Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Дашковська С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління на рішення Міжгірського районного суду від 10 жовтня 2014 р. у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, про стягнення кредитної заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління як філії (надалі - Банк) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вересні 2014 р..

Просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 25835 грн. боргу, з яких 13053.36 грн. - основного боргу, 9683.96 грн. - відсотків за користування кредитом, 1906.15 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1192.33 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту, а також 258.36 грн. судового збору.

На обґрунтування зазначало, що 20.03.07 р. між Банком і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 55 на суму 15000 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 20% річних терміном по 20.03.10 р. У забезпечення виконання кредитного зобов'язання із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були укладені договори поруки, за якими поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Однак, ОСОБА_3 узятих на себе зобов'язань не виконував, у зв'язку з чим станом на 17.07.14 р. утворилася заборгованість на загальну суму 25835.80 грн.

Рішенням Міжгірського районного суду від 10.10.14 р. позов задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_3 на користь Банку 13269 грн. заборгованості та 243.60 грн. судових витрат.

Апелянт просить скасувати це рішення у частині відмови в задоволенні позову щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у розмірі 25835.80 грн. і відмови в задоволенні позову щодо стягнення з ОСОБА_3 9468.23 грн. відсотків за користування кредитом, 1906.15 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення указаних вимог. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що має право на задоволення свої вимог у повному обсязі та на те, що факт підробки кредитного договору і договорів поруки не знайшли свого підтвердження.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення - зміні, з таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із того, що строк дії договору закінчився 20.03.10 р. і після цієї дати нарахування процентів і пені є незаконними, а ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договір поруки не підписували.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком через його неповну відповідність фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Як видно із матеріалів справи, 20.03.05 р. Банк і ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 55 на суму 15000 грн. зі сплатою 20 % річних за користування кредитними коштами, терміном до 20.03.10 р., а з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - договори поруки (а.с.7-12).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 553, ч.ч.1-2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Свої зобов'язання ОСОБА_3 належним чином не виконував, що не заперечується, отже боржник та поручителі мають відповідати солідарно перед кредитором за невиконана кредитних зобов'язань.

Суд першої інстанції встановивши, що строк дії кредитного договору закінчився 20.03.10 р. і після цієї дати нарахування відсотків та пені є незаконними, не врахував, що положення ч.ч.3-4 ст. 267 ЦК України про застосування судом позовної давності лише за заявою сторони у спорі поширюються як на загальну, так і на спеціальну позовну давність, а відповідачі із заявою про застосування позовної давності до суду не зверталися.

Окрім того, відмовляючи в солідарному стягненні кредитної заборгованості з поручителів, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 договір не підписував, а вироком Воловецького районного суду від 07.05.14 р. встановлено, що ОСОБА_2 також не підписувала, однак цей висновок не відповідає фактичним обставинам справи.

Як видно із договору поруки № 55 від 20.03.07 р., ОСОБА_4 поручився за ОСОБА_3 і з умовами цього договору ознайомився, про що свідчить його підпис у договорі (а.с.7-8), а в мотивувальній частині вироку Воловецького районного суду від 07.05.14 р. суд визнав, що участь обвинуваченої ОСОБА_5 у злочині передбаченому ч.3 ст. 358 КК України, яка передбачає відповідальність за використання завідомо підробленого документа, а також у злочині передбаченому ч.2 ст. 190 КК України, що передбачає відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою вчинене повторно, в судовому засіданні не доведена, оскільки не доведено як факт підробки договорів поруки, кредитного договору про надання кредиту ОСОБА_3, так і факту отримання кредитних коштів у сумі 15000 грн.

Крім того, в цьому вироку вказано, що висновком експерта не підтверджено факт підробки договорів поруки укладених ОСОБА_4 та ОСОБА_2

За правилами ст.ст. 10, 60, 61 ч.4 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з положеннями ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У контексті наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у частині відмови в солідарному стягненню кредитної заборгованості та стягненню відсотків і пені підлягає скасуванню, а вказані вимоги - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 554, 1054 ЦК, ст.ст. 10, 60, 61, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління задовольнити.

2. Рішення Міжгірського районного суду від 10 жовтня 2014 р. змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.

2.1. Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління задовольнити повністю.

2.2. Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління 25835.80 грн. Кредитної заборгованості, яких: 13053.36 грн. - основний борг, 9683.96 грн.- відсотки за користування кредитом, 1906.15 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, і 1192.33 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків.

2.3 Стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління по 129.18 грн. судових витрат із кожного.

3. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: