У х в а л а

7 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 2 жовтня

2014 року, ухвали цього ж суду від 2 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Сумської області від 13 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі

від 28 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Тростянецький машинобудівний завод» про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 2 жовтня 2014 року в задоволенні його позову про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії відмовлено. Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 2 жовтня 2014 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 грудня 2010 року до 21 травня 2014 року та стягнення невиплаченого середнього заробітку в розмірі 5 628 грн 38 коп. згідно рішення Тростянецького районного суду Сумської області в цивільній справі №2-331/10. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 листопада 2014 року зазначені рішення та ухвала суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 28 січня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в справі за його касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення і адовольнити його позовні вимоги, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 117 КЗпП України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанову Верховного Суду України від 29 січня 2014 року (справа №6-144цс13).

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року у цивільній справі №2-331/10 було відкрито виконавче провадження. В ході ліквідаційної процедури підприємства ліквідатором сума заборгованості була виплачена у повному обсязі.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 грудня 2010 року до 21 травня 2014 року

по 100 грн 06 коп. за кожен робочий день та про стягнення невиплаченого середнього заробітку в сумі 5 тис. грн 38 коп. згідно рішення Тростянецького районного суду Сумської області в цивільній справі №2-331/10, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що позивач вже звертався до суду із зазначеними позовними вимогами у цивільних справах №588/974/13-ц, №2-331/10, де підстави й предмет позову є тотожними зазначеній справі.

У наданій для порівняння постанові Верховний Суд України виходив з того, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Тростянецький машинобудівний завод» про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Тростянецького районного суду Сумської області

від 2 жовтня 2014 року, ухвали цього ж суду від 2 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Сумської області від 13 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 28 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема