Справа № 297/2528/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Козакова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду від 02 квітня 2015 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання права власності на частину майна, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_3 в жовтні 2014 р.

Просив розірвати укладений із відповідачкою шлюб, який зареєстрований 15.09.1990 р. у Бадалівській сільській раді Берегівського району, актовий запис № 15.

На обґрунтування зазначав, що подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейні цінності. З 2010 року припинили спільне проживання. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У листопаді 2014 р. ОСОБА_3 пред'явила до ОСОБА_2 зустрічний позов (а.с.28-31).

Після зміни предмету позовних вимог (а.с.96-98) остаточно просила:

- розірвати шлюб із відповідачем;

- визнати незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної недобудови;

- виділити їй у натурі цю частину;

- стягнути з відповідача судові витрати.

На обґрунтування зазначала, що незавершене житлове будівництво є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки будувалося у період шлюбу.

Рішенням Берегівського районного суду від 02.04.15 р. первісний позов задоволено: шлюб між сторонами розірвано. Зустрічний позов задоволено частково: визнано незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та визнано за останньою право власності на 1/2 частину цієї недобудови. У решті позову відмовлено.

Апелянт просить змінити це рішення, відмовивши в задоволенні зустрічного позову в частині визнання спірної житлової недобудови спільною сумісною власністю подружжя і визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину цього майна. Указує на недоведеність позову в цій частині та неналежну оцінку доказів.

У письмовому запереченні та в судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник - адвокат Пуканич Е.В., не визнали скарги як безпідставної і просять залишити рішення суду без змін (а.с.147-150)

ОСОБА_2 просить розглянути справу за його відсутності.

Суд першої інстанції виходив із обґрунтованості й доведеності зустрічного позову в частині визнання спірного майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя і визнання за ОСОБА_3 права власності на половину цього майна.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін із таких мотивів.

За правилами ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апелянта зводяться до недоведеності факту належності житлового будинку до спільної сумісної власності подружжя, оскільки такий отриманий ним у спадщину від матері .

Установлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.09.1990 р. (а.с.4).

За довідкою Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 29.12.2014 р. житловий будинок по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 згідно з погосподарською книгою № 3 с. Тисобикень і номера погосподарського обліку 0759-1 як спадщина за законом від матері - ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2.).

У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості стосовно ОСОБА_2 як власника спадкового нерухомого майна (будинку) відсутні (а.с.86-87).

Згідно з довідкою виконкому Пийтерфолвівської сільської ради від 23.02.2015 р. указаний житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1996 р. і загальна площа житлового будинку складає 92 кв. м (а.с.91).

Як видно з наданих апеляційному суду копій погосподарських книг с. Тисобикень за періоди з 1986 р. по 1990 р. та з 01.01.1991 р. по 31.12.1995 р. житловий будинок по АДРЕСА_1 значиться побудованим у 1961 р. із саману (дах - черепиця) та мав загальну площу 50 кв. м (житлова - 36 кв. м), а відповідно до погосподарської книги за період з 01.01.11 р. по 31.12.2015 р. житловий будинок по АДРЕСА_1 побудований у 1996 р. із цегли та саману (дах - шифер) і має загальну площу 92 кв. м (житлова - 68).

Указані документи повністю узгоджуються із доводами позовної заяви.

Жодних доказів у спростування цих обставин і в підтвердження своїх заперечень апелянт не подав.

За приписами ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Рішення Берегівського районного суду від 02 квітня 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: