Справа № 473/2638/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

09.07.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 38632 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 04.05.2015 року о 6.15 год. в м. Вознесенську по вулиці Молодогвардійській біля будинку № 1 в результаті раптового пошкодження твариною( коровою), власником якої є відповідач автомобіля марки РЕНО д.з. ВЕ9325 ВН, що належить позивачу.

Внаслідок ДТП його автомобілю завдано механічні пошкодження, за результатами висновку про оцінку вартості збитків, вартість відновлювального ремонту автомобілю становить 38632 грн., які відповідач не відшкодовує, а усіляко уникає його, через що змушений звертатись до суду.

В перерві між судовими засіданнями на адресу суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій вказує, що відповідач не відшкодував шкоду, на даний час є підстави вважати, що ОСОБА_3 може розпорядитися житловим будинком за адресою вул. Косіора № 122 в м. Вознесенську, який їй належить на праві приватної власності.

Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Суд у відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розглядає питання про забезпечення позову без виклику осіб, що беруть участь в розгляді справи.

Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви (п. 7 постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України, п. 1 постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 постанови суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суддею під час розгляду заяви про забезпечення позову було встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину 1-2028,11.12.2012 року дійсно набула у власність житловий будинок № 122 по вул. Косіора в м. Вознесенську Миколаївської області.

Проте, відповідно до положень ч.1 ст. 153 ЦПК України судом перевірено реальність загрози невиконання судового рішення, відповідність виду забезпечення позовним вимогам, та встановлено відсутність передбачених законом підстав для застосування такого заходу.

Обґрунтування причин і необхідності застосування забезпечення позову зазначені представником позивача є формальними і безпідставними тим більш зважаючи на досить активну участь представника другої сторони у процесі, який відвідує судові засідання, надає докази хоча і не визнає позову.

Тобто зважаючи на те, що заява про забезпечення позову не містить посилання та підтвердження конкретних дії відповідача, які б перешкоджали розгляду справи або виконанню в подальшому рішення суду, суд не бачить підстав для задоволення клопотання представника позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.151-153, 209-210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: Висоцька Г.А.