У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В., Василевича В.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 24 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про накладення стягнення на майно ,яке було передано спадкоємцям в натурі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 24 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про накладення стягнення на майно,яке було передано спадкоємцям в натурі, -відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 вказує, що висновки суду при вирішенні справи не відповідають обставинам справи.

Так, відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Обов'язки зі сплати заборгованості за аліментами на її користь та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів не припинились внаслідок смерті спадкодавця.

З врахуванням того, що вона просила накласти стягнення на майно в межах заборгованостей, які виникли перед нею за життя спадкодавця, то висновок суду про припинення зобов'язання зі сплати аліментів в правовідносинах, що склались, не має нічого спільного з обов'язком погасити заборгованість спадкодавця за рахунок майна, отриманого спадкоємцями у спадщину.

Статтею 1219 Цивільного кодексу України визначено виключний перелік прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця і до цього переліку не включено обов'язки зі сплати заборгованості за аліментами та зі сплати неустойки за прострочення аліментів.

Відповідно до ст.1282 цього Кодексу спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, що було передано спадкоємцям у натурі.

Судом проігноровано ту обставину,що вона згідно рішення суду від 31 січня 2006 року про стягнення аліментів на утримання сина, не отримала жодної гривні , а суд фактично здійснив скасування заборгованостей спадкодавця перед нею.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове , яким її позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається , що в липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась з позовом про накладення стягнення на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка одержана в натурі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/4 кожним як спадкоємцями ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнення просила накласти в рахунок погашення боргу померлого в сумі 390 777 гривень 48 коп.,який складається із заборгованості по аліментах на її користь в сумі 45215 гривень 16 коп. та стягнутої на її користь з ОСОБА_4 неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 345 563 грн.32 коп.

Відповідно до ст.1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відмовляючи в задоволенні позову , суд вірно покликався на положення ст. 1218 та ст. 1219 Цивільного кодексу України , відповідно до яких до складу спадщини не входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця і такими є зобов'язання зі сплати аліментів.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом правильно зазначено в рішенні, що згідно до вимог ст.608 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою і до таких зобов'язань законодавець відносить і виплату грошових сум за аліментними зобов'язаннями.

Доводи апеляційної скарги про те, законом до виключного переліку прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, - не включено обов'язки зі сплати заборгованості за аліментами та з сплати неустойки за прострочення аліментів, не відповідають визначеним у ст.1219 Цивільного кодексу України правам та обов'язкам, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, та які не входять до складу спадщини.

Висновок суду про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивачки шляхом накладення стягнення на нерухоме майно, отримане у спадщину відповідачам, є обґрунтованим і в силу того, що нею заявлено таку вимогу і до неповнолітнього сина, на утримання якого були стягнуті аліменти з спадкодавця.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Василевич В.С. Бондаренко Н.В.