Справа № 127/2238/15-ц
Провадження № 2/127/1930/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Сичук М. М. ,

при секретарі Подоляк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є дочкою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У власності ОСОБА_3 перебувала 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1, а також на його імя було відкрито рахунки № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 та поточний рахунок № НОМЕР_5.

Позивач як спадкоємець померлого ОСОБА_3 в шестимісячний строк після його смерті звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На її звернення їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що після смерті ОСОБА_3 є дочка спадкоємниця за заповітом ОСОБА_2, яка не зверталась до нотаріальної контори, та дружина, яка проживала на день смерті з померлим.

В зв'язку з тим, що донька померлого ОСОБА_2 пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини, а її позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишено без розгляду, вважає, що ОСОБА_2 втратила право на спадкування після смерті ОСОБА_2 , тому спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_1

В ході судового розгляду відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Зустрічний позов мотивований тим, що батько ОСОБА_2 ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, склав на її імя заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5

Зазначила, що на момент смерті батька вона постійно проживала з ним в квартирі АДРЕСА_1 яка була приватизована у спільну часткову власність її батьків та самої ОСОБА_2

В квартирі АДРЕСА_3, яка належить їй на праві приватної власності та де вона була зареєстрована, ОСОБА_3 не проживала, так як здавала її квартирантам.

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 первісний позов підтримали в повному обсязі з підстав,викладених в позовній заяві. Заперечили проти задоволення зустрічного позову з тих підстав, що він є безпідставний та необґрунтований, оскільки ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів щодо її постійного проживання разом зі спадкододавцем. При цьому показання свідків спростовуються письмовими доказами, в тому числі і позовною заявою, де ОСОБА_2 вказувала, що вона не проживала в спірній квартирі. Просили також застосувати строк позовної давності як підставу для відмови в задоволенні зустрічного позову.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що після смерті батька вона надала грошові кошти для організації похорон. Вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, приходила декілька разів до квартири батька, однак там було замкнено, так як ніхто не проживав.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні зустрічний позов підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначили, що реєстрація особи не може вплинути на її місце проживання, а факт проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі разом зі спадкодавцем в повній мірі підтверджено поясненнями свідків. Зазначили, що ОСОБА_2 не пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення своїх прав вона дізналась лише в 2015 році. Крім того, в 2009 році вона зверталась до суду, однак їй було надано некваліфіковану допомогу.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що мати позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 поїхала за кордон на заробітки. ОСОБА_2 проживала в квартирі з батьком, який зробив ремонт в квартирі на кошти, які передавала дружина. Похорони ОСОБА_3 організовували його сестра та донька ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2. постійно жила при батькові, платила комунальні послуги. Ремонт в квартирі було зроблено за кошти матері, оскільки в батька не могло бути таких коштів. На належній ОСОБА_2 квартирі на вул. Папаніна жили квартиронаймачі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила, що мама поїхала в Італію на заробітки, пересилала гроші та періодично приїжджала. ОСОБА_2 на Папаніна здавала власну квартиру.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона разом із ОСОБА_1 навесні приходила до квартири по вул. П. Тичини, однак там нікого не було.

Заслухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 2 лютого 2007 року серії І-АМ № 069715 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.6).

Згідно свідоцтва 247 про право власності на житло від 2 листопада 2009 року ОСОБА_3, 1948 р.н., члени сімї Дружина ОСОБА_4, 1949 р.н., дочка ОСОБА_2, 1984 р.н., є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Відповідно до довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 07.07.2014 року на імя ОСОБА_3, 1948 року народження, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 у Замостянському відділенні відкрито рахунки № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 (а.с. 9).

Згідно до наявної в матеріалах справи копії спадкової справи померлого ОСОБА_3 його донька ОСОБА_1 зверталася 4 липня 2007 року із заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 58). Зазначила, що крім неї є ще інші спадкоємці передбачені законом: дочка померлого ОСОБА_2 та дружина померлого ОСОБА_13, місце проживання яких їй не відомо.

Інші особи в передбачений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори не звертались.

Як зазначено в постанові Першої вінницької державної нотаріальної контори № 3046/02-31 від 11.09.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частку квратири НОМЕР_6 що знаходиться в АДРЕСА_1 та грошові вклади з нарахованими відсотками, які належать ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відмова мотивована тим, що після смерті ОСОБА_3 є дочка спадкоємниця за заповітом ОСОБА_2, яка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та дружина, яка проживала на день смерті з померлим (а.с. 10).

Згідно заповіту від 27 лютого 2005 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів усе майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати на день смерті і на що матиме право за законом ОСОБА_2 (а.с. 62).

Згідно довідки ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ № 823 від 22 жовтня 2009 року в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3 з 10.05.1995 року, знято з реєстраційного обліку 06.03.2007 року в зв'язку зі смертю; ОСОБА_4 з 10.05.1995 року, знято з реєстраційного обліку 22.05.2009 року в зв'язку зі смертю; ОСОБА_2 з 27.06.2000 року, знято з реєстраційного обліку 12.07.2002 року (а.с. 11).

Згідно довідки ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ № 220 від 11 березня 2015 року додатково зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована разом з дочкою ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5, за даною адресою з 08.10.2013 року по теперішній час (а.с. 47).

Відповідно до акту судів (свідків в даній справі), підписи яких завірено представником ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» № 18 від 17 березня 2015 року вказано, що ОСОБА_2 постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_3, з листопада 1999 року та після смерті останнього до жовтня 2013 року (а.с. 49).

Як зазначено в довідці ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ № 830 від 27 жовтня 2009 року в документації ЖЕКу відсутня інформація про фактичне проживання без реєстрації будь-яких осіб в АДРЕСА_1 (а.с. 88).

Згідно копії паспорту ОСОБА_2 за вказаною адресою по вул. П. Тичини вона зареєстрована з 08.10.2013 року. В період з 17.02.2002 року по 02.10.2013 року вона була зареєстрована в АДРЕСА_3 (а.с. 33).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 2013 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_15 квартиру під номером АДРЕСА_3 (а.с. 51).

Згідно довідки МКП «ЖЕК № 5» № 4472 від 20.10.2009 року в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований квартиронаймач ОСОБА_2 з 17.07.2002 року. Інформації про фактичне проживання без реєстрації осіб немає (а.с. 87).

Вказана квартира належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Віннциького міського нотаріального округу Мультян В.М. 21 травня 2002 року.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2, поданої до Ленінського районного суду м. Вінниці в серпні 2009 року (а.с. 96-99), вона не зверталась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки жила окремо від батьків, і вважала, що спадщину має прийняти мати як дружина померлого, і взагалі не була обізнана про наявність спадкового майна. Мати фактично прийняла спадщину, оскільки жила разом зі своїм чоловіком на день його смерті. Також вона не знала про наявність заповіту і їй було роз'яснено, що вже пройшов шестимісячний строк.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 листопада 2009 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_17 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишено без розгляду за заявою позивача (а.с. 99).

Також в заяві про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_2 вказала, що вона проживає в АДРЕСА_3 (а.с. 72).

За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1261 ЦК України вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За таких обставин судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_2 у відповідності до вимог закону спадщину, а саме: 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 та ? грошових вкладів, прийняла дружина померлого ОСОБА_4, яка не зверталася до нотаріальної контори, однак проживала на день смерті з спадкодавцем.

Суд на підставі оцінки доказів в їх сукупності приходить до висновку, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 після придбання в 2002 році до смерті спадкодавця ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3, проживала та була зареєстрована в даній квартирі, а не в квартирі АДРЕСА_1 Період проживання ОСОБА_2 в спірній квартири після відкриття спадщини правового значення для вирішення даного цивільно-правового спору немає. ає.

Дані обставини підтверджені як наданими письмовими доказами (договором купівлі-продажу, копією паспорта. довідками житлово-комунальних організацій тощо). При цьому сама ОСОБА_2 в своїх позовній заяві, зверненні до нотаріальної контори вказує, що вона проживала в АДРЕСА_3.

Слід критично оцінювати пояснення ОСОБА_2, що позовна заява в жовтні 2009 року складена юристом, який надав їй некваліфіковану допомогу, оскільки заява підписувалась позивачем та відсутні докази неправомірних дій з боку особи, яка надавала правову допомогу. Також ОСОБА_2 не надала жодного належного та допустимого доказу щодо своїх пояснень, де вона вказує, що квартиру по вул. Папаніна вона здавала в оренду.

За таких обставин не можуть стати підставою для задоволення зустрічного позову пояснення свідків, які підтвердили, що ОСОБА_2 проживала в спірній квартирі, оскільки на той час вона мала інше постійне місце проживання, та могла навідувати свого батька, що не є постійним проживанням в розумінні ст. 1268 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин суд вважає, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2, яка не проживала разом зі спадкодавцем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Судом встановлено, що спадкоємець ОСОБА_2, яка не подала вчасно заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, не виконала покладеного на неї обов'язку по прийняттю спадщини та не зареєструвала право на спадщину, і не в змозі виконати цей обов'язок, тому право власності на спадкове майно у неї не виникло.

Суд приходить до висновку, що за таких обставин підлягає задоволенню первісний позов як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, оскільки позивач ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги вчасно подала заяву до нотаріальної контори.

Що стосується заяви про застосування строків позовної давності, поданої представником позивача по первісному позову, то суд не враховує вказані строки з огляду на наступне. Згідно із роз'ясненнями, викладеними в абз. 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, положеннями ЦК України визначено, що позовна давність застосовуються лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд враховує, що первісний позов задоволено повністю, в справі брав участь на підставі договору про надання правової допомоги від 15 січня 2015 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_6, який надав належне підтвердження правової допомоги відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" .

За таких обставин слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1705 гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 2922 гривні 00 копійок.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати право власності в порядку спадкування за ОСОБА_18 після смерті ОСОБА_3 на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1, та ? грошових вкладів з нарахованими відсотками на рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, відкритих у Акціонерному товаристві "Райффайзен БАнк Аваль".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1705 гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 2922 гривні 00 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя