Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3358/13-ц Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 47 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Григорусь Н.Й., Забродського М.І.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року Житомирська міська рада звернулася до суду з даним позовом.

Зазначала, що в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства, проведеної Управлінням контролю за використанням та охороною земель Держсільгоспінспекції в Житомирській області встановлено, що ОСОБА_1 на земельній ділянці із земель житлової та громадської забудови за адресою: АДРЕСА_2 встановила паркан, огородила прибудинкову територію, тобто самовільно зайняла частину земельної ділянки площею 0,0072 га.

За наведених обставин Житомирська міська рада просила постановити рішення суду, яким зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0072 га за адресою: АДРЕСА_2 з приведенням її у придатний для використання стан, шляхом знесення паркану.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,007 га, за адресою: АДРЕСА_2 з приведенням її у придатний для використання стан, шляхом знесення паркану.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вказує, що рішенням Житомирської міськради № 556 від 30.05.2013 року їй надано дозвіл для розробки документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Вказана документація розроблена та здана до КП «Житомирський міський центр земельних відносин» для оформлення документів, що посвідчують право на спірну земельну ділянку. Проте не з її вини документи підприємством до цього часу не виготовлені.

Зазначене, на думку апелянта, не було враховано судом, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 являючись власником квартири АДРЕСА_1 із земель житлової та громадської забудови самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0072 га, що знаходиться біля вказаного будинку за цією адресою, огородивши її парканом.

Будь-які документи про право на вказану земельну ділянку, зокрема і передбачені ст.126 ЗК України, у ОСОБА_1 відсутні.

Відсутнє у ОСОБА_1 і рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу даної земельної ділянки у власність чи у користування.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, а саме актом Державної інспекції сільського господарства у Житомирській області від 23.07.2012 року, приписом від 23.07.2012 року, постановою про накладення адміністративного стягнення тощо. Ці ж обставини фактично визнані відповідачкою в судовому засіданні апеляційного суду.

Згідно вимог ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи України набувають право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади, або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно зі ст.126 ЗК України право власності або постійного користування землею засвідчується державним актом.

Приписами ст. 152 ЗК України встановлено такий спосіб захисту прав на земельні ділянки як відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат та мають бути приведені у придатний для використання стан за рахунок осіб, які їх самовільно зайняли.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 10, 60, 212-214 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, виходячи з того, що ОСОБА_1 не набула у встановленому порядку права власності або права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2, оскільки будь - які правовстановлюючі документи на земельну ділянку у останньої відсутні.

Доводи відповідачки викладені в апеляційній скарзі про те, що в даний період на спірну земельну ділянку виготовляються документи на її ім'я висновків суду не спростовують, а навпаки фактично підтверджують про відсутність у неї правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст.209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді