Справа № 392/699/15-ц
Провадження № 2/392/402/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мала Виска позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ліки Кіровоградщини», Новомиргородської центральної районної аптеки № 35 Публічного акціонерного товариства «Ліки Кіровоградщини» про зміну формулювання причин звільнення та стягнення допомоги по соціальному страхуванню, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Ліки Кіровоградщини», Новомиргородської центральної районної аптеки № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» про зміну формулювання причин звільнення та стягнення допомоги по соціальному страхуванню, в якому просила суд зобов'язати відповідача змінити формулювання причин звільнення в Наказі (розпорядженні) № 18 від 10 квітня 2015 року із статті 38 КЗпП України на п. 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) та внести виправлення до трудової книжки серії НОМЕР_2, а також стягнути з відповідача 359,45 грн. невиплаченої їй допомоги по соціальному страхуванню.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Ліки Кіровоградщини» де працювала прибиральницею службових приміщень в Новомиргородській філії Центральної районної аптеки № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини». Зазначає, що 02 квітня 2015 року близько 15 години вона отримала виробничу травму, у зв'язку із чим звернулася до Маловисківської центральної районної лікарні і в період з 03 квітня по 10 квітня 2015 року включно перебувала на амбулаторному лікуванні, 10 квітня 2015 року їй було запропоновано звільнитися, оскільки на її думку керівництво було незгодне з її хворобою та відкритим Листком непрацездатності і того ж дня нею була написана заява про звільнення з 11 квітня 2015 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (припинення трудового договору за згодою сторін). Вказує на те, що 10 квітня 2015 року був виданий Наказ (розпорядження) № 18 від 10 квітня 2015 року про її звільнення на підставі статті 38 КЗпП України, згідно заяви, хоча вона просила звільнити її на підставі п. 1 статті 36 КЗпП України. Крім того вказує, що при звільненні їй не була виплачена допомога по соціальному страхуванню по виробничій травмі, що складає за 6 робочих днів 359 грн. 45 коп., оскільки її заробітна плата складає 1318 грн. на місяць.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали пред'явлений позов та додатково пояснили, що на під час роботи 02 квітня 2015 року вона отримала травму пальця правої кисті, наступного дня вона звернулася до медичної установи та їй був відкритий лікарняний лист, у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності. 10 квітня 2015 року заява про звільнення, із зазначенням підстави припинення трудового договору «за згодою сторін» була нею написана без тиску та з власної ініціативи, підставу звільнення, а також дату звільнення вона ні з ким не погоджувала і передала заяву про звільнення, а також оригінал листа непрацездатності бухгалтеру Новомиргородської центральної районної аптеки № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» на ім'я Катерина та повідомила про це завідуючу аптеки № 33 ОСОБА_4.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, надавши письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що позивач надавала пояснення відповідачу з приводу отриманої травми, в яких вказала, що травму вона отримала вдома. Вказує на те, що жодної домовленості ОСОБА_1 та уповноваженими на те посадовими особами ПАТ «Ліки Кіровоградщини» про припинення трудового договору між сторонами на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України не було, а тому вважає, що ПАТ «Ліки Кіровоградщини» обґрунтовано звільнив позивача з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України. Крім того, в обґрунтування правомірності невиплати допомоги по соціальному страхуванню у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності, зазначає проте, що 02 квітня 2015 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_1 перебувала на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку із чим був складений відповідний Акт і відповідач також відмовилася від проходження обстеження у лікувальному закладі, через що був виданий Наказ про відсторонення її від роботи 02 квітня 2015 року. Також зазначає, що позивачу потрібно було відразу ж після отримання виробничої травми 02 квітня 2015 року - забій другого пальця правої кисті звернутися до медичної установи, а не чекати 03 квітня 2015 року.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В період з 05 листопада 2012 року - 11 квітня 2015 року ОСОБА_1 працювала прибиральницею службових приміщень Новомиргородської філії центральної районної аптеки № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини», що підтверджується записами в Трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 11 червня 2015 року, основними видами діяльності ПАТ «Ліки Кіровоградщини» є оптова торгівля фармацевтичними товарами та роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, керівником якої є ОСОБА_6. Крім того, має один із таких структурних підрозділів юридичної особи - Новомиргородська філія - Центральна районна аптека № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» (Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Леніна, буд. 94).

Згідно Наказу № 44-к від 08 квітня 2015 року ПАТ «Ліки Кіровоградщини», виконання обов'язків завідувача Новомиргородської філії - ЦРА № 35 було покладено на ОСОБА_7 з 08 квітня 2015 року, на час перебування на лікарняному ОСОБА_8, який перебував на лікарняному в період з 07 квітня 2015 року - 05 червня 2015 року (а.с. 75, 128).

Таким чином, уповноваженою особою в період з 07 квітня 2015 року - 05 червня 2015 року завідувача Новомиргородської філії - ЦРА № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» була ОСОБА_7.

Як вбачається з п./п. 1.8.Положення про Новомиргородську філію - центральну районну аптеку № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини», до структурних підрозділів Новомиргородської філії - центральної районної аптеки № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» належить - Центральна районна аптека № 33 (Кіровоградська область, м. Мала Виска, вул. Шевченка, буд. № 9) (а.с. 77).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо працювала прибиральницею службових приміщень в Центральній районній аптеці № 33 Новомиргородської філії - центральної районної аптеки № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини».

Згідно з п./п. 6.9.4. п. 6.9. Положення про Новомиргородську філію - центральну районну аптеку № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» завідувач філії має право - здійснювати прийняття працівників згідно штатного розкладу та їх звільнення (а.с. 78).

З п./п. 10.2. Положення про Новомиргородську філію - центральну районну аптеку № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» вбачається, що Товариством визначаються оклади, форми і системи оплати праці працівників, стимулюючі збільшення її продуктивності якості і культури обслуговування, зниження невиробничих затрат і реалізацію принципів розподілу винагороди за кінцевими результатами (а.с. 81).

Під час судового розгляду було встановлено, що оплата праці працівників здійснюється безпосередньо ПАТ «Ліки Кіровоградщини», а не Новомиргородською філією - центральної районної аптеки № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини», оскільки філія не є окремою юридичною особою.

Матеріалами цивільної справи підтверджується та обставина, що 10 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Начальника Новомиргородської філії № 35 ЦРА № 33 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» ОСОБА_8 про звільнення її із займаної посади, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 11 квітня 2015 року, вказана заява була прийнята бухгалтером (а.с. 6). Проте, як вбачається з копії цієї заяви, наданої представником відповідача, припинення трудового договору було погоджено керівником укладеного між позивачем та відповідачем на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 42).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є - угода сторін.

Стаття 38 КЗпП України передбачає порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП ( 322-08 ) (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП).

Таким чином, суд вважає правомірним звільнення ОСОБА_1 з посади прибиральниці службових приміщень Новомиргородської філії № 35 ЦРА № 33 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» і припинення трудового договору саме на підставі ст. 38 КЗпП України, оскільки як було визнано позивачем під час судового розгляду вона ні з ким із керівництва уповноваженого на її звільнення з роботи, не погоджувала таку підставу припинення трудового договору, як «за згодою сторін», а передала свою заяву про припинення трудового договору - бухгалтеру, у зв'язку із чим суд вважає законним видання Новомиргородською ЦРА № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» Наказу № 18 від 10 квітня 2015 року про звільнення з 11 квітня 2015 року ОСОБА_1 на підставі ст.. 38 КЗпП України, оскільки припинення трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України має бути за взаємною згодою, як зі сторони працівника, так і зі сторони роботодавця.

У зв'язку із чим, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо змінити формулювання причин звільнення в Наказі (розпорядженні) № 18 від 10 квітня 2015 року із статті 38 КЗпП України на п. 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) та внесення виправлень до трудової книжки серії НОМЕР_2 суд вважає - безпідставними та необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення невиплаченої допомоги по тимчасовій непрацездатності, суд виходить з наступного.

Як вбачається з Листка непрацездатності серії НОМЕР_3, ОСОБА_1 в період з 03 квітня 2015 року - 10 квітня 2015 року перебувала непрацездатною.

Актом від 02 квітня 2015 року було встановлено, що о 12 годині 02 квітня 2015 року ОСОБА_1 з'явилася на своєму робочому місці в нетверезому стані (а.с. 21).

02 травня 2015 року був складений Акт, відповідно якому прибиральниці службових приміщень ЦРА № 33 Новомиргородської філії ЦРА № 35 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння за направленням адміністрації, однак вона відмовилася його пройти. З нього вбачається, що він був складений в присутності ОСОБА_1, однак вона відмовилася його підписати (а.с. 20).

Наказом № 16 від 02 квітня 2015 року завідуючого Новомиргородської філії ЦРА № 33 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» ОСОБА_8 було відсторонено ОСОБА_1 02 квітня від роботи в аптеці № 33 (а.с. 22).

Надані представником докази перебування позивача на робочому місці у нетверезому стані суд вважає, неналежними доказами які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 02 квітня 2015 року у стані алкогольного сп'яніння, оскільки особи які його підписали не є спеціалісти відповідного медичної спеціальності, а тому не можуть кваліфіковано і правильно оцінити стан людини, а також у даних Актах не зазначений точний час їх складання.

Позивач надавала в суді пояснення в яких повідомила, що їй ніхто з керівництва не пропонував пройти будь-яке медичне обстеження на визначення стану алкогольного сп'яніння, крім того ні про які Акти які були складені відносно неї того дня їй не відомо, і припускає, що вони були не 02 квітня 2015 року, а в інший час.

Факт того, що ОСОБА_1 02 квітня 2015 року не перебувала у стані алкогольного сп'яніння на своєму робочому місці підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків: ОСОБА_9 (яка близько 19 год. 30 хв. спілкувалася з позивачем, і позивач передавала їй ліки, які вона придбавала на прохання свідка), ОСОБА_10 (покупця, який в період з 15 -16 години приходив до аптеки купувати ліки, спілкувався з позивачем і не відчував від ОСОБА_1 запаху алкоголю та ознак алкогольного сп'яніння).

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка працює разом із позивачем в одній аптеці повідомила суду, що їй як працівнику цієї аптеки нічого не було відомо про факт складання 02 квітня 2015 року уповноваженими особами аптеки Актів про виявлення ознак сп'яніння у ОСОБА_1, і про цю обставину в їхньому колективі до звернення ОСОБА_1 з позовом до суду ніхто взагалі не обговорював у трудовому колективі. Зі слів позивача їй відомо, що вона мала намір звільнятися з роботи через недоброзичливі відносини у колективі, повідомляла про це керівництво аптеки, яке їй сказало, що з цих питань необхідно їхати у м. Новомиргород, до уповноваженого на це керівництва.

В ст. 46 КЗпП України серед іншого зазначається, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі - появи на роботі в нетверезому стані.

Відповідачем не було надано Інструкції з відсторонення від роботи працівників, які перебувають у стані сп'яніння, що є внутрішнім нормативним актом підприємства, або правила внутрішнього трудового розпорядку підприємства чи колективного договору, які передбачали дії працівника та роботодавця у випадку ухилення працівника від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння працівника, а також доказів ознайомлення позивача з правила внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, з Наказу № 16 від 02 квітня 2015 року про відсторонення від роботи вбачається, що в ньому не зазначена підстава його прийняття, в ньому не зазначено якого року було відсторонено позивача від роботи, оскільки зазначена лише дата - 2 квітня, крім того, за своїм змістом він є немотивованим, з нього вбачається, що з ним не було ознайомлено працівника та не відбиралися, у зв'язку із відстороненням від роботи, пояснення ОСОБА_1.

Таким чином, у справі недостатньо даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 перебувала 02 квітня 2015 року на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння.

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 було отримано 02 квітня 2015 року ушкодження здоров'я - забій другого пальця правої кисті, пов'язаного саме з виконанням нею трудових обов'язків, оскільки це підтверджується власноручно написаною заявою (пояснювальною запискою) ОСОБА_1 від 06 квітня 2015 року, в якій вона вказує, що травму руки отримала вдома 02 квітня 2015 року, інших доказів, які б підтверджували факт виробничої травми, проведеного у зв'язку із цим розслідування, судом, шляхом здійснення відповідних запитів до компетентних органів, не встановлено (а.с. 24, 73).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» роботодавець зобов'язаний - надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застраховані особи мають право на - отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Стаття 18 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачає, що страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг - допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків - тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

В ч. 2 ст. 22 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» серед іншого зазначається, що Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивач отримала травму не пов'язану з нещасним випадком на виробництві та надала роботодавцю Листок непрацездатності, і отримання його роботодавцем не оспорювалося під час судового розгляду, прощо також свідчить і та обставина, що представником відповідача була також надана його копія, то це свідчить, що вимога позивача про виплату йому Допомоги по тимчасовій непрацездатності є обґрунтованою, але в частині оплати 5 (п'яти) днів.

Суд звертає увагу, що згідно діючого законодавства України оплата праці, в тому числі і допомога по тимчасовій непрацездатності здійснюється тільки за ті дні коли робітник повинен був працювати, допомога по тимчасовій непрацездатності не оплачується за вихідні (неробочі) дні і підлягає оподаткуванню, згідно діючого законодавства України.

Позивачем було визнано в судовому засіданні 17 вересня 2015 року, що згідно графіку його роботи, субота та неділя є вихідними днями і у ці дні вона не виконувала свої трудові обов'язки.

Тому, враховуючи те, що позивач перебувала в непрацездатному стані 8 (вісім) днів, починаючи з 3 квітня 2015 року (п'ятниця), то роботодавець повинен здійснити їй виплату за 5 днів, тобто за 4, 5, 6, 7 квітня 2015 року, проте 4 та 5 квітня 2015 року є вихідними днями (субота та неділя), тому обґрунтованими є вимоги позивача, щодо стягнення з ПАТ «Ліки Кіровоградщини» допомоги по тимчасовій непрацездатності за 3, 6 та 7 квітня 2015 року, оскільки починаючи з шостого дня (календарного дня) непрацездатності виплата допомоги повинна здійснюватися Фондом соціального страхування України, тобто за 8-10 квітня 2015 року.

Позивачем позовні вимоги до Фонду соціального страхування України не пред'являлися, сторонам у справі роз'яснювалися положення ст. 10 ЦПК України і зокрема позивачу у судовому засіданні, що мало місце 23 липня 2015 року наголошувалося про наявність нормативно-правових актів, які передбачають порядок і розміри виплати допомоги з тимчасової непрацездатності.

З наданим позивачем розрахунком допомоги по тимчасовій непрацездатності суд погодитися не може, оскільки він зроблений без повного врахування робочих днів та розміру її заробітної плати (а.с. 124-126).

З наданого представником відповідача ПАТ «Ліки Кіровоградщини» розрахунку розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка підлягає виплаті ОСОБА_1, згідно Лікарняного листа від 03 квітня 2015 року за рахунок роботодавця вбачається, що її розмір становить - 218,34 грн., з розрахунком якої суд погоджується (а.с. 130).

Відповідачем не було надано доказів виконання положень ч. 1. Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» по розгляду звернення ОСОБА_1 щодо виплати їй допомоги по тимчасовій непрацездатності (документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п'яти днів після винесення відповідного рішення).

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «Ліки Кіровоградщини» допомоги по тимчасовій непрацездатності підлягають задоволенню частково, а саме - в розмірі грошової суми 218,34 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218, 222, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 про зміну формулювання причин звільнення та стягнення допомоги по соціальному страхуванню - завдольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ліки Кіровоградщини» (м. Кіровоград, вул. Районна, буд. № 1; ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) грошову суму в розмірі 218,34 грн. (двісті вісімнадцять гривень 34 коп.), без врахування податків та інших загальнообов'язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ліки Кіровоградщини» (м. Кіровоград, вул. Районна, буд. № 1; ) на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 вересня 2015 року.

Суддя Д.М. Кратко