Провадження № 2/344/510/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 рокум. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - суддіБабій О.М.

секретарівІванова О.В., Орнат Л.І.,

за участі позивачки ОСОБА_2 та її адвоката Синишина П.Є., відповідачки ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що позивачка на час смерті проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю. З 15.11.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 перебував в Обласній клінічній лікарні з діагнозом хронічна хвороба нирок 5 ступеня, важкий перебіг хвороби привів до того, що хворий потребував стороннього догляду і був у безпорадному стані. Між відповідачами та спадкодавцем ОСОБА_7 склались напружені стосунки, вони не спілкувались, не підтримували дружніх стосунків, рідко зустрічались. ОСОБА_7 потребував постійного догляду, який відповідачі йому не надавали. Відповідачі не приїжджали до батька в лікарню, не допомагали йому, не доглядали його. Відповідачі відмовились від свого обов'язку щодо організації поховання ОСОБА_7 Отже, відповідачі ухилялись від свого обов'язку по догляду за батьком ОСОБА_7,, а тому є підстави для усунення їх від спадкування.

Позивачка та її адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Суду пояснила, що вона є матір'ю відповідачки ОСОБА_6. ОСОБА_6 працює та проживає в Києві, до батька - ОСОБА_7 приїжджала як тільки мала нагоду, у відпустку. Коли приїжджала ОСОБА_6, то вони всі разом з позивачкою та ОСОБА_7 ходили на прогулянки, до театру, разом вечеряли. Відповідачі доручили представнику доглядати батька, бо самі не могли, оскільки працювали, ОСОБА_6 в Києві, а ОСОБА_4 в Житомирі. ОСОБА_6 було відомо, що батько в лікарні, але представник сказала щоб та не їхала, бо йому стало краще. ОСОБА_7 дзвонив до дочки, казав, що не потрібно приїжджати бо його доглядають. Відповідачці ОСОБА_4 також було відомо, що батько в лікарні, вона дзвонила, питала як він себе почуває.

Допитана в судовому засіданні якості свідка відповідачка ОСОБА_4 суду пояснила, що є дочкою померлого ОСОБА_7 та проживає у Житомирі. З батьком ОСОБА_7 в неї завжди були хороші стосунки, вони часто спілкувались по телефону, батько приїжджав до неї в гості, вона приїжджала з дочкою до нього в гості коли мала нагоду, зазвичай це було під час відпустки. Коли приїжджала у відпустку, то зупинялась в квартирі батька та ОСОБА_2. Вони ходили разом гуляти в місто, до театру, на концерти. Батько працював до останнього дня, перед тим як потрапити до лікарні. За декілька днів до лікарні відповідачка спілкувалась з ним та просила ОСОБА_7 звернутись до лікарів, він сказав що в понеділок поїде до лікарні та попросив йому не дзвонити, він сам подзвонить. Після першого гемодіалізу відповідачка передзвонила до ОСОБА_5 та спитала як батько, вона сказала що краще, що в нього все є. Батько пробув у лікарні 10 днів і помер раптово. Приїхати відповідачка не мала можливості, оскільки в той час хворіла її дочка, якій 5 років. Відповідачка була на похороні у ОСОБА_7 Позивачка сказала відповідачці що нічого купувати не потрібно, що позивачка все купила, вінки замовила, однак коли відповідачка приїхала, то побачила що вінка від її сім'ї немає, тому вона купила вінок. Батько хоч і хворів, однак не перебував у безпорадному стані, він працював до останнього дня.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що є сусідкою позивачки та померлого ОСОБА_7, а відповідачів ніколи не бачила та не знає їх. Крім позивачки ОСОБА_2, її сина та ОСОБА_7 вона нікого не бачила, всі комунальні послуги оплачувала ОСОБА_2. Коли ОСОБА_7 потрапив до лікарні, то ОСОБА_2 ходила до нього в лікарню, це свідку відомо зі слів ОСОБА_2. ОСОБА_7 розказував, що має 3 дітей, однак вони до нього не приходять.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що є колегою по роботі з позивачкою та померлим ОСОБА_7, з відповідачами не знайома. ОСОБА_7 свідок знає з 2002 року, часто з ним спілкувалась. ОСОБА_2, її син та ОСОБА_7 жили разом. ОСОБА_7 розповідав свідку, що в нього є діти, які не приїжджають, бо працюють, а він би дуже хотів їх побачити. Коли свідок приходила в лікарню до ОСОБА_7, то його дітей там не бачила. Доглядала за ОСОБА_7 позивачка ОСОБА_2. Похорон ОСОБА_7 та вечір пам'яті організувала ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що працює медсестрою в обласній клінічній лікарні. ОСОБА_7 перебував у лікарні в 2011 році десь коло двох тижнів. Відвідувачів у нього було багато. Візуально свідок пам'ятає, що часто приходила позивачка ОСОБА_2, також приходила представник відповідачів. Померлий ОСОБА_7 потребував допомоги та догляду, сам не міг себе обслуговувати.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав покази в яких вказав, що був знайомий з ОСОБА_7 40 років, перебував з ним у дружніх відносинах. У ОСОБА_7 та його дочок (відповідачів) були хороші, дружні відносини. Коли ОСОБА_6 та ОСОБА_4 приїжджали до ОСОБА_7 у відпустку, то вони всі разом ходили гуляти, до театру, на концерти. З 15.11.2011 року і до дня смерті ОСОБА_7 перебував у лікарні, свідок його відвідував, останній раз бачив його за день до смерті. Дочок в лікарні коло ОСОБА_7 не було, доглядала за ним ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Стан ОСОБА_7 був не легкий, він потребував постійного догляду, але не був у безпорадному стані. Одного разу свідок бачив, як ОСОБА_7 сам голився у лікарні.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи та матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю з січня 1997 року до 15 листопада 2011 року, що підтверджується рішенням суду від 21 січня 2014 року (а.с.19-21).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із рішення суду від 21.01.2014 року ОСОБА_7 працював в Івано-Франківському академічному обласному українському музично-драматичному театрі ім. І. Франка і отримував заробітну плату до листопада 2011 року, включно.

Крім цього судом встановлено, що ОСОБА_7 мав грошові кошти на рахунках у банківських установах.

Відповідачі є рідними доньками померлого ОСОБА_7 та проживають: ОСОБА_6 у Києві, а ОСОБА_4 у Житомирі, вказані обставини сторонами визнаються, а тому доказуванню не підлягають.

ОСОБА_7 помер в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На праві власності ОСОБА_7 належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності (а.с.7).

Позивачка не була зареєстрована у вказаній вище квартирі, що підтверджується довідкою випискою з будинкової книги про прописку (а.с.13).

Як вбачається із копії спадкової справи, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини (а.с.75-76).

Позивачка є спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України, яка також подала заяву про прийняття спадщини (а.с.110).

Відповідно до ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Позивачка вказує, що ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані через тяжку хворобу, а відповідачі ухилялись від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_7, а тому їх слід усунути від спадкування, право на спадщину має тільки позивачка, оскільки саме вона 12 років доглядала за своїм чоловіком-інвалідом, він жив за її кошти.

Але, суд, дослідивши всі докази надані сторонами, вважає, що такі твердження позивачки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Зокрема, посмертний епікриз, довідка про причину смерті ОСОБА_7, інші медичні документи, які підтверджують хворобу, не можуть свідчити про те, що померлий ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані.

Не підтвердили такого стану ОСОБА_7 і свідки, які були допитані в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_10 суду вказала, що не може дати характеристику тяжкості хвороби ОСОБА_7, оскільки вона не лікар.

Не знайшло свого підтвердження і те, що відповідачі умисно ухилились від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_7

Як вже раніше зазначалось судом, відповідачі проживають в інших містах. До ОСОБА_7 відповідачі приїжджали у відпустки, чого не заперечувала позивачка та підтверджено показами свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_4

Відповідачами не заперечується той факт, що вони не були з батьком в лікарні, однак це не підтверджує факту умисного ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_7

Відповідно до роз'яснень, наданих Верховним судом України в п. 6 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Як встановлено судом в рішенні суду від 21.01.2014 року, ОСОБА_7 міг забезпечити себе сам матеріально, оскільки працював, отримував заробітну плату, мав грошові кошти на рахунках в банку.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, враховуючи вищенаведене, та те, що позивачкою не доведено фактів що ОСОБА_7 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, відповідачі умисно ухилились від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_7, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1224 Цивільного кодексу України, ст. 10, 11, 60, 61 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 03 квітня 2015 року.

Суддя Бабій О.М.