Справа № 466/8672/14 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/4993/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 48488 доларів США 75 центів та 25754 грн. 7 коп. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить таке скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що рішення не відповідає вимогам закону та обставинам справи. На думку апелянта, позивач не вправі був змінювати позовні вимоги після початку розгляду справи по суті, натомість 23.04.2015 року подав заяву про зміну предмета позову, заявивши вимогу про стягнення 48488 доларів США 75 центів. Також вважає, що судом неправомірно стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 25754 грн. 7 коп. за несвоєчасне погашення заборгованості в іноземній валюті, оскільки фінансова санкція, згідно зі судовою практикою, на заборгованість в іноземній валюті не нараховується. Крім того, зазначає, що оскаржуване рішення не містить даних про період, за який били нараховані відсотки за користування кредитом та пеня.

В судове засідання відповідач, як і його представник, вдруге не з`явилися, тому справу заслухано у їхній відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України,рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, оскаржуване рішення відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 20 лютого 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_2 надано кредит в сумі 52 000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19 лютого 2038 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити проценти в розмірі 9,50 % річних. Додатковою угодою № 1 від 3 лютого 2009 року сторони домовилися змінити кінцевий термін повернення кредиту на 19 лютого 2043 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримано умов укладеного кредитного договору, зокрема ОСОБА_2 не проводив сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотків згідно зі встановленим графіком погашення зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 48488, 75 доларів США та 25754, 07 грн.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів.

Згідно з ч.2 ст.31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову.

Відповідно до заяви про уточнення розміру позовних вимог, поданої 06.04.2015 року (а.с.112-128), позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №0 від 20.02.2008 року, що станом на 02.04.2015 року становить 48488, 75 доларів США, та пеню в розмірі 25754, 07 грн. До заяви ПАТ «УкрСиббанк» додано відповідний розрахунок заборгованості, який був досліджений судом першої інстанції, що, в свою чергу, спростовує доводи апелянта про нез`ясування періоду, за який нараховувалися відсотки по кредиту та пеня.

Подавши вищезазначену заяву, позивач не порушив норми цивільного процесуального законодавства, оскільки заяву про збільшення розміру позовних вимог подано 06.04.2015 року після скасування ухвалою судового засідання від 24.03.2015 року заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27.01.2015 року та призначення справи до розгляду в загальному порядку на 15.04.2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 4.1 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 20.02.2008 року передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених Договором, зокрема термінів повернення кредиту ( всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, зокрема, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

При цьому, банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дня порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов`язання, передбаченого договором.

Враховуючи те, що відповідна сума пені розрахована, виходячи із гривневого еквіваленту суми простроченого платежу (прострочення повернення частини кредиту та термінів сплати процентів), безпідставними є доводи апелянта в частині неправомірного нарахування пені на суму простроченого зобов`язання в розмірі 25754, 07 грн.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу яка не спростовує висновків суду першої інстанції необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції як таке, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, залишити без змін.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.