АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року та ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення фактичного моменту припинення шлюбу та спільної господарської діяльності між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2, поділ майна набутого під час цивільного та офіційного шлюбу, встановлення факту купівлі продажу квартири під час фактичного шлюбу.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за час спільного проживання сторонами набуто у власність майно: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, земельну ділянку АДРЕСА_7, автомобіль «Самсунг» д.н.з. НОМЕР_1, а також грошові кошти, отримані відповідачем від здачі в оренду частини нерухомості, в сумі 2 244 000 грн.

Вказувала, що частину зазначеного майна відповідачем продано без її згоди, у зв'язку з чим просила поділити майно, що перебуває у власності подружжя, з урахуванням доповнень до позову, шляхом виділення у її власність АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, земельну ділянку АДРЕСА_7, а також стягнути з ОСОБА_4 на її користь частину грошових коштів, отриманих від здачі в оренду спільного сумісного нерухомого майна в сумі 1 122 000 грн., та вирішити питання розподілу судових витрат.

У вересні 2014 р. третя особа - ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення фактичного моменту припинення шлюбу та спільної господарської діяльності між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2, поділ майна набутого під час цивільного та офіційного шлюбу, встановлення факту купівлі продажу квартири під час фактичного шлюбу.

Зазначала, що починаючи з 1997 р. фактично перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_2, за період якого ними набуто у власність за спільні кошти АДРЕСА_2 та АДРЕСА_6.

Посилаючись на зазначену обставину, просила суд встановити фактичний момент припинення шлюбу та спільної господарської діяльності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також поділити майно, набуте за період цивільного шлюбу - АДРЕСА_2, й визнати купівлю АДРЕСА_6 придбаною за час фактичного шлюбу за спільний бюджет цивільної сім'ї.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 р., з урахуванням додаткового рішення того ж суду від 10 лютого 2015 р., позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено поділити спільне майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по: Ѕ частини АДРЕСА_2, Ѕ частині від 13/100 часток та Ѕ частині від 4/200 часток АДРЕСА_4. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог про поділ як спільного майна подружжя АДРЕСА_6 та автомобіля «Самсунг», державний номер НОМЕР_1.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції та додаткове рішення того ж суду в частині відмови в задоволенні заявленого нею позову про поділ АДРЕСА_6, земельної ділянки АДРЕСА_7, автомобіля «Самсунг» д.н.з. НОМЕР_1 та вартості АДРЕСА_3 скасувати й ухвалити по справі в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, шляхом виділення у її власність Ѕ частини вказаного майна, а також Ѕ частину вартості реалізованої АДРЕСА_3, в сумі 35 000 дол.США.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить,

за її змістом, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 скасувати, ухвалити по справі в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частині АДРЕСА_2, в задоволенні решти позову - відмовити.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1 та її представника, які підтримали подані позивачкою апеляційні скарги та просили їх задовольнити, представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали подану відповідачем апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає апеляційні скарги такими, що підлягають задоволенню частково.

Рішення районного суду в частині вирішення вимог про поділ спільного майна подружжя - АДРЕСА_2, в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення на користь ОСОБА_1 частини грошових коштів отриманих від здачі в оренду спільного сумісного нерухомого майна, в сумі 1 122 000 грн., а також в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 сторонами не оспорено, а тому у відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК країни колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг.

Як убачається з матеріалів справи, з 29 грудня 1989 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 р., залишеним без змін ухвалою колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2014 р. /а.с.19, 71, 72-74 т.1/.

21 серпня 1997 р. на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрованого державним нотаріусом ОСОБА_6 в реєстрі за №4-40/19, останній набув у власність АДРЕСА_6, про що 03 вересня 1997 р. Бюро технічної інвентаризації м. Севастополя внесено данні в реєстраційну книгу під №248 /а.с.22 т.1/.

Відповідно до державного акту про право приватної власності на землю від 07 липня 2000 р. зареєстрованого за №90-2-04766, ОСОБА_2 на підставі рішення Київської міської ради від 18 лютого 1999 р. за №140-10/241 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0, 0642 га, розташовану в АДРЕСА_7 /а.с.79, 205-208 т.1/.

Згідно розрахунково-товарного чеку АТ «Автоінвестстрой»-Рено від 07 лютого 2004 р. за №205 та квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 лютого 2004 р., ОСОБА_2 здійснено перерахування передоплати за автомобіль Самсунг SQ 5 2.0, в сумі 53 200 грн. /а.с.81, 82 т.1/.

Як свідчить лист начальника Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській обл. від 21 травня 2014 р. за №18/5640 згідно з даними автоматизованої інформаційно-пошукової системи Управління, станом на 15 травня 2014 р. за ОСОБА_2 транспортних засобів в числі зареєстрованих не значиться /а.с.167 т.1/.

Зі змісту листа начальника Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 11 квітня 2014 р. за №32477 (И-2014) та долучених до нього матеріалів зокрема убачається, що за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01 серпня 1996 р. було зареєстровано АДРЕСА_3, яка в подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2003 р. ним відчужено ОСОБА_7 /а.с.138, 139, 142 т.1/

Відповідно до договорів купівлі-продажу частки квартири від 16 та 19 вересня 2003 р., посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованих в реєстрі за №1643 та №1696, укладених між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, останній набув у власність 13/100 та 4/200 частин АДРЕСА_4 /а.с.144, 145 т.1/.

Згідно даних, які містяться в долученій до справи довідці Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за № 32477 від 11 квітня 2014 р. згадані частки власності квартири зареєстровано за ОСОБА_2, відповідно, 13 та 19 вересня 2003 р. /а.с.131 т.1/.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ між колишнім подружжям 13/100 та 4/200 частини АДРЕСА_4, районний суд виходив з того, що зазначене нерухоме майно набуто ОСОБА_2 у власність в період шлюбу сторін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що зазначені частки квартири придбано ним за особисті кошти, отримані від відчуження іншої квартири, в період ведення спільного господарства з ОСОБА_3 та непричетності до цього позивачки ретельно перевірялися районним судом під час розгляду справи, вони отримали належну оцінку у рішенні й обґрунтовано визнані безпідставними.

У матеріалах справи відсутні безспірні докази того, що 13/200 та 4/200 частин квартири АДРЕСА_1 придбано ОСОБА_2 в період, коли сторони не вели спільне господарство та не мали спільного бюджету.

Та обставина, що в один день було продано квартиру по вул. Тарасівській в м. Києві й придбано частину квартири АДРЕСА_1 не є безспірним доказом використання отриманих від продажу коштів на придбання вказаного майна.

Не можуть бути безспірним доказом у зв'язку з цим і пояснення свідка ОСОБА_10, остільки факт позики грошей належним чином не підтверджено, до того ж його наявність оспорює ОСОБА_11, з якою відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі /а.с.71-74 т.1/.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка, отримана ОСОБА_2 є об'єктом спільного майна подружжя, а тому підлягає поділу, а також щодо поділу отриманих відповідачем коштів за відчуження 29 грудня 2003 р. АДРЕСА_3 та поділу автомобіля, ретельно перевірялися судом першої інстанції, отримали належну оцінку в рішенні та додатковому рішеннях суду, й спростовуються наступним.

Так, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про набуття ОСОБА_2 земельної ділянки у власність шляхом приватизації, тобто внаслідок реалізації права останнього на отримання такої земельної ділянки, у зв'язку з чим остання не відноситься до спільного сумісного майна подружжя.

Матеріалами справи доведено, що АДРЕСА_3 відчужено ОСОБА_2 29 грудня 2003 р., тобто за період перебування у шлюбі і як свідчать пояснення позивачки в справі під час розгляду справи про розірвання шлюбу у вказаний період з відповідачем вона вела спільне господарство /а.с.71, 142 т.1/.

ОСОБА_1 не долучено до матеріалів справи доказів того, що отримані кошти від реалізації вказаного об'єкту нерухомості ОСОБА_2 витратив не в інтересах сім'ї сторін.

Суд першої інстанції правомірно вказав про неможливість визнання права власності за подружжям та подальший поділ автомобілю «Самсунг», придбаний сторонами в період шлюбу, остільки долучена до справи інформація, яка міститься у довідці органу ДАІ свідчать про те, що на час розгляду справи за останнім зареєстрованих транспортних засобів не значиться /а.с.81,82,167 т.1/.

ОСОБА_1 не доведено, коли було продано рухоме майно, за які кошти, а після роз'яснень в суді апеляційної інстанції положень ч.4 ст.10 ЦПК України будь-яких клопотань у зв'язку з цим не заявлено.

Між тим, неможливо погодитися з висновками районного суду про відсутність правових підстав до поділу між сторонами набутої у період шлюбу АДРЕСА_6

Матеріали справи свідчать, що зазначена квартира придбана ОСОБА_2 в період шлюбу з ОСОБА_1 й право власності на яку зареєстровано за ним під №248 03 вересня 1997 р. бюро технічної інвентаризації м. Севастополя АРК /а.с.22 т.1/.

Докази відчуження зазначеної квартири в матеріалах справи відсутні.

Районний суд не дав оцінки й тій обставині, що факт придбання 21 серпня 1997 р. та наявності АДРЕСА_6 не оспорював і відповідач /а.с.69 т.2/.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованих висновків про наявність правових підстав до відмови у позові в частині поділу зазначеної квартири.

Отже, АДРЕСА_6 є спільним майном подружжя, а тому підлягає поділу шляхом виділення у власність сторонам по Ѕ її частині.

Згідно положень п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, вирішуючи питання розподілу судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених нею витрати по оплаті судового збору, в сумі 3 654 грн., районний суд залишив поза увагою долучені до справи докази про те, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється /а.с.103 т.1/.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про поділ спільного майна подружжя - АДРЕСА_6, а також стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, як ухвалене з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню.

В частині вимог про поділ зазначеної квартири слід ухвалити нове рішення, яким АДРЕСА_6 визнати спільним майном подружжя й виділити кожному з них право власності по Ѕ її частині.

В решті рішення суду першої інстанції та додаткове рішення того ж суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, в сумі 3 654 грн., скасувати.

Додаткове рішення Дарницького районного суду від 10 лютого 2015 року в частині вирішення вимог про поділ спільного майна подружжя - АДРЕСА_6 скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове рішення, яким поділити спільне майно подружжя - АДРЕСА_6

Виділити у власність ОСОБА_1 Ѕ частину АДРЕСА_6.

Виділити у власність ОСОБА_2 Ѕ частину АДРЕСА_6.

В решті рішення Дарницького районного суду від 27 листопада 2014 року та додаткове рішення того ж суду від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/1661/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2058/2015

Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_12

Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_13