Справа № 752/1575/15-ц
Провадження № 2/752/2464/15
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02.2015 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Рабосюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання кредитного договору недійсним ,-

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання договору недійсним мотивуючи свої вимоги тим , що 12 лютого 2007 року позивачка та відповідач уклали Договір Кредиту № 42.07.-07/040 , за яким банк надав позичальнику грошові кошти в озмірі 89250,00 дол. США . Відповідно до умов договору кредит надавався позивачу на придбачення нерухомого майна : однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що договір про надання споживчого кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства , містить несправедливі та дискримінаційні умови ,положення договору надають значну перевагу банку ,позбавляючи позивача значного обсягу прав, одночасно встановлюючи жорсткі обов"язки та відповідальність для позивача . Несправедливими , зокрема , є умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США ,що передбачає згідно умов договору погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США , що є способом зловживання правом , коли всі ризики знецінення національної валюти України ,шляхом порушення вимог закону .

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просив суд позов задовольнити , та визнати недійсним договір кредиту за № 42.07-07/040 від 12.02.2007 року , укладеного між ПАТ "Украсоцбанк" та ОСОБА_1

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову , вказав , що відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним.Позивачка при укладання договору була ознайомлена з усіма його вимогами , зауважень при цьому у неї не виникало .

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне .

12 лютого 2007 року між сторонами по справі було укладено Договір кредиту № 42.07-07/040 відповівідно до якого ПАТ "Укрсоцбанк" надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 89250,00 дол.США , зі сплатою 12.2 % річних та кінцевим терміном поверенння всієї заборгованості за Договором кредиту до 12.02.2032 року .

Відповідно до умов договору п.2.1. , надання кредитних коштів проводиться шляхом видачі позивачу готівкових коштів в іноземній валюті і моментом надання кредиту є день видачі позивачу готівкових коштів в сумі Кредиту .

Як встановлено в судовому засіданні 12.02.2007 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до ПАТ "Укрсоцбанк з заявою про надання кредиту в сумі 89250 дол. США , на що відповідачем , на виконання своїх зобов"язань , визначених п.3.1.1. договору Кредиту , було відкрито позичковий рахунок та надано суму кредиту готівкою , зідно заяви на видачу готівки № 10-004 від 12.02.2007 року .

Відповідно до Кредитного договору погашення заборгованості повинно було здійснюватися щомісячними платежами у розмірах та в строки , визначені в кредитному договорі погашення кредиту та процентів , наведеним у кредитному договорі . Банк свої зобов"язання за договором виконав . надавши кредитні кошти позичальнику . Даний факт визнаний стороною позивача в судовому засіданні .

У відповідності до вимог ст. 526 ч.1 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимо , що звичайно ставляться .

Стаття 530 ЦК України вказує , що якщо у зобов"язанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк .

Стаття 612 ЦК України вказує , що боржник вважається таким , що прострочив ,якщо він не приступив до виконнаня зобов"язання або не виконав його у строк , встановлений договором .

Договір є укладеним з моменту досягенння в належній формі згоди з усіх істотних умов договору , згідно ст. 640 ЦК України .Договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії .Кредитний договір , спір щодо якого вирішено у справі , є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору .

Згідн вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Згідно вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або ьільше сторін . спрямована на встановленя , зміну або припинення цивільних прав та обов"язків .

Сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства ,звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості .

Підставою недійсності правочину , відповідно до ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчиення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою0третьою , п"ятою та шостою ст. 203 ЦК України .

Крім того , позивач обгрунтовує свої позовні вимоги щодо визнання Кредитного договору недійсним , при цьому посилається на те , що грошове зобов"язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні . Однак дані твердження не можуть бути прийняті судом до уваги , виходячи з наступного .

Стаття 524 ЦК України вказує на правила щодо валюти вираження грошових зобов"язань . За загальними правилами цієї статті передбачено , що зобов"язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні .

Однак ст. 2 ст. 524 ЦК України дозволяє сторонам договору визначити грошовий еквівалент зобов"язання в іноземній валюті .

За наведеного вище сторонам фактично надано право зафіксувати ціну договору ( зобов"язання ) в будь-якій іноземній валюті .

Відповідно до ст.533 ЦК України , грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях , якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті , сума , що підлягає сплаті у гривнях , визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу ,якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом .

Як вбачається з матеріалів справи , у Кредитному договорі , укладеному між сторонами , сума , що підлягає повереннню ,зазначена в іноземній валюті , а не у гривні без еквіваленту в іноземній валюті , крім того договір не містить умов щодо можливості повернення кредиту в іншій валюті , ніж та , в якій він був отриманий позичальником .

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України , використання іноземної валюти , а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов"язаннями допускається у випадках , порядку та на умовах , встановлених законом .

Статтею 1054 ЦК України . передбачено , що банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки .

Згідно вимог ст.1049 ЦК України . позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку ,що встановлені договором .

Таким чином заявлені позивачем вимоги про визнання кредитного договору недійсним суперечать положенням законодавства про позику та кредит щодо поверенння коштів у такій самій сумі та визначення моменту поверенння позики , оскільки позичалася саме іноземна волюта , яка і підлягає зарахуванню на банківський рахунок банку .

Законом України "Про банки і банківську діяльність " встановлено право комерційних банків здійснювати кредитування в іноземній валюті .

Кредитування - це операція з розміщення залучених коштів .

У відповідності до ст.49 ч.6 вказаного Закону , банк не може надавати кредити під процент . ставка якого є нижчою від процентної ставки , що виплачується ним по депозитах .

Таким чином , у відповідності до норм чинного законодавства передбачено право банку здійснювати кредитування в іноземній валюті та , відповідно обов"язок позикодавця повернути кошти в такій самій валюті .

Тому позивачем не надано суду переконливих доказів ,які б підтверджували , що Договір кредиту № 42.07-07/040 від 12.02.2007 року суперечить нормам ЦК України , іншим актам цивільного законодавства ; не доведено також і відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб .яка вчинила спірний правочин ; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину . Позивачем не доведено в чому саме полягає порушення його прав .

На підставі викладеного , та керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України ,суд ,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання кредитного договору недійсним - залишити без задоволення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя :