Номер провадження: 22-ц/785/5083/15
Головуючий у першій інстанції Фабіжевський С. А.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про звернення стягнення та виселення,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 4-6), який уточнив в ході розгляду справи (а. с. 69-72) та просив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODKTGA00000422 від 22 серпня 2007 року, в розмірі 27 309,12 доларів США, що за курсом 11,24 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 22 квітня 2014 року складає 306 954,48 грн. звернути стягнення на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № ODKTGA00000422 від 22 серпня 2007 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 з житлового будинку (предмет іпотеки), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів судові витрати.

Свої позовні вимоги відповідно до позовної заяви позивач обґрунтовував тим, що 22.07.2007 року уклав з ОСОБА_3 кредитний договір № ODKTGA00000422, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 22.08.2007 року укладено договір іпотеки № ODKTGA00000422, відповідно до якого останньою надано в іпотеку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. В результаті порушення зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, в зв'язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Як зазначено в рішенні суду, представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідачі у судове засідання не з'явились, не надали цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи повідомлялись, чому суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі доказами. Однак, 25 грудня 2014 року (вх. № 15715) надійшли заперечення від ОСОБА_3 на уточнену позовну заяву про звернення стягнення та виселення, в яких, ОСОБА_3, просить в задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2015 року позов ПАТ «ПриватБанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODKTGA00000422 від 22 серпня 2007 року, в розмірі 27 309,12 доларів США, що за курсом 11,24 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 22 квітня 2014 року складає 306 954,48 грн., звернуто стягнення на будинок загальною площею 48,60 кв. м., житловою площею 32,40 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № ODKTGA00000422 від 22 серпня 2007 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладання від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з житлового будинку з відповідним господарчими спорудами та будівлями (предмет іпотеки), розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто в пропорційному порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 3 433 (три тисячі чотириста тридцять три). 94 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2015 року, в якій просить рішення суду від 16.03.2015 року скасувати, винести нове рішення по справі, яким у задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити, посилаючись на безпідставність оскаржуваного рішення суду та на незастосування судом першої інстанції Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник підтримали апеляційну скаргу. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданих доказів, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та скасуванню в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 і в частині стягнення в пропорційному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплаченого судового збору, з ухваленням нового рішення в цій частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ODKTGA00000422 від 22 серпня 2007 року. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2017 року.

30 травня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору № ODKTGA00000422 від 22 серпня 2007 року. Відповідно до якої суму заборгованості, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання додаткової угоди зменшити на 8 226,45 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 доларів США; комісія у розмірі 0,00 доларів США; пеня у розмірі 8 226,45 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 травня 2023 року.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж з 30 травня 2013 року становить 293,05 доларів США) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ODKTGA00000422 від 22 серпня 2007 року, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки від 22 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Котовського районного нотаріального округу Одеської області, Сухарчук Т.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 3518. Згідно до цього договору ОСОБА_4, яка є майновим поручителем за ОСОБА_3, надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 48,6 кв. м., житлова площа - 32,4 кв. м., майно належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, справа № 2-2577/2006 від 21 листопада 2006 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 90 900 грн.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» має право вимоги від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належного виконання обов'язків за кредитним договором № ODKTGA00000422 від 22 серпня 2007 року та іпотечним договором від 22 серпня 2007 року № ODKTGA00000422.

Однак, відповідач, ОСОБА_3, не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого йому кредиту.

Станом на 22 квітня 2014 року заборгованість за кредитним договором № ODKTGA00000422 від 22 серпня 2007 складає 27 309,12 доларів США, з яких: 16 823,32 доларів США - заборгованість за кредитом; 686,10 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 160,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8 318,08 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 22,24 доларів США - штраф (фіксована частина); 1 299,38 доларів США - штраф (процентна складова).

Відповідно до довідки № 610 від 25 липня 2014 року Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Однак, проживає лише ОСОБА_4.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 526, 611, 612, 625, ч. 2 ст. 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ч. 1 ст. 12, ч. ч. 1, 3 ст. 33, ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, задовольнив позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ODKTGA00000422 (а. с. 16-18, 80-83), за яким останній отримав кредит у розмірі 10 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.08.2017 року.

30.05.2013 року між позивачем та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору № ODKTGA00000422 від 22.08.2007 року (а. с. 22), відповідно до якої суму заборгованості, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання додаткової угоди зменшити на 8 226,45 дол. США, а саме: відсотки у розмірі 0 дол. США; комісія у розмірі 0,00 дол. США; пеня у розмірі 8 226,45 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.05.2023 року.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж з 30.05.2013 року становить 293,05 доларів США) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (Додаток № 1).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ODKTGA00000422 від 22.08.2007 року, між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки від 22.08.2007 року (а. с. 25-29, 84-88), відповідно до якого ОСОБА_4, яка є майновим поручителем за ОСОБА_3, надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 48,6 кв. м., житлова площа - 32,4 кв. м., та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, справа № 2-2577/2006 від 21 листопада 2006 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки складає 90 900 грн.

Свої зобов'язання за вище вказаним кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит в розмірі 10 000 дол. США (а. с. 19-20).

Однак, у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, станом на 22.04.2014 року заборгованість за кредитним договором № ODKTGA00000422 від 22.08.2007 склала 27 309,12 дол. США (а. с. 8-11, 73-79) з яких: 16 823,32 дол. США - заборгованість за кредитом; 686,10 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 160 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8 318,08 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 22,24 дол. США - штраф (фіксована частина); 1 299,38 дол. США - штраф (процентна складова).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. п. 2.3.3., 2.3.7. кредитного договору позивач має право достроково стягувати кредит, у т. ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Згідно з п. 24 вище вказаного договору іпотеки (а. с. 27 зв. ст., 87), у випадку порушення кредитного договору позичальником, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору.

Тому, на підставі викладеного, суд першої інстанції правомірно звернув стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, відповідно до пп. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» , протягом дії цього Закону , не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що будинок, на який звернуто стягнення, виступає забезпеченням за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті кредитною установою - резидентом України (а. с. 16-30, 80-88), його загальна площа 48,6 кв. м., житлова площа - 32,4 кв. м., в ньому зареєстровані відповідачі та, він використовується як місце постійного проживання майнового поручителя - ОСОБА_4 (а. с. 63), яка іншого нерухомого житлового майна у власності не має відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оглянутих в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції за клопотанням представника ОСОБА_3, копії яких приєднані до матеріалів справи.

Проте, суд першої інстанції не звернув на це уваги, а тому рішення суду в цій частині, необхідно змінити, доповнивши, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 року у справі за № 6-46цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Тому, враховуючи наведене, судова колегія частково погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

Однак, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині виселення відповідачів з житлового будинку (предмет іпотеки), на який звернуто стягнення.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 109 ЖК України, на яку в рішенні посилається суд першої інстанції, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що житловий будинок (предмет іпотеки), на який звернуто стягнення та, з якого виселено відповідачів, належить майновому поручителю - ОСОБА_4 на праві приватної власності, на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, справа № 2-2577/2006 від 21 листопада 2006 року (а. с. 28 зв. ст., 88), а не був придбаний за рахунок кредиту, виданого на споживчі цілі, який забезпечує.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 року у справі за № 6-39цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

За таких обставин, враховуючи вище викладене та те, що позивачем пред'являлися позовні вимоги про виселення відповідачів з житлового будинку (предмет іпотеки) без надання та зазначення іншого постійного житла, то відсутні підстави для задоволення цих позовних вимог позивача, на що суд першої інстанції помилково не звернув уваги, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині, про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3, не підлягають відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з них і судові витрати, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і в частині стягнення в пропорційному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплаченого судового збору в розмірі 3 433,94 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно припинення поруки ОСОБА_4, яка є майновим поручителем з посиланням на ст. 559 ЦК України, судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2015 року необхідно змінити в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, доповнивши, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та скасувати в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 з житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями (предмет іпотеки), розташованого за адресою: АДРЕСА_1. і, в частині стягнення в пропорційному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплаченого судового збору в розмірі 3 433,94 грн., з ухваленням нового рішення в цій частині, про відмову в задоволенні цих позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та в стягненні з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплаченого судового збору в розмірі 3 433,94 грн. в пропорційному порядку. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про звернення стягнення та виселення змінити в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, доповнивши, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2015 року скасувати в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 з житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями (предмет іпотеки), розташованого за адресою: АДРЕСА_1. та, в частині стягнення в пропорційному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплаченого судового збору в розмірі 3 433,94 грн.

Ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні цих позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та в стягненні з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплаченого судового збору в розмірі 3 433,94 грн. в пропорційному порядку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

О.А. Ступаков