АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/231/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2259/15Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Автозаволської районної ради м Кременчука Полтавської області

на рішення Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 30 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Автозаволської районної ради м Кременчука Полтавської області про стягнення інфляційних витрат та 3% річних від суми боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука за період прострочення виконання грошового зобов'язання 133,91 грн. у рахунок відшкодування інфляційний втрат та 14,96 грн. 3% річних від суми боргу.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області віл 29 липня 2014 року виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука нараховано до виплати 1166,74 грн. матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2012 рік.

Відповідач не виконує своє боргове зобов'язання та не виплачує зазначену суму.

Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 30 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати за невиконання основного зобов'язання за період з 01 серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 133,91 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив виконком Автозаводської районної ради м. Кременчука, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 травня 2015 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області нарахувати та виплатити їй матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2012 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати, з урахуванням виплаченої в 2012 році суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на виконання якої відповідач нарахував їй кошти в сумі 1166, 74 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Виходячи з зазначеного, положення статті 625 ЦК України поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

У даному випадку, спірні правовідносини між сторонами у справі виникли не з договірних грошових зобов'язань (порушення грошового зобов'язання), а з примусового виконання судового рішення, що регулюються нормами Закону України «Про виконавче провадження». А тому, норми ст. 625 ЦК України у частині відповідальності за порушення грошового зобов'язання боржника перед кредитором не можуть застосовуватися.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, судом першої інстанції залишено поза увагою, що остання просила стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за порушення грошового зобов'язання, на підставі ст. 625 ЦК України, у зв'язку з невиконанням рішення суду, а не компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в порядку, встановленому постановою КМУ від 23 квітня 1999 року №962.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно зпостановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що нею не заявлялися вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, отже, при ухваленні рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат в порядку ст. 625 ЦК України не підлягають до задоволення.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Автозаволської районної ради м Кременчука Полтавської області - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 30 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Автозаволської районної ради м Кременчука Полтавської області про стягнення інфляційних витрат - відмовити.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: