Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є.У. № 324/338/15
№ провадження
Головуючий у 1 інстанції: Мосейко Я.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування спільним сумісним майном , -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Позивач вказала, що 02.09.2000 року уклала шлюб з відповідачем. В цьому шлюбі народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 10.01.2007 року шлюб було розірвано.

Під час шлюбу в 2001 році сторонами було придбане нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1. Дана квартира була зареєстрована на відповідача. Після розірвання шлюбу позивач разом з донькою проживає в даній квартирі, відповідач проживає окремо. Донька з 2 років та 9 місяців стоїть на Д-обліку з діагнозом тромбоцитопенічна пурпура і потребує посиленого харчування та лікування. Позивач вважає, що дану квартиру необхідно розділити, і враховуючи, що з нею проживає неповнолітню донька, а розмір аліментів які вона отримує недостатній для утримання дитини, просить визнати за нею право власності на 2/3 частини даної квартири, а за відповідачем визнати право власності на 1/3 частини даної квартири.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про розподіл сумісно набутого майна подружжя та визначення порядку користування спільним сумісним майном.

ОСОБА_3 в позові зазначає, що придбані під час шлюбу меблі та побутова техніка, а саме: ліжко, шафа, стіл в дитячу кімнату, ліжко, шафа в спальню, диван, 2 крісла в залу, 2 тумбочки, меблева стінка, кондиціонер, кухонні меблі, піч газова, витяжка, телевізор, пральна машинка, водонагрівач, меблі в прихожу він бажає залишити позивачці, оскільки донька залишилась проживати разом з позивачем. Однак бажає розділити спірну квартиру в рівних долях по 1/2 частині, а оскільки між сторонами не має порозуміння щодо порядку користування квартирою, тому просить встановити порядок користування, а саме: виділити йому в користування кімнату № 7, кімнату № 5, загальною площею 25.2 кв.м., виділити позивачу в користування кімнату № 8, кімнату № 6, загальною площею 28,8 кв.м залишити сторонам в спільне користування коридор № 1, коридор № 2, ванну № 3, вбиральню № 4, кухню № 9.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4. відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 Визнано за ОСОБА_4., право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а також право власності на -

ліжко в дитячій кімнаті вартістю 1000 (одна тисяча) грн.; шафу в дитячій кімнаті вартістю 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн.; стіл письмовий в дитячій кімнаті вартістю 800 (вісімсот) грн.; ліжко в спальні вартістю 3000 (три тисячі) грн.; тумбочки 2 шт. вартістю по 250 грн. загальною вартістю 500 (п'ятсот) грн.; шафу в спальні вартістю 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн.; диван в залі вартістю 3000 (три тисячі) грн.; 2 крісла в залі вартістю по 700 грн. загальною вартістю 1400грн: меблеву стінку вартістю 4000 (чотири тисячі) грн.; кондиціонер вартістю 3000 (три тисячі) грн.; кухонні меблі (навісні шафи та тумбочки) вартістю 4000 (чотири тисячі) грн.; піч газову вартістю 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн.; витяжку вартістю 1500 (одна тисяча п'ятсот) гри.; телевізор вартістю 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн.; пральну машинку вартістю 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн.; водонагрівач вартістю 900 (дев'ятсот) грн.; меблі в прихожій вартістю 2000 (дві тисячі) грн., а всього на загальну суму 34600 (тридцяті чотири тисячі шістсот) грн., в іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду, задовольнивши його позовні вимоги в частині встановлення порядку користування вищезазначеною квартирою, в решті рішення суду залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову про встановлення порядку користування спірною квартирою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 заперечувала проти запропонованого ОСОБА_3 встановлення порядком користування спірною квартирою, а відповідач вімовився від проведення судово-технічної експертизи, що не унеможливлює встановити порядок користування спірною квартирою.

Однак, з таким висновком суду не можна погодитись.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскаржуваним рішення за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано за кожним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і рішення в цій частині сторонами не оскаржується .

Частинами 1,2 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно із ч. 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати у такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Судом встановлено, що 02.09.2000 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу 19.12.2000 року народилась донька ОСОБА_5. 10.01.2007 року шлюб між сторонами розірвано.

Під час шлюбу згідно договору купівлі-продажу від 20.01.2001 року сторони придбали чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, та згідно ст. 70 СК України є співвласниками в рівних частинах.

З технічного паспорту вбачається, що квартира складається з чотирьох ізольованих кімнат житловою площею 54.0 кв.м., загальною площею 85.0 кв. м., у тому числі : кімната № 5- 10.0 кв. м, кімната № 6- 9.7 кв., кімната № 7- м. - 15.2 кв. м., кімната № 8- 19.1 кв. м.. кухні площею 8.3 кв. м.. ванної кімнати площею 2.6 кв. м.. вбиральні 1.3 кв. м. коридору 15.0 кв. м., вбудованої шафи 1.3 кв. м.. Квартира обладнана балконом 1.0 кв. м, лоджією 1.6 кв. м. ( а.с. 13).

Отже частка житлової площі на кожного із співвласників складає по 27.00 кв.м.

ОСОБА_3 просив виділити йому в користування ізольовану кімнату № 7 площею 15.2 м2, ізольовану кімнату № 5 площею 10.0 м2, що за площею складає 25.2 кв. м., а ОСОБА_4 виділити в користування ізольовану кімнату № 8 площею 19.1 кв. м. та ізольовану кімнату № 6 площею 9.7 кв. м., що складає 28.8 кв. м., а в спільному користуванні залишити коридор № 1, коридор № 2, ванну кімнату № 3, вбиральну № 4, кухню № 9.

При цьому частка житлової площі для ОСОБА_4 складає 28.8 кв. м. замість 27.00 кв. м, що є більшою на 1.8 кв.м., а для ОСОБА_3 25.2 кв. м. замість 27.00 кв., що є меншою на 1.8 кв. м., та проти цього незначного зменшення частки ОСОБА_3 не заперечує. При цьому в кімнаті № 8, яка за запропонованим варіантом надається у користування ОСОБА_4 є вихід на балкон, а в кімнаті № 7, яка надається у користування ОСОБА_3 є вихід на лоджію.

Таким чином, з технічного паспорту на вищезазначену квартиру вбачається, про можливість встановлення порядку користування спірною квартирою за запропонованим ОСОБА_3 варіантом, що забезпечить рівні права у користуванні спірною квартирою та законне право володільців майна відповідно до належних їм часток, такий варіант є найбільш ефективним та раціональним, і не порушує права кожного співвласника.

Натомість, суд першої інстанції відмовляючи у задоволені зустрічного позову в частині встановлення порядку користування спірною квартирою , в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, встановив не в повному обсязі фактичні обставини, які мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, дійшов помилкового висновку про неможливість встановлення порядку користування спірною квартирою у зв"язку з відсутністю висновків судово-технічної експертизи.

Водночас, виходячи з положень ст. 183 ЦК України та роз'яснень, викладених у п. п. 6, 7 вищезазначеної постанови, обов"язок надання висновків технічної експертизи має місце при розгляді спорів щодо варіантів поділу, виділу будинку( квартири) в натурі.

Слід також зазначати, що при встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку ( квартири), виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє права спільної часткової власності на це майно.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року справа № 6-12цс13, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Виходячи з наведеного колегія судді вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про встановлення порядку користування спірною квартирою не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року у цій справі в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 в наступному порядку .

Виділити ОСОБА_3 в користування кімату № 7 площею 15.2 кв. м, кімнату № 5 площею 10.0 кв. м .

Виділити ОСОБА_6 в користування кімнату № 8 площею 19.1 кв. м, кімнату № 6 площею 9.7 кв. м..

Залишити ОСОБА_3, ОСОБА_7 в спільному користуванні коридор № 1 площею 12.8 кв. м, коридор № 2 площею 1.2 кв. м. ванну № 3 площею 4.8 в.м, вбиральню № 4 площею 1.3 кв. м., кхню № 9 площе 8.3 кв. м.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: