АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №623/189/14ц
Провадження№ 22-ц /790/6439/15 Головуючий 1 інст. - Зелінський В.Г.
Категорія: спадкові Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Піддубного Р.М., Пилипчик Н.П.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи - управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області, ОСОБА_5, про визнання права власності на частку у спадщині в порядку спадкування за законом, -

вирішила:

У січні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з зазначеним позовом. Позивачі просили визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку, а за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/12 частку у спадщині в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 19 577 гривень, а на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 6526 гривень.

Посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсіонером ОСОБА_6 державної та додаткової пенсій у розмірі 78 308,84 гривень.

Спадкоємцями першої черги є: батько померлого - позивач ОСОБА_2, мати померлого - ОСОБА_7 та два його сини - ОСОБА_1 (відповідач) та ОСОБА_5 (третя особа). ОСОБА_7, яка прийняла спадщину після смерті сина, померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщину після неї прийняли діти останньої - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (позивачі).

Позивачам стало відомо, що нараховану та не отриману за життя ОСОБА_6 пенсію, управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області було у повному обсязі виплачено сину померлого - ОСОБА_1, який разом з батьком не проживав, чим порушено спадкові права інших спадкоємців.

Позивачі вважають, що відповідно до ст.ст.1218, 1227 ЦК України ці кошти входять до складу спадщини, а тому повинні бути стягнуті з відповідача на йх користь відповідно до часток кожного з них у спадщині.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 липня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність судового рішення в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с.18).

Після його смерті була заведена спадкова справа з матеріалів якої вбачається, що у встановлений законом строк спадщину прийняли батьки померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_7, син померлого - ОСОБА_5, а син померлого - ОСОБА_1 від своєї частки у спадщині відмовився на користь брата - ОСОБА_5 (а.с.199-213).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 (а.с.19). Дані про спадкоємців останньої у матеріалах справи відсутні.

Судом також встановлено, що постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2010 року було зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_6 у відповідності зі ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внасідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру пенсії, встановленої у ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням визначеного законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На виконання цього судового рішення у квітні 2011 року по пенсійній справі ОСОБА_6 був проведений перерахунок пенсії та нарахування боргу за період з 22 травня 2008 року по 30 квітня 2011 року в розмірі 78 308,84 гривні. Нарахування було проведено в квітні місяці 2011 року та надано на виплату на травень 2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Недоодержану різницю в пенсії після смерті ОСОБА_6 управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області було виплачено сину померлого - ОСОБА_1 відповідно до положень ст.52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 з 2005 року і на даний час зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1. Дана обставина підтверджується довідкою виконкому Ізюмської міськради, паспортом ОСОБА_1, матеріалами спадкової справи За цією ж адресою був зареєстрований і ОСОБА_6 (а.с.47,141,200,203,217,218).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні грошові кошти є вкладом, а відповідно до ч.2 ст.1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Крім того, суд вважав встановленим той факт, що позивачі успадкували право ОСОБА_7 на частину у спадщині після смерті її сина - ОСОБА_6.

Такий висновок не ґрунтується на законі.

Так, матеріали справи свідчать і визнається позивачами, що отримана відповідачем ОСОБА_1 грошова сума є пенсією, яка була нарахована пенсіонеру ОСОБА_6 та яку він не одержав у зв'язку зі смертю.

Отже, висновок суду, що спірна грошова сума є вкладом не відповідає фактичним обставинам у справі, а відтак застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ч.2 ст.1228 ЦК України є помилковим.

Відповідно до ст.1227 ЦК України, суми пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено наступне:

- cума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали;

- члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини;

у разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну;

- у разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у травні 2011 року, тобто протягом шести місяці з дня відкриття спадщини, звернувся до управління Пенсійного фонду України з відповідною заявою про виплату йому недоодержаної пенсії батька (а.с.138) і така пенсія була йому виплачена відповідно до приписів ст.52 зазначеного вище Закону. Заяв від інших осіб, які за Законом мали право на отримання спірної суми до управління Пенсійного фонду не надходило.

Посилання позивачів на те, що ОСОБА_1 не мав права на отримання спірної суми, оскільки він не проживав разом з батьком є бездоказовими.

Так, відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У матеріалах справи наявні докази, які підтверджують факт реєстрації пенсіонера ОСОБА_6 на день смерті останнього, та його сина - ОСОБА_1 за однією адресою: АДРЕСА_1.

Жодних доказів на спростування цієї обставини чи на підтвердження факту постійного не проживання зазначених осіб за місцем своєї реєстрації, у порушення ст.ст.10,60 ЦПК України, позивачі суду не надали.

Не містять матеріали справи і доказів на підтвердження неправомірності дій управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області при здійсненні виплати спірної суми ОСОБА_1 в порядку ст.52 зазначеного вище Закону.

За приписами ж ст.11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, що надані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі.

За таких обставин, відсутні правові підстави вважати, що спірна сума входить до складу спадщини.

Слід зазначити і те, що висновок суду першої інстанції про успадкування позивачами права ОСОБА_7 на частку у спадщині після смерті її сина ОСОБА_6 не підтверджено жодним доказом, оскільки інформація по спадковій справі ОСОБА_7 у матеріалах справи взагалі відсутня.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.п.1, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді