовязком.

Так відповідно до п.4.13.8 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. №74/5 державний виконавець може звернутися до суду з поданням про розшук боржника або дитини чи винести постанову про оголошення розшуку майна боржника за наявності письмової згоди стягувача відшкодувати витрати на розшук та авансувати зазначені витрати відповідно до Закону. У цьому випадку стягувач має право в судовому порядку вимагати від боржника компенсації витрат, пов'язаних з проведенням розшуку.

Разом з тим, з системного аналізу положень ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що звернення до суду з поданням про оголошення розшуку боржника у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи є посадовим обовязком державного виконавця, невиконання якого в контексті положень ч.4 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» може бути оскаржена. Закон має пріоритетну дію перед іншими нормативно-правовими актами, а тому має застосовуватись безпосередньо.

За таких обставин, постанова державного виконавця від 30.10.2015р. про повернення виконавчого документу стягувачеві винесена без вчинення державним виконавцем всіх можливих та достатніх заходів для встановлення місцеперебування боржника, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржуване рішення неправомірним і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.385, 387 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.11, 40, 51 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задовольнити.

Визнати неправомірною і скасувати постанову від 30 жовтня 2015р. за реєстраційним номером ВП №47528207, що винесена головним державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1, про повернення стягувачеві виконавчого листа №2-3708/2010 від 14 жовтня 2010р., виданого Придніпровським районним судом міста Черкаси.

Зобов'язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3708/2010 від 14 жовтня 2010р., виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Копію ухвали направити для виконання до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції у Черкаській області та розяснити, що згідно ст.389 Цивільно-процесуального кодексу України про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_5