Справа № 242/2722/15-ц
Провадження 2/242/1080/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Селидове 20 липня 2015 року
Селидівській міський суду Донецької області в складі:
- головуючого судді Владимирської І.М.
- при секретарі Сорока Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку заочного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та надання дозволу на виготовлення проїзного документу та виїзду неповнолітньої дитини за кордон без дозволу батька, -
Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та надання дозволу на виготовлення проїзного документу та виїзду неповнолітньої дитини за кордон без дозволу батька.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2008 року. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 78. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З жовтня 2012 року подружжя остаточно припинили шлюбні відносини. Причиною до розірвання шлюбу виявилося те, між подружжям не було взаєморозуміння, мають різні погляди на життя. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим, а призначення будь - яких строків на примирення недоцільним. У зв'язку з проведенням АТО на території Донецької області позивач має намір тимчасово виїхати з дитиною за кордон, натомість батько дитини своєї згоди на це не дає, в зв'язку з чим, вона була вимушена звернутися до суду. Просить суд шлюб з відповідачем розірвати та надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації у супроводі ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2, протягом 1 року з дні набрання чинності рішення суду та дозволити виготовити для цього необхідні проїзні документи.
В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягає у повному обсязі.
В судове засідання відповідач не зявився, будучи належним чином повідомлений про день слухання справи. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2008 року, згідно свідоцтва про шлюб від 30.12.2008 р.,виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 78. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе.
Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Суд дослідив матеріали справи, дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливими, що є підставою для задоволення позову в цій частині.
Вирішуючи позовні вимоги про надання дозволу на виготовлення проїзного документу та виїзду неповнолітньої дитини за кордон без дозволу батька суд виходить з наступного.
Спільний син сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з матірю ОСОБА_1.
Між сторонами не досягнуто згоди стосовно участі у вихованні дитини.
Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України).
Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Судом встановлено, що мати дитини бажає тимчасово вивезти дитину за кордон у зв'язку з проведенням АТО на території Донецької області, що вимагає надання батьком дитини - відповідачем по справі - дозволу на виїзд дитини за кордон.
Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Згідно зі ст. 64 ч.1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
Згідно ч. 7, ч. 8 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.
Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків .
За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення .
Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання.
У відповідності з п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків .
Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Також необхідно зазначити, що згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон і вважає, що надання такого дозволу буде відповідати інтересам дитини. Будь - яких обмежень для реалізації права на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 33, 64 ч.1 Конституції України, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.313 ЦК України, ст. ст. 7,ст.104 ч.2, ст.105 ч.3, ст.110 ч.1, ст.112 ч.2, 141, 150, 155 Сімейного кодексу України,ст. ст. 169, 213-215, 224 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 22 лютого 2008 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 78, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.
Надати дозвіл, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації та повернення до України у супроводі ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2, протягом одного року з дня набрання чинності рішення суду, та дозволити виготовити для цього необхідні проїзні документи.
Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано до місцевого суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а в разі відсутності у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя