Справа №480/1059/15-ц 20.08.2015 20.08.2015 20.08.2015
Провадження № 22ц-784/2033/15 Головуючий у 1-й інстанції Шаронової Н.О.
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

20 серпня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Гордійчук С.С.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу

Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року

за скаргою

ОСОБА_3 на рішення , дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції (далі державний виконавець ВДВС Миколаївського РУЮ, держвиконавець).

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначав, що держвиконавцем відділу ВДВС Миколаївського РУЮ 15 серпня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 44393171, по примусовому виконанню рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2014 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 33311 грн. 94 коп. майнової шкоди. Постановою держвиконавця ВДВС Миколаївського РУЮ від 10 березня 2015 року звернуто стягнення на його заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, а постановою тієї ж особи від 12 березня 2015 року Заводському відділу ДВС ММУЮ доручено провести виконавчі дії щодо перевірки інформації про фактичне місцезнаходження ОСОБА_3 та його майна.

Вказані дії держвиконавця, на думку заявника, є неправомірними, а постанови незаконними.

Так, ОСОБА_3 27 серпня 2014 року повідомив ВДВС Миколаївського РУЮ про те, що його місце роботи знаходиться за адресою, вул. М. Василевського, 55, у м. Миколаєві, тобто на території Ленінського району м. Миколаєва.

Отримавши вищезазначену заяву, держвиконавець ВДВС Миколаївського РУЮ, на підставі ч. 5 ст. 20 та п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), мав би не пізніше наступного дня закінчити виконавче провадження та надіслати виконавчий документ за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, тобто за новим місцем його роботи.

Однак, в порушення вимог Закону держвиконавець цього не зробив та натомість здійснював подальші дії щодо виконання виконавчого листа.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив визнати неправомірною бездіяльність держвиконавця ВДВС Миколаївського РУЮ по незакінченню виконавчого провадження № 44393171; визнати неправомірними дії держвиконавця по зверненню стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та по дорученню Заводському відділу ДВС ММУЮ провести виконавчі дії щодо перевірки інформації про фактичне місцезнаходження боржника та його майна в рамках виконавчого провадження № 44393171; визнати незаконними та скасувати постанову держвиконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 березня 2015 року; та постанову про доручення Заводському відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції провести виконавчі дії щодо перевірки інформації про фактичне місцезнаходження боржника та його майна від 12 березня 2015 року.

Заявник просив зобовязати держвиконавця закінчити виконавче провадження № 44393171.

Також, ОСОБА_3 зазначав, що він не отримував оскаржуваних постанов, а з їх текстом його представник був ознайомлений тільки 20 травня 2015 року. У звязку з чим, просив поновити йому строк на оскарження вказаних постанов.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу та постановити нову, про задоволення скарги. На думку апелянта, висновки в ухвалі суперечать обставинам справи та вимогам Закону.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Миколаївським районним судом Миколаївської області 07 серпня 2014 року видано виконавчий лист № 480/447/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 33311 грн. 94 коп. майнової шкоди із зазначенням адреси боржника АДРЕСА_1, яка знаходиться у Миколаївському районі Миколаївської області.

На підставі заяви боржника, держвиконавець ВДВС Миколаївського РУЮ постановою від 15 серпня 2014 року відкрив виконавче провадження № 44393171 про примусове виконання вказаного виконавчого листа. Постанова про відкриття виконавчого провадження не визнавалася неправомірною.

Під час виконання судового рішення, та після того, як йому було запропоновано сплатити борг добровільно, ОСОБА_3 28 серпня 2014 року звернувся до ВДВС Миколаївського РУЮ із заявою від 27 серпня 2014 року, у якій, посилаючись на скрутний майновий стан просив направити виконавчий документ для проведення утримань за місцем роботи, а саме за місцезнаходженням Миколаївської обласної філармонії, вул. Маршала Василевського, 55 в м. Миколаєві. В заяві він повідомив адресу проживання зазначену у виконавчому листі.

Після отримання в лютому 2014 року (а.с. 47-48) відомостей про належність квартири по вул. Леніна ОСОБА_5, та отримання даних про місце роботи боржника, держвиконавець ВДВС Миколаївського РУЮ 10 березня 2015 року виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (а.с. 5-6). В рахунок погашення заборгованості провадиться відрахування із заробітної плати.

12 березня 2015 року держвиконавець вказаного відділу виніс постанову про доручення Заводському відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції провести виконавчі дії щодо перевірки інформації про фактичне місцезнаходження боржника та його майна. Інформації про наявність майна у вказаному районі, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості держвиконавцю не надходило.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

З наведених обставин справи вбачається, що державний виконавець, відкривши виконавче провадження за місцем проживання позивача, провадив дії по виконанню судового рішення у відповідності з вимогами Закону. У звязку з чим, висновки суду про відмову в задоволенні скарги є правильними.

Доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Як зазначено в ч. 1 ст. 20 Закону, виконавчі дії провадяться за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. ОСОБА_3 посилається на відсутність його майна на території Миколаївського району Миколаївської області та роботу в інших районах міста Миколаєва. Між тим, він не заперечував свого проживання в смт Ольшанське. Документів про проживання в іншому місці держвиконавцю він не надав. За такого, проведення виконавчих дій за місцем проживання боржника не суперечить вимогам Закону.

Щодо постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію. стипендію та інші доходи боржника, то вона є законною, а ОСОБА_3 не надано доказів того, що на час її винесення державний виконавець мав відомості про його майно, на яке можна звернути стягнення.

Інші доводи також не спростовують правильну по суті ухвалу суду.

Керуючись статтями 303,312,315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: