Справа № 464/9217/15-ц
пр.№ 2/464/2660/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Бень І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути з відповідача в свою користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 25.08.2007р.н., у розмірі 10 129,88 грн., що складається з 1/2 частини понесених нею витрат на лікування дитини, у звязку з її хворобою, а саме: на операцію 7 227,88 грн. та 29 курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації 2 902 грн. В обгрунтування позову покликається на те, що з 21.10.2006р. по 15.09.2009р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 25.08.2007р. народився син ОСОБА_5, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. За рішенням Франківського районного суду м.Львова від 02.09.2015р. відповідач ОСОБА_3 позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 Водночас, в силу положень ч.2 ст.166 СК України, відповідач, хоча і позбавлений батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. На даний час відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобовязаний і може її надавати, а також не приймає жодної участі у додаткових витратах на дитину, які зумовлені лікуванням останньої, як інваліда з дитинства. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.07.2015р., їй, як позивачу по справі присуджено аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, проте вказаних коштів не вистачає. Син ОСОБА_5, являється інвалідом з дитинства, діагноз: ДЦП, правобічний геміпарез; в силу даного захворювання потребує обовязкового проходження реабілітації (3-4 рази на рік) в спеціалізованих клініках, зокрема, на даний час, від народження пройдено 29 курсів інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Інституті проблем медичної реабілітації; за рекомендацією лікарів, відвідуються заняття та секції з плавання; відвідуються індивідуальні заняття з іпотерапії. Крім того, для покращення дрібної моторики та загального стану ОСОБА_4, 05 вересня 2015р. проведено хірургічне втручання (поетапна фібротомія) під загальною анестезією, при цьому вартість операції становила 44 000 руб. (згідно офіційного курсу становить 14 455,76 грн.). З огляду на наведене просить стягнути з відповідача половину вартості фактично понесених витрат на лікування дитини.

В судовому засіданні позивач позов та подані до нього уточнення позовних вимог підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, усвідомлює, що дитина потребує матеріальної допомоги, проте вважає, що оскільки він позбавлений відносно сина батьківських прав, відповідно не зобовязаний нести витрати на його лікування, а крім того зазначає, що на даний час не володіє такою сумою коштів, яку просить стягнути позивач, а тому не вбачає підстав для задоволення даного позову.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з свідоцтва про народження серії 1-СГ № 118237 від 04.09.2007 року, відповідач ОСОБА_3 являється батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак, зобовязаний утримувати його до досягнення нею повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.09.2009р. частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, зареєстрований 21.10.2006р. у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3995; стягувати з ОСОБА_3, 18.07.1980р.н. в користь ОСОБА_6, 08.01.1983р.н., аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 25.08.2007р.н., в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.06.2009р. і до досягнення ним повноліття. В подальшому, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.07.2015р. змінено розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.09.2009 року та вирішено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 25.08.2007р. аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття.

Згідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989р., яка набула чинності для України 27.09.1991р., кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Аналогічна за змістом позиція викладена у ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися на перед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_4, 2007р.н., являється дитиною-інвалідом з дитинства з діагнозом: ДЦП. Правобічний геміпарез., що підтверджується посвідченням серії ААБ № 102052, виданим 09.04.2009р. Сихівським відділом соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. В силу даного захворювання дитина потребує обовязкового проходження курсів реабілітації в спеціалізованих закладах охорони здоровя, в т.ч. систематичні заняття за рекомендаціями лікарів (індивідуальні заняття з іпотерапії, комплекс масажів, заняття з плавання, тощо), що відповідно зобовязує батьків дитини нести додаткові матеріальні витрати.

Крім того, для покращення дрібної моторики та загального стану дитини, 05.09.2015 року, на базі стаціонару Луцької міської лікарні, лікарями Інституту клінічної реабілітології (м.Тула) дитині ОСОБА_4 на першому етапі амбулаторного ортопедичного лікування проведено хірургічне втручання (поетапна фібротомія) під загальною анестезією, за методом доктора медичних наук, професора ОСОБА_7 з використанням спеціального виробу за патентом РФ № 2124864 «Спосіб лікування ортопедичних наслідків Дитячого церебрального паралічу» (надріз патологічно змінених частин мязів (рубців) для знешкодження локальних мязових контрактур больового синдрому, який має місце у дитині), що підтверджується справкою хворого ОСОБА_4 від 05.09.2015р. (а.с.14-15). Згідно представленої копії квитанції № 181436 від 05.09.2015р., фактично оплаченої позивачем, вартість вищевказаної операції становить 44 000 руб., що згідно офіційного курсу гривні до російського рубля станом на день проведення оплати 05.09.2015р. становить 14 1455,76 грн.

Також, позивач понесла витрати по оплаті 29-го курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації, який проходив син ОСОБА_5 в період з 14 по 25 грудня 2015р. в Інституті проблем медичної реабілітації (ТзОВ «Реабілітаційний центр «Еліта»), вартість якого, згідно копії представленої квитанції № НОМЕР_1 від 14.12.2015р. становить 5 804,00 грн. Результати проведеного курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації відображені у виписці з історії хвороби ОСОБА_4

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з наведеного суд вважає, що наявні всі підстави для покладення на відповідача обовязку сплатити половини фактично понесених додаткових витрат повязаних проходженням дитини лікування, а саме оплати за проведення операції (1/2 частина витрат, що становить 7 227,88 грн.) та проходження курсу реабілітації (1/2 частина витрат, що становить 2 902 грн.).

Згідно положень ст.88 ЦПК України судові витрати по розгляду справи слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.180, 185 Сімейного Кодексу України, ст.ст.1, 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) в користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) - 10 129 гривень 88 коп. додаткових витрат на дитину ОСОБА_4, 25.08.2007р.н.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) в дохід держави 487 гривень 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуючий: