Справа № 209/4283/15-ц
Провадження № 2/209/1819/15
17 грудня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Решетник Т.О.,
при секретарі - Погрібній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 спілки "Християнська Фортеця" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання, -
Позивач ОСОБА_1 спілка "Християнська Фортеця" звернулися до суду з позовом, в якому просить: стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 спілки "Християнська Фортеця" основну суму боргу за кредитним договором № 8581/2010-К від 27.02.2014 року у розмірі 5000,00 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 спілки "Християнська Фортеця" несплачені проценти за користування кредитом за кредитним договором № 8581/2010-К від 27.02.2014 року у розмірі 5618,43 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 спілки "Християнська Фортеця" оплату судового збору.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.02.2014 р. ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 спілки «Християнська Фортеця» з проханням про надання їй кредиту. Правління Спілки, керуючись Статутом, Законом України "Про кредитні спілки", Законом України "Про об'єднання громадян" та іншими нормативними актами, що регламентують роботу Спілки, прийняло рішення про надання кредиту ОСОБА_2 у розмірі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп. на оплату боргів на тридцять шість календарних місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 39,24 річних (3,27 % на місяць), що було скріплене ОСОБА_1 договором № 8581/2010-К від 27.02.2014 р. За умовами кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язалася щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки рівними частками у розмірі 302,53 грн. за користування кредитом. Але відповідач несвоєчасно сплачувала за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Також 27.02.2014 р. з ОСОБА_3 було підписано договір поруки № 8581-П від 27.02.2014 р., за яким поручитель зобов'язався нести відповідальність перед кредитором у повному обсязі витрат за ОСОБА_1 договором № 8581/2010-К від 27.02.2014 р. Відповідачам неодноразово надсилалися листи за місцем мешкання, та проводилися телефонні розмови з вимогою про повернення боргу, але відповіді на листи вони не отримали та дій, які б свідчили про бажання боржників виплатити борг у добровільному порядку не побачили. За умовами Кредитного договору № 8581/2010-К від 27.02.2014 р. (п. 3.6-3.7) у випадку несвоєчасного повернення чергового платежу по кредиту боржник виплачує підвищений відсоток, що становить 148,74 відсотків річних, та нараховується з дня виникнення простроченості по платежу за кожен день. Станом на 30.06.2015 р. основна сума боргу складає 5000,00 грн. Відсоток за користування кредитними коштами, з урахуванням підвищеного відсотку за несвоєчасне повернення суми кредиту складає 5618,43 грн.
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з чим суд, з урахуванням згоди представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 27.02.2014 року між ОСОБА_1 спілкою "Християнська Фортеця" (надалі КС "Християнська Фортеця") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 8581/2010-К, відповідно до якого позичальник (ОСОБА_2С.) отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 27.02.2017 року, що підтверджується кредитним договором № 8581/2010-К від 27.02.2014р. (а.с.5-6).
В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором, 27.02.2014 року між КС "Християнська Фортеця" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 8581-П, відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 8581/2010-К від 27.02.2014 року, що підтверджується договором поруки № 8581-П від 27.02.2014 року (а.с.7).
В частині надання кредитних коштів, позивач свої зобовязання виконав.
Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору № 8581/2010-К від 27.02.2014 р., позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 цього Договору.
Отримавши кредитні кошти, ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору, основний борг та відсотки позивачу належним чином не сплачувала.
Відповідно до п. 3.6 Кредитного договору № 8581/2010-К від 27.02.2014 р., у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково згідно графіка розрахунків, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком, крім випадку прийняття ОСОБА_1 комітетом Кредитодавця, за наявності обґрунтованих підстав, рішення про невизнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком.
Відповідно до п. 3.7 Кредитного договору № 8581/2010-К від 27.02.2014 р., протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, процентна ставка за нього встановлюється у розмірі 148,74% річних.
Відповідачем ОСОБА_2 сума заборгованості не спростована.
В контексті викладених відносин, судом встановлено, що спірні правовідносини по справі врегульовані Цивільним кодексом України.
Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору.
Таким чином, строк повернення кредитних коштів вважається таким, що настав.
Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися у відповідності до вимог договору та чинного законодавства у встановленні строки, одностороння відмова від зобов'язань не допускається.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки тощо.
Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно своєчасно не сплачувала обовязкові платежі за кредитним договором, і тому нарахування підвищеного відсотку за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором, є відповідальністю за порушення взятих на себе зобовязань, за відмову від їх виконання, а тому стягнення відсотків за користування кредитом з урахуванням підвищеного відсотку за несвоєчасну сплату обовязкових платежів, не суперечить чинному цивільному законодавству.
Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.
Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
В звязку з тим, що відповідач ОСОБА_3 відповідно до договору поруки взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_2, що випливають із Кредитного договору № 8581/2010-К від 27.02.2014 р., суму заборгованості за кредитом та несплаченими процентами за користування кредитом належить стягнути у солідарному порядку з обох відповідачів у справі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 має бути стягнуто на користь позивача судові витрати у справі.
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 223-226, 232 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 спілки "Християнська Фортеця" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання - задовольнити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник