Справа № 357/9864/14-ц Головуючий у І інстанції Ярмола О.Я.
Провадження № 22-ц/780/326/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мельника Я.С., Приходька К.П.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області, комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна, усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи : Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області, комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду, про визнання добросовісним набувачем,

ВСТАНОВИ Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який мотивувала наступним:

З серпня 1991 року по лютий 1996 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, а з 1995 року була зареєстрована в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1. В березні 2012 року її колишній чоловік з порушенням встановленого законом порядку зняв її з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. Розпорядженням комунального підприємства Білоцерківської міської ради „Служба приватизації державного житлового фонду" № 1-2-10 від 02 квітня 2012 року спірну квартиру передано ОСОБА_6 у власність квартиру. 07 квітня 2012 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_6 відчужив квартиру ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. 10 липня 2012 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу відчужив зазначену квартиру ОСОБА_4

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року зобов'язано Білоцерківський міський відділ Управління держаної міграційної служби у Київській області провести реєстрацію ОСОБА_2 за адресою спірної квартири.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2014 року визнано незаконним та скасовано розпорядження комунального підприємства Білоцерківської міської ради „Служба приватизації державного житлового фонду" № 1-2-10 від 02 квітня 2012 року про передачу ОСОБА_6 у власність спірної квартири, визнано недійсним свідоцтво про право власності № 44272 від 02 квітня 2012 року на цю ж квартиру, видане на ім'я ОСОБА_6

Зважаючи на наведене, позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 07 квітня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, витребувати квартиру з володіння ОСОБА_4, усунути перешкоди в її користуванні квартирою шляхом виселення ОСОБА_4 та вселити позивача до вказаної квартири.

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати його добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року первісний позов задоволено частково. Усунено перешкоди в користуванні ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення її до вказаної квартири. У задоволенні іншої частини позовних вимог за первісним позовом відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просила рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції незаконно відмовлено у задоволенні її позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування з володіння ОСОБА_4 даної квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення ОСОБА_4 Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Згідно положень ст. 3 ЦПК України в порядку цивільного судочинства суд здійснює захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду.

У відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що її незаконно було знято з реєстрації у спірній квартирі. Таким чином, оскільки усі особи, які проживають у житлі державної форми власності, мають право на отримання у встановленому порядку зазначеного житла у власність (приватизацію житла), позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири її колишнім чоловіком є недійсним, оскільки той не мав права її продавати, а сама квартира має бути витребувана у особи, яка згодом придбала вказану квартиру за наступним відплатним договором з виселенням цієї особи з квартири.

Проаналізувавши доводи позивача та дослідивши обставини справи, суд першої інстанції визнав безпідставними наведені вище твердженнями позивача, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

У своєму позові в якості підстав для задоволення позовних вимог позивач посилається правовими нормами, які захищають право власника на належну йому річ. В той же час, як було встановлено в ході розгляду справи, позивач не є і ніколи не була власником/співвласником спірної квартири. За таких умов права власника на захист належного йому майна та витребування його із чужого незаконного володіння не розповсюджуються в даному випадку на позивача. Саме ж гіпотетичне право в майбутньому у разі виконання вимог закону та наявності для цього усіх передбачених законом підстав на приватизацію житла (яке може настати, а може й не настати) не наділяє позивача правами власника такого житла, що зумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог із заявлених підстав.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді