Справа №474/430/15-ц 19.08.2015 19.08.2015 19.08.2015
Провадження №22-ц/784/2030/15
Провадження № 22ц/784/2030/15 Головуючий в 1 інстанції - Сокол Ф.Г.
Категорія 39 Доповідач - Маляренко І.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого: Маляренко І.Б. Суддів: Кутової Т.З., Крамаренко Т.В. За участю секретаря: Біляевої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2,

на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Врадіївська селищна рада Врадіївського району Миколаївської області, про визнання права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на жилий будинок АДРЕСА_1.

Звернувшись у встановлений строк до нотаріальної контори, він отримав відповідь про те, що його батько ОСОБА_5, в свою чергу, не звертався до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті свого батька (дідуся позивача) ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Його тітка - відповідачка ОСОБА_1 теж вважає, що її брат ОСОБА_8 не приймав спадщину після смерті їх батька ОСОБА_5 Тобто має місце спір про спадкове майно.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач також зазначив, що як онук ОСОБА_5 має право на спадщину в силу вимог ст. 1259 ЦК України.

Крім того, позивач посилався на те, що постійно допомагав і батьку, і дідусеві, допомагав матеріально, власною працею. Дід був неспроможний забезпечувати свої потреби внаслідок похилого віку. Батько ж хворів і теж потребував допомоги.

Позивачем купувались будівельні матеріали, виконувались ремонтні роботи.

З кінця 2010 року він разом з батьком виконував доручення ОСОБА_1 по управлінню жилим будинком, переуклав договір з енергопостачаючою організацією та сплачує за електроенергію. Він брав участь у похованні дідуся і батька, постійно проживає у будинку, підтримує його у належному стані, використовує земельну ділянку, веде підсобне господарство.

З урахуванням наведеного просив суд, уточнивши заявлені вимоги, надати йому право на спадкування разом зі спадкоємцем 1 черги за законом ОСОБА_1

Оскаржуваним рішенням у задоволенні заявлених ОСОБА_3 позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду не погодилась відповідачка ОСОБА_1, через представника подала апеляційну скаргу, де просила рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що судом встановлено факти, які не стосуються предмету позову та його підстав; суд вийшов за межі своїх повноважень та встановив обставини, які фактично позбавляють її права на майно в порядку спадкування; суд зробив невірні висновки та надав їм неправильну оцінку; порушив норми матеріального і цивільного процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно із ч.іст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина - жилий будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, ОСОБА_7, який помер у 2006 році, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_1 - діти померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_3, як уже зазначалося вище, є сином ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і,відповідно, онуком померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_3 послався на ст.ст. 1261-1265 ЦК України, з чим не погодився суд першої інстанції.

Суд дійшов вірного висновку, що оскільки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, то спадкові правовідносини регулюються законодавством, яке діяло на день його смерті, зокрема ЦК УРСР 1963 р.

Згідно зі ст. 529 зазначеного Кодекса при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Як уже зазначалося вище, батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто більш ніж через 13 років після смерті свого батька, дідуся позивача, ОСОБА_6.

Доказів того, що його батько прийняв спадщину в 2002 році у встановлений діючим на той час ЦК УРСР шестимісячний строк, позивач суду не надав, вимог щодо встановлення факту прийняття батьком спадщини після смерті дідуся не заявляв.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що ЦК УРСР не було передбачено можливості за рішенням суду визнати за особою право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, при встановленні того, що особа протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Проаналізувавши встановлені судом обставини по справі, колегія суддів вважає, що суд правильно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 за його необґрунтованістю.

Проте таким, що заслуговує на увагу, вважає колегія суддів довод апеляційної скарги щодо того, що оскаржуване рішення містить безпідставне посилання на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 09.06.2015 року в частині встановлення факту того, що ОСОБА_4 є особою, яка вважається такою, що прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління майном, оскільки зазначене зачіпає інтереси ОСОБА_1

Як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд першої інстанції послався на зазначений висновок рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 09.06.2015 року, обґрунтовуючи законність застосування ним ЦК УРСР 1963 року. Тобто, взяв до уваги як встановлений судом факт прийняття спадщини ОСОБА_4 у 2002 році.

При цьому суд не врахував того, що незалежно від того, прийняв хтось із спадкоємців спадщину після смерті померлого у 2002 році ОСОБА_6, чи не прийняв її, всі спори щодо даної спадщини регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року, бо правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Всі інші доводи апеляційної скарги, зокрема* стосовно пояснень нотаріуса Поплужної К.А., незаконності її дій при вирішенні питання про прийняття спадщини ОСОБА_4, на думку колегії, відношення до справи не мають і оцінці не підлягають.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року і ухвалення нового рішення про задоволення позову колегія судців вважає безпідставними, оскільки апелянт ОСОБА_1 у даній справі є відповідачкою, зустрічного позову не заявляла, і доказів того, що позивач ОСОБА_3 уповноважив її на підтримку заявлених ним вимог в суді апеляційної інстанції, не надала.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 09.06.2015 року в частині встановлення факту того, що ОСОБА_4 є особою, яка вважається такою, що прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління майном.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє, самостійних вимог на предмет спору - Врадіївська селищна рада Врадіївського району Миколаївської області, про визнання права на спадкування за законом - змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 09.06.2015 року в частині встановлення факту того, що ОСОБА_4 є особою, яка вважається такою, що прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління майном.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: