Справа № 361/2471/15 Головуючий у І інстанції Петришин Н.М.
Провадження № 22-ц/780/4593/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 58 24.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Журби С.О., Коцюрби О.П.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Броварської міської ради «Броваритепловодоенергія» про визнання довідки незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що неодноразово зверталась із скаргою до директора КП «Броваритепловодоенергія» ОСОБА_3 про те, що її сусід ОСОБА_4 встановив під її будинком паркан-мур висотою 3 м на фундаменті до 1 м прямо на трубі водопостачання до будинку позивача. Однак при обстеженні на місці працівник комунального підприємства повідомив, що водопровідну трубу паркан-мур не зачепив. Також представники відповідача повідомили, що труба водопостачання проходить по земельній ділянці позивача, а потім іде по території ОСОБА_5, але там, де останній хоче будувати будинок, не проходить.

Крім того, позивачу стало відомо, що її сусід ОСОБА_4 планує побудувати ще один двохповерховий будинок за будинком позивача та на її земельній ділянці, однак вона такого дозволу не давала. При цьому позивачу ОСОБА_2 відомо, що без довідки із «водоканалу» про те, що на земельній ділянці не проходить водопостачання, ОСОБА_4 не отримав би дозвіл на будівництво.

Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати протизаконною довідку, яку видали в КП «Броваритепловодоенергія», щоб ОСОБА_4 зміг побудувати другий будинок на земельній ділянці позивача, де проходить водопостачання до будинку ОСОБА_2, а також зобов»язати ОСОБА_5 знести мур-паркан.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати, що труба водопостачання до її будинку йде від кінця її земельної ділянки та встановити, що сусід ОСОБА_4 встановив мур під її будинком на трубу водопостачання.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 січня 2012 року між ОСОБА_2 та КП „Броваритепловодоенергія" укладено договір № 2643 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення до будинків садибного типу, відповідно до п.п. 1, 2 якого виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з холодного водопостачання за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві та розмежування відповідальності за стан і експлуатацію водопровідних та каналізаційних мереж є місце підключення мереж будинку споживача до мереж виконавця (п. 27 договору).

Також встановлено, що 12 червня 2012 року між ОСОБА_5 та КП „Броваритепловодоенергія" укладено договір № 649 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення до будинків садибного типу, відповідно до п.п. 1, 2 якого виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з холодного водопостачання за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві та розмежування відповідальності за стан і експлуатацію водопровідних та каналізаційних мереж є місце підключення мереж будинку споживача до мереж виконавця (п. 34 договору).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що КП «Броваритепловодоенергія» надавало будь - яку довідку чи дозвіл, яка надає право ОСОБА_5 побудувати другий будинок на належній йому земельній ділянці, а вимоги про зобов»язання ОСОБА_5 знести паркан взагалі не стосуються відповідача КП «Броваритепловодоенергія» і заявлені до особи, яка не бере участі в справі.

Оскільки позивачем ОСОБА_2 не доведено підстав її вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування судового рішення, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :