АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/697/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів : Варвус Ю.Д., Гринчука Р.С.

при секретарі: Гриньовій А.М.

за участю представника позивача Сковороди О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/25401/14-ц за апеляційною скаргою кредитної спілки "Подільська" на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 січня 2015 року по справі за позовом кредитної спілки "Подільська" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

КС "Подільська", звертаючись до суду з позовом, вказувала, що 24 квітня 2012 року між нею і ОСОБА_2 був укладений договір кредиту на суму 10000 грн., зі сплатою 50 % річних на строк 24 місяці. В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, 24 квітня 2012 року між КС "Подільська" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 3438 А, також 24 квітня 2012 року був укладений договір поруки № 3438 Б був укладений між КС "Подільська" та ОСОБА_4 Позивач вказував, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак, позичальник ОСОБА_2 не виконував неналежним чином взяті на себе зобов'язання. У зв'язку з цим виникла заборгованість в сумі 38150 грн. 86 коп. Тому позивач просив стягнути ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на його користь борг в сумі 38150 грн. 86 коп. та судовий збір.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 січня 2015 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС "Подільська" 14952 грн. 90 коп. боргу, з яких 8280 грн. боргу по самому кредиту, 4672 грн. 90 коп. процентів, 2000 грн. пені та 243 грн. 60 коп. понесених судових витрат. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі кредитна спілка "Подільська" вважає рішення незаконним і необґрунтованим, просить його скасувати, ухвалити нове, яким задоволити його позовні вимоги у повному об'ємі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд прийшов до невірного висновку про неправомірне застосування при нарахуванні заборгованості, подвійної відсоткової ставки. Оскільки, таке застосування передбачено самим кредитним договором і сторони погоди таку умову договору. Також, апелянт вважає невірним відмову в стягненні штрафу за неналежне виконання зобов'язань позичальника. Вказує, що суд безпідставно зменшив нарахування _____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Порозова І.Ю. провадження № 22-ц/792/697/15

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 19, 27пені, підстави для такого зменшення в рішенні не зазначені. Апелянт вважає, що суд неправомірно відмовив у стягненні заборгованості з поручителів. При цьому, на думку апелянта, суд не взяв до уваги умову договорів поруки, згідно яких порука діє до повного виконання основного зобов'язання.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 3 і п. 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено, що 24 квітня 2012 року між кредитною спілкою «Подільська» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 3438, за умовами якого кредитною спілкою останньому надано кредит в розмірі 10000 грн. строком на два роки до 24 квітня 2014 року. Відповідач зобов'язався повернути отриману суму кредиту зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 50 % річних шляхом сплати щомісячних платежів в строки відповідно до передбаченого договором графіка до 24 квітня 2014 року. Кредитодавець має право змінити відсоткову ставку за кредитним договором залежно від зміни облікової ставки НБУ, у випадку росту споживчих цін, а також вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. У разі затримання сплати позичальником частини кредиту та/або відсотків на строк більше 1 місяця, перевищення суми простроченої заборгованості по кредиту більше як на 10% та в інших випадках. У випадку прострочення на п'ять робочих днів по сплаті суми кредиту та відсотків за користування кредитом кредитодавець має право подвоїти відсоткову ставку за користування кредитом до моменту повного погашення простроченої заборгованості. При порушенні термінів розрахунку Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5% за кожен день прострочки на залишок суми кредиту. У випадку порушення позичальником пункту 3.2.2 договору, а саме свого обов'язку погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному договором, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен з випадків (п.п. 1.1, 3.1.1, 3.2.1, 3.2.2, 4.2. 4.4, 9.1, 9.2 договору) .

24 квітня 2012 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань взятих за кредитним договором між КС «Проскурівська» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кожним окремо, було укладено договори поруки. Згідно з умовами вищевказаних договорів поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати перед КС «Проскурівська» за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором, як солідарні боржники в повному обсязі, тобто повернення кредиту, виплату відсотків за користування ним, сплату додаткових відсотків. Термін дії договорів поруки зазначено в п. 3.1 - до повного виконання, зобов'язань, передбачених кредитним договором.

За вказаним договором ОСОБА_2 отримав 10 000 грн.

Під час дії договору позичальник свої зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків за його користування відповідно до визначеного договором графіку не виконував, кошти для погашення заборгованості по кредиту згідно графіку не сплачував в термін більше 1 місяця, не сплатив кредит і до кінцевого терміну повернення коштів - 24 квітня 2014 року. Внаслідок порушення таких умов договору кредитодавець подвоїв відсоткову ставку за користування кредитом на весь час наявності простроченої заборгованості

По закінченню терміну дії кредитного договору - 24 квітня 2014 року позичальник свої зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків за його користування відповідного до визначеного договором графіку не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованості перед КС «Проскурівська» в сумі 38150 грн. 86 коп., з яких заборгованості по тілу кредиту в сумі 8280 грн., відсотки за користування кредитом 13759 грн. 86 коп., пеня 15111 грн., штраф 1 000 грн.

Вказані обставини підтверджуються кредитним договором, договорами поруки, розрахунокм заборгованості та іншими матерілами справи.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору, відшкодування збитків, сплата неустойки.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторі у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором з врахуванням відсоткової ставки 50%, суд виходив з того, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, яка набула чинності з 9 січня 2009 року, кредитна спілка в односторонньому порядку без згоди позичальника з 1 липня 2012 року підвищила (подвоїла) розмір відсотків за користування кредитом, а згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Заборгованість за кредитним договором без подвійної відсоткової ставки на думку суду першої інстанції становить: непогашена частина кредиту - 8280 грн., відсотки за користування кредитом 4672 грн. 90 коп., пеня - 2000 грн.

Задовольняючи частково позов, суд стягнув цю заборгованість з позичальника.

При цьому суд також відмовив в стягненні штрафу в сумі 1000 грн. з тих підстав, що має місце подвійне стягнення неустойки.

Погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та зроблений з порушенням норм матеріального права.

Із змісту кредитного договору видно, що сторони при його укладенні погодили, що у випадку прострочення на п'ять робочих днів по сплаті суми кредиту та відсотків згідно графіка, передбаченого п. 4.2, кредитодавець має право подвоїти відсоткову ставку, вказану в п. 1.1 договору (50 %) до моменту повного погашення заборгованості. Тобто подвоєння відсоткової ставки узгоджено сторонами як штрафну санкцію за неналежне виконання умов кредитного договору стосовно розміру, строків погашення кредиту та відсотків за користування ним. Крім того підвищення відсоткової ставки за користування кредитом в односторонньому порядку кредитною спілкою в розумінні вимог ст. 1056-1 ЦК України передбачено п. 3.1.1 кредитного договору, за яким кредитна спілка має право змінити відсоткову ставку за кредитним договором залежно від зміни облікової ставки НБУ, у випадку росту споживчих цін. Таким своїм правом кредитна спілка не скористалась, а отже відсутні підстави для застосування ст. 1056-1 ЦК України при вирішенні спору та вважати, що таке збільшення відсоткової ставки позивачем проведено в односторонньому порядку без згоди позичальника.

Згідно наданого кредитною спілкою розрахунку прострочення платежу на п'ять робочих днів допущено станом на травень-липень 2012 року, серпень-жовтень 2012 року, листопад 2012-березень 2013 року, березень 2013 року - серпень 2014 року.

Тому позивач за первісним позовом правомірно підвищив відсоткову ставку до 100 %.

Що стосується висновків суду, що нарахування пені і штрафу за невиконання умов договору є подвійним стягненням, а тому в стягненні штрафу слід відмовити, то такі висновки не відповідають обставинам справи та при стягненні штрафу слід виходити з наступного.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання.

Тобто, пеня та штраф є видами відповідальності за різні порушення зобов'язань боржником.

Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.

Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним.

Згідно з п. 9.2 кредитного договору передбачено? що у випадку порушення позичальником взагалі свого обов'язку погашати кредит та сплачувати проценти, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми кредиту, тобто сплата пені і штрафу як видів цивільно-правової відповідальності передбачені за різні порушення договору: пеня - за кожний день прострочки строків погашення кредиту і процентів, а штраф - одноразова штрафна санкція за порушення обов'язку погашати кредит.

За таких обставин висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення штрафу не знайшли свого підтвердження, а тому штраф в розмірі 1000 грн. підлягає стягненню з позичальника.

Відповідно заборгованість за кредитним договором станом на 20 серпня 2014 року складає 25039 грн. 86 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту в сумі 8280 грн., відсотки за користування кредитом 13759 грн. 86 коп., пеня 2000 грн., штраф 1 000 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь позивача.

В той же час рішення суду першої інстанції про стягнення пені в сумі 2000 грн. та відмова в задоволенні позову до поручителів є законним та обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність зменшення судом розміру пені, оскільки розмір пені не перевищує понесених позивачем збитків, а порука не припинилась та діє до повного виконання позичальником свої зобов'язань слід відхилити.

За правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи, пеня нарахована лише на тіло кредиту в розмірі 15111 грн., в той час як заборгованість по тілу кредиту складається з 8280 грн., тобто пеня значно перевищує розмір збитків.

Також при визначенні розміру пені суд приймає до уваги і нарахування подвоєної відсоткової ставки у вигляді штрафної санкції.

Крім того за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договорів поруки від 24 квітня 2012 року між КС «Проскурівська» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 поруки про його дію до повного виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором не свідчать про те, що договорами поруки установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

П. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З врахуванням обставин справи, норм цивільного законодавства та роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ слід прийти до висновку, що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 3438 від 24 квітня 2012 року настав 24 квітня 2014 року та саме з цього часу в кредитора виникло право протягом шести місяців до 24 жовтня 2014 року звернутись до поручителя з вимогою про погашення боргу або пред'явлення позову до суду про стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, такої вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору кредитна спілка ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в період з 24 квітня по 24 жовтня 2014 року не направляла.

Позов до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судовому порядку в даний період кредитною спілкою не подавався.

Позов був пред'явлений до поручителів 28 листопада 2014 року, тобто після спливу, встановленого ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, шестимісячного строку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що кредитна спілка протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явила вимогу до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як поручителів з вимогою про погашення заборгованості по кредитному договору, а тому договору поруки від 24 квітня 2012 року в силу вимог п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України слід вважати припиненими.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 липня 12012 року по цивільній справі № 6-78цс12, прийнятою за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Виходячи з наведених обставин справи, норм чинного законодавства, давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно в розумінні обставин, визначених ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача та відмовив в задоволенні позовних вимог до поручителів.

За таких обставин рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки "Подільська" задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 січня 2015 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення:

Позов Кредитної спілки "Подільська" до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки "Подільська" заборгованість по кредиту в сумі 25039 грн. 86 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 8280 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 13759 грн. 86 коп., пені 2000 грн., штрафу 1 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки "Подільська" судові витрати в сумі 250 грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко