Справа № 357/1087/15ц Головуючий у І інстанції Ярмола О.Я.
Провадження № 22-ц/780/3413/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 30.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Суханової Є.М., Коцюрби О.П.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 від 16 липня 2005 року до лютого 2014 року, вони придбали автомобіль «RENAULT MASTER» (д.н.з. НОМЕР_1, кузов №VF1FDC1M 636955276) та причіп БЗП 7 (д.н.з. НОМЕР_2, шасі №Y7TBZP7006T000272). Дані транспортні засоби відповідач одноособово продав, на що вона (позивачка) не надавала згоди, а гроші витратив на власні потреби і не передав їй частину вилучених коштів.

На підставі викладеного ОСОБА_3 просила суд визнати вказані транспортні засоби спільним майном подружжя та стягнути з відповідача 1/2 частину вартості цих транспортних засобів, що становить 25000 грн., а також просила стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Після уточнення позовних вимог позивачка збільшивши їх просила суд стягнути з відповідача 1/2 частину вартості проданого відповідачем автомобіля «RENAULT MASTER» і причепа БЗП 7, що становить 45 000 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано транспортний засіб RENAULT MASTER(д.н.з. АІ 0713СМ, кузов VF1FDC1M636955276) та причіп БЗП 7 (д.н.з. НОМЕР_2, шасі №Y7 ТВZР7006Т000272) спільним майном подружжя.

Вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину вартості автомобіля RENAULT MASTER (д.н.з. АІ 0713СМ, кузов VF1FDC1M636955276) в сумі 40 000 грн.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про зміну рішення в частині стягнення частини вартості спільного сумісного майна на суму 30 817 грн. до стягнення.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ринкова вартість автомобіля «RENAULT MASTER» 13500 доларів США, а вартість причепа 3870 грн. Такий висновок надано судовим експертом ОСОБА_4, виходячи з наданих даних. Тобто, оцінка ТЗ відбувалася без самого ТЗ, а лише за наявними вихідними даними оціночного обєкта.

В судовому засіданні вірно встановлено, що майно - автомобіль «RENAULT MASTER» (д.н.з.АІ 0713 СМ, кузов № НОМЕР_3) та причіп БЗП 7 (д.н.з. НОМЕР_2, шасі № Y7TBZP7006T000272) є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3, придбане ними в період шлюбу, за спільні кошти, а тому підлягає поділу відповідно до вимог ст.ст.60,70 СК України.

27 жовтня 2012 року громадянин ОСОБА_5 придбав у відповідача ОСОБА_2 автомобіль «RENAULT MASTER» (д.н.з.АІ 0713 СМ, кузов №VF1FDC1M 636955276). Наведене підтверджується довідкою-рахунком серії ДПІ №795317, посвідчену ФОП ОСОБА_6 З цієї довідки вбачається визначена сторонами правочину вартість вказаного відчужуваного ТЗ - 84265 грн. 80 коп. Крім того, вартість автомобіля «RENAULT MASTER» (д.н.з.АІ 0713 СМ) підтвердив в судовому засіданні 16 березня 2015 року допитаний за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_5, який ствердив ціну придбаного ним транспортного засобу за 80 000 грн., однак, допитаний за клопотанням відповідача про повторний допит свідка 15.04.2015 року ОСОБА_5 вже ствердив, що придбав в жовтні 2012 року автомобіль «RENAULT MASTER» за 25 000 грн., а через рік, полагодивши цей автомобіль, він продав його за 80 000 грн., тобто, в судовому засіданні переплутав вартість транспортного засобу, а тому дав помилкові покази. Також, свідок ОСОБА_5 ствердив, що позивача не було при відчуженні її чоловіком автомобіля «RENAULT MASTER» і згода дружини не передбачалася.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які приходяться мамою та татом позивача, суду показали, що матеріально допомагали сімї своєї доньки, надавали кошти на ремонт квартири, відповідач вів бізнес самостійно і не ставив до відома свою дружину про всі свої дії. ОСОБА_3 займалася господарством та вихованням двох малолітніх дітей. Відповідач часто брав кредити, розпоряджався сімейним бюджетом, а в 2009 році відповідач потрапив в ДТП, мав обовязок відшкодувати потерпілій стороні кошти, а тому свідки позичили для відповідача у своїх знайомих кошти в сумі 15 000 грн., які відповідач так і не повернув. Свідок ОСОБА_9 суду підтвердила, що чула сварку і розмову між бувшим подружжям ОСОБА_3 про непогашений кредит і продаж якогось автомобіля за 25 000 грн. Свідок ОСОБА_10, яка приходиться відповідачу мамою, суд показала, що разом з сином їздила в м. Рівно купували автомобіль білого кольору, кошти бралися в кредит, який потім погасив її син самостійно. Однак, свідку не відомо, який і за скільки було придбано автомобіль, за скільки продано.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВС України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

За п.30 Постанови ПВС України від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно зі ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

З матеріалів справи та встановлених обставин не вбачається наявність згоди ОСОБА_3 на відчуження автомобіля її бувшим чоловіком.

Суду не надано безперечних доказів про відчуження відповідачем причепа БЗП 7 (д.н.з. НОМЕР_2, шасі №Y7TBZP7006T000272). Відповідач в судовому засіданні зазначив, що здав причіп в металолом, а документи на нього продав за 500 грн. Проте, зазначеному відсутні належні і допустимі підтвердження.

Отже, безпідставним є твердження відповідача щодо продажу в період шлюбу разом з дружиною автомобіля «RENAULT MASTER» (д.н.з.АІ 0713 СМ) і відсутнє підтвердження того, що це відчуження відбулося з дозволу його бувшої дружини, в інтересах сім'ї чи на її потреби, а отже вартість цього майна слід було враховувати при поділі. При чому вартість проданого автомобіля 84 2268 грн. 80 коп. доведена в судовому засіданні, як даними довідки-рахунку так і показами свідка ОСОБА_5 Всі заперечення відповідача базуються на його особистих поясненнях.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до часткового задоволення, і слід було визнати транспортні засоби «RENAULT MASTER» (д.н.з.АІ 0713 СМ) і причіп БЗП 7 (д.н.з. НОМЕР_2, шасі № Y7TBZP7006T000272) спільним майном подружжя.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки суду не надано доказів відчуження відповідачем вказаного причепа, то компенсації підлягає 1/2 частини вартості автомобіля «RENAULT MASTER» (д.н.з.АІ 0713 СМ, кузов № НОМЕР_3) в розмірі 40 000 грн.

Доводи апелянта, які фактично зводяться до заперечень на позовну заяву, були перевірені судом першої інстанції та вмотивовано відхилені, з чим погоджується і колегія судді. Посилання апелянта на ту обставину, що укладений ним кредитний договір створив обовязки щодо повернення кредиту і для позивача, не може бути взятитй до уваги, оскільки ОСОБА_2 не довів, що погашення кредиту під час перебування в шлюбі з позивачкою здійснювалося ним за особисті кошти.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Суханова Є.М.

ОСОБА_11