Справа № 343/1902/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1188/2015
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

з участю: представників апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 та зустрічним позовом ОСОБА_9 про визнання права власності, - за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Долинського районного суду від 17 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_7 звернулась в суд з даним позовом, вказавши що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10, яка склала заповіт на користь чоловіка позивачки ОСОБА_2, який в шестимісячний строк після смерті матері спадщину прийняв. Спадкоємцями першої черги померлого ОСОБА_2 є його повнолітні діти - відповідачі по справі та позивачка. В зв'язку з відсутністю будь-яких даних про право власності на майно - будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 Долинського району та автомобіля НОМЕР_1, спадкоємці не змогли оформити свідоцтво на спадщину. Крім того згідно акту опису, складеного після смерті чоловіка, описано й рухоме майно - засоби виробництва, які позивачка вважає своєю особистою власністю, оскільки використовувала їх для ведення підприємницької діяльності. Просила визнати за нею право власності на 1/3 частини спірного будинковолодіння та автомобіля та на все майно згідно вказаного акту опису на суму 20000 грн.

ОСОБА_5 звернулась в суд зустрічним позовом, вимоги якого мотивувала тим, що за ОСОБА_10 рахувалось будинковолодіння в АДРЕСА_1, ? якого успадкував ОСОБА_2 Таким чином вона спадкує за померлим батьком 1/6 будинковолодіння, 1/3 спірного автомобіля, 1/3 рухомого майна придбаного спадкодавцем до шлюбу з відповідачкою та 1/6 майна придбаного за час шлюбу.

Ухвалою Долинського районного суду від 17.03.2015 року визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, згідно якої 1. сторони визнають право власності кожної на 1/6 частину будинковолодіння в АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку площею 73,2 м.кв., шопи площею 13.5 кв.м.. стодоли площею 33,4 кв.м., стайні площею 30,3 кв.м., літньої кухні площею 46,9 кв.м., гаража площею 18,2 кв.м., стодоли площею 39,3 кв.м, загальною вартістю 80 000 грн.,

2. визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на наступне майно - шліфувально-токарний верстат кустарного виробництва ціною 5112 грн., компресор кустарного виробництва вартістю 3159 грн., 3. визнано за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за законом на наступне майно - верстат-гіблярка кустарного виробництва вартістю 3744 грн., зварювальний апарат вартістю 630 грн., рубанок електричний вартістю 765 грн., фасонно-фрезерний верстат вартістю 850 грн., лобзик ручний електричний вартістю 595 грн., машина ручна електрична стрічково-шліфувальна вартістю 1360 грн., 4. інше майно, яке зазначено в акті опису майна від 01.10.2013 року та автомобіль НОМЕР_2 залишити за ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 зобов'язуються сплатити на користь ОСОБА_5 по 1333 грн. витрат по оплаті вартості проведення експертизи.

На дану ухвалу в порядку ст.292 ЦПК України ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що укладеною мировою угодою порушуються його права.

Вказує, що після смерті його матері та брата у його приватну власність перейшло все належне їм майно, оскільки відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим 25.07.2012 року секретарем Рахинянської сільської ради, по якому на даний час єдиним спадкоємцем всього належного його матері майна є він, оскільки його брат ОСОБА_2 помер, не прийнявши спадщини за матір'ю.

В порушення норм процесуального права до участі в справі не було залучено ні його, ні Рахинянську сільську раду. Крім того, про відсутність прав на спірне будинковолодіння свідчать довідки, видані сільською радою.

Просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Встановлено, що спір між сторонами виник в зв'язку з поділом спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме ? частини будинковолодіння по АДРЕСА_2 Долинського району, автомобіль НОМЕР_3 та рухомого майна згідно складеного акту опису від 01.10.2013 року. Нотаріус Долинської районної державної нотаріальної контори відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які б підтверджували право власності померлого на це майно та факт придбання цього майна спільно з ОСОБА_7 під час шлюбу.

І сторони в справі, і апелянт вказували про належність спірного будинковолодіння ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не брав участі у справі, не заявляв своїх вимог на предмет спору.

Згідно заповіту від 25.07.2012 року, посвідченого секретарем виконкому Рахинянської сільської ради та зареєстрованому с спадковому реєстрі, ОСОБА_10 все своє майно заповіла ОСОБА_12 та ОСОБА_13, а землю в урочищі «Торока» - ОСОБА_14

З наданого апелянтом витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі спадщину він прийняв подавши заяву в Долинську районну державну нотаріальну контору в встановлений шестимісячний термін. Натомість в матеріалах справи немає підтвердження, що померлий ОСОБА_2 відповідно до ст.ст.1268 та 1269 ЦК України також прийняв спадщину за матір'ю.

Крім того, апелянтом заявлені претензії на рухоме майно, що було предметом спору і питання визнання права власності на яке не доводилось.

Відповідно до частин 1, 5 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Затвердження судом мирової угоди, як форма вирішення спору є спрощеною процесуальною процедурою, в якій не передбачено обов'язку доказування та оцінки доказів.

Визнаючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив з того, що укладена між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мирова угода не суперечить закону, зроблена з метою вирішення спору та не порушує законних прав та інтересів інших осіб.

Суд не звернув увагу на те, що в справі не брав участь ОСОБА_2, як спадкоємець майна ОСОБА_10, що позбавило його права надавати докази для підтвердження своєї частки в праві на спадщину. Також в матеріалах справи відсутні докази набуття сторонами у справі права власності на спірне майно, в зв'язку з чим до участі у справі не був залучений орган місцевого самоврядування.

Зважаючи на наведене ухвала Долинського районного суду від 17 березня 2015 року підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307; 312-315; 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду від 17 березня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

Р.Й. Матківський