Справа №333/8989/14-ц
Провадження №2/333/293/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом про визнання заповіту недійсним звернувся ОСОБА_1 Посилається на те, що 12.05.2014 року померла його бабуся ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Новокузнецька, б. 36а кв. 25. Він звернувся у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва та повідомлено, що бабуся залишила заповіт 04.09.2012 року, згідно якого все спадкове майно заповіла відповідачці. Вважає, що на час складання заповіту бабуся не усвідомлювала значення своїх дії, оскільки мала хворобу : «ішемічний інсульт», постійно приймала сильні ліки, що могло завадити їй правильно розуміти дійсні події та здійснити вільно своє волевиявлення. Керуючись ст.ст. 215, 225 ч.1 ЦК України просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 04.09.2012 року.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним.

Відповідачка та її представник ОСОБА_5 позов не визнали в повному обсязі. Пояснивши, що заповідач під час підписання заповіту розуміла значення своїх дій, вона дійсно перенесла два ішемічних інсульти, але заповіт був складений після першого інсульту, в цей час вона знаходилась в задовільному стані здоровя.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, в судове засідання не зявилась, про час та місце була сповіщена належним чином.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

Позивач ОСОБА_1 є онуком померлої, 12.05.2014 р. ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, копіями свідоцтва про смерть (а.с. 7-12).

ОСОБА_4 за життя склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 04.09.2012 року. Згідно цього заповіту вона все своє майно заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. На заповіті власноруч ОСОБА_4 написано, що заповіт нею прочитаний вголос та підписаний власноручно (а.с.28-29).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З метою визначення психічного стану заповідача на момент складання заповіту від 04.09.2012 року судом була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №351, експерти прийшли до висновку, що ОСОБА_4 виявляла ознаки органічного ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, дисциркуляторну енцефалопатію, гіпертонічну хворобу, ішемічний інсульт 31.05.2012 року). У звязку з відсутністю нагляду за підекспертною та опису її психічного стану на період, що цікавить суд винести експертне рішення та відповісти на питання: чи могла ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій та керувати ними на період складання заповіту 04.09.2012 р. не представляється можливим (а.с.123).

Суд не вбачає підстав не брати до уваги як належний доказ висновок судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану заповідача на час складання заповіту від 04.09.2012 року, оскільки, досліджуючи стан ОСОБА_4, комісія вивчала стан заповідача за медичними документами.

Дійсно, згідно матеріалів справи ОСОБА_4 31.05.2012 року перенесла ішемічний інсульт у правій скроньо-тім'яній області. Але 07.06.2012 року міститься запис, що стан хворої стабільний, контактна, орієнтовна. Аналогічний запис зроблений і за 11.06.2012 р. у виписному щоденнику.

Отже, посилань на будь-які психічні розлади заповідача на час складання заповіту, тобто на 04.09.2012 р., не містяться ні в матеріалах справи, ні в медичній документації.

Другий ішемічний інсульт стався з ОСОБА_4, вже після складання заповіту, 28.10.2012 р.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності у межах позовних вимог, суд вважає, що позивач не довів того, що складання ОСОБА_4 заповіту, 04.09.2012 р. не було вільним і не відповідало її волі, що під час складання заповіту вона не розуміла значення свої дій та не могла ним керувати, отже підстав для задоволення позову не має.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська