Справа № 265/3397/15-ц
Провадження № 2/265/1635/15
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

12 червня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2015 року, після отримання 11.06.2015 року відомостей з Орджонікідзевського РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області, суддею Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 було відкрито провадження у справі №265/3397/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів.

В цей же день, 12.06.2015 року, від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову. Відповідно до якої, остання просила до розгляду заяви про забезпечення позову зробити запит до МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» та Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо наявності нерухомого майна у відповідача ОСОБА_3, а після отримання відповіді та наявності нерухомого майна, просила накласти арешт на майно ОСОБА_3 до винесення судом рішення по даній справі.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову вирішується суддею чи судом, який розглядає справу, в той же день без повідомлення відповідача й інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суддя вважає, що подана заява не відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_2 просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно. Проте, на яке конкретно майно відповідача, вона не зазначає, так як у неї відсутні необхідні відомості.

Встановлена ч.1 ст.153 ЦПК України, вимога щодо необхідності вирішення заяви про забезпечення позову в день її надходження, на думку судді, позбавляє його можливості щодо витребування інформації від третіх осіб про конкретне майно, на яке може бути накладений арешт, так як це вимагає певного часу.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. А п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснює, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, на час подання, заява позивача ОСОБА_2 не містить відомостей, які потрібні для забезпечення позову та оцінки співмірності виду забезпечення позову із заявленими нею вимогами.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 208-210, 293, 294 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернути заявниці.

2. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя А.В. Щербіна