АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 1116 /2015 р. Головуючий у І інстанції Притула Н.Г.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про зобов'язання видати наказ про надання відпустки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - Концерн РРТ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання надати щорічну відпустку.

В подальшому він змінив свої вимоги і просив зобов'язати відповідача видати наказ про надання ОСОБА_1 відпустки без збереження заробітної плати з 04 серпня 2014 року терміном на 30 днів.

В обгрунтування позову зазначав, що з 03 березня 2008 року він працює на посаді начальника відділу з контролю за використанням державної власності Концерну РРТ.

01 серпня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про надання йому щорічної відпустки терміном на 30 днів з 04.08.2014 року без збереження заробітної плати, проте відповідач відмовився прийняти його заяву, у зв'язку з чим працівниками Концерну було складено акт про відмову в реєстрації заяви. 02 серпня 2014 року він направив по пошті заяви про надання відпустки без збереженням заробітної плати з 04 серпня 2014 року , проте відповіді на цю заяву він не отримав, а тому просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про зобов'язання видати наказ про надання відпустки відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення,яким задовольнити позов, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явилися і причину неявки суду не повідомили , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про відпустки" установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв'язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв'язку з усиновленням дитини ; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей; 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Згідно ст. 25 Закону України " Про відпустки" відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов'язковому порядку пенсіонерам за віком та інвалідам III групи - тривалістю до 30 календарних днів щорічно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у відповідача начальником відділу з контролю за використанням державної власності і згідно довідки серія 10ААБ № 253860 є інвалідом 3 групи з 30.11.2012 року ( а.с. 10).

01 серпня 2014 року ОСОБА_1 направив Генеральному директору концерну РРТ Півнюку О.В. заяву про надання йому щорічної відпустки строком на 30 днів з 04.08.2014 року.

На цій заяві 04.08.2014 року провідним інженером з ПК Слива Н. зроблена помітка , що "за графіком відпустка травень, червень, серпень, вересень Інвалід ІІІ групи з 30.11.2012 - 01.12.2014 р."

До суду позивач звернувся з позовом 18 серпня 2014 року. Рішення судом ухвалено 09 грудня 2014 року. У позовній заяві позивач просить зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 відпустку без збереження заробітної плати з 04 серпня 2014 року.

Наведене свідчить про те , що суд обґрунтовано відмовив у задоволені позову , оскільки обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі на порушенням судом вимог матеріального права є необґрунтованими, оскільки колегія суддів не вбачає таких порушень вимог матеріального права , які б свідчили про неправильне вирішення спору.

За таких обставин, підстав до скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: