Справа № 372/5162/14 Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/788/15 Доповідач у 2 інстанції Я.С. Мельник
Категорія 58 05.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної фірми «Арго» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватної фірми «Арго», третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила зобов'язати відповідача ПФ «Арго» звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, належну їй земельну ділянку та стягнути з нього частку прибутку у розмірі 2203, 88 грн.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що у липні 2003 року між нею та ПФ «Арго» був укладений договір оренди землі, за яким вона передала в оренду відповідачеві належну їй земельну ділянку строком на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказує, що цей договір був припинений у зв'язку із закінченням строку його дії у липні 2013 року, через що у подальшому, у січні 2014 року, ОСОБА_2 уклала новий договір оренди землі із ФОП ОСОБА_3, однак відповідач, всупереч вимогам Закону, навесні 2014 року приступив до обробки вказаної земельної ділянки, чим, на її думку, порушив її права як власника цієї землі.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ПФ «Арго» протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2, яка розташована на території Деревянської сільської ради, Обухівського району, Київської області, площею 3,6399 га, та стягнуто на користь позивача судові витрати у розмірі 365, 40 грн., а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, представник ПФ «Арго» Коваленко В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказані договори оренди землі та договір про спільну діяльність, відповідно до умов якого первісний договір оренди діє до 31 грудня 2018 року, є чинними, а за користування цією землею позивач отримувала кошти.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов у частині зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ПФ «Арго» у 2003 році, припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який він укладався, а правові підстави, які б давали відповідачеві право на користування спірною земельною ділянкою, відсутні, через що порушені права позивача як землевласника підлягають захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки, площею 3,6399 га, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Деревянської сільської ради, Обухівського району, Київської області(а. с. 7).

24 липня 2003 року між ОСОБА_2 та ПФ «Арго» було укладено договір оренди землі. Договір укладено строком на 5 років і зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 2.1 цього договору, строк дії договору було продовжено ще на 5 років, тобто до липня 2013 року, оскільки сторони не виявили бажання припинити його дію (а. с. 8).

Пункт 4.1 цього договору передбачає обов'язок орендодавця попередити письмово орендаря про свої наміри щодо його продовження чи припинення за один рік до закінчення строку його дії.

06 листопада 2013 року, між ОСОБА_2 та ПФ «Арго» було укладено договір про спільну діяльність № 62, який не був належним чином зареєстрований у встановленому законом порядку (а. с. 12-15).

23 січня 2014 року, ОСОБА_2 направила директору ПФ «Арго» Коваленку В.І. письмове повідомлення, в якому просила припинити використання її земельної ділянки (а. с. 9).

20 січня 2014 року між позивачкою та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивачка передала, а ФОП прийняв у строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладений строком на 15 років та зареєстрований 31 березня 2014 року у Реєстраційній службі Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області (а. с. 18-20).

Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України оренда земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Згідно із ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.2 ст.20 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону N 1878-VI від 11.02.2010 року, чинній на час дії спірних правовідносин, право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п.1 ч.2 ст.25 Закону України «Про оренду землі» приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Пунктом 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року N 2073, чинного на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Згідно ч.7 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна.

Згідно із положеннями ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що строк дії договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ФП «Арго», закінчився після спливу строку його дії у липні 2013 року, а будь-якої додаткової угоди, у тому числі щодо поновлення дії договору оренди землі, між сторонами укладено не було, пропозицій про укладення такої угоди жодна із сторін не висловлювала, при цьому ОСОБА_2 письмово повідомила у січні 2014 року ПФ «Арго» про відсутність згоди на продовження дії будь-яких правовідносин із ним щодо користування належною їй земельною ділянкою.

Право оренди спірної земельної ділянки ФОП ОСОБА_3 відповідно до договору оренди землі, укладеного 20 січня 2014 року між ним та ОСОБА_2, на цей час є чинним, що підтверджується державною реєстрацією зазначеного договору оренди вказаної земельної ділянки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання звільнити та привести до придатного стану для використання за цільовим призначенням земельну ділянку позивачки є правомірними, оскільки відповідач ФП користується цією ділянкою без належних для того правових підстав, що порушує права та інтереси землевласника ОСОБА_2

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Приватної фірми «Арго» відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватної фірми «Арго» відхилити.

Рішенння Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: