АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/2413/15-ц
Провадження №22-ц/791/1440/2015 Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Категорія:46 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 13 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Радченка С.В.
Колісниченка А.Г.
При секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Суворовський РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області, про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. З 26 лютого 2000 року по 07 грудня 2012 року він з ОСОБА_6 перебували у шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх доньок. З 05 грудня 2003 року ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована в належній йому квартирі. Посилаючись на те, що ОСОБА_6 у зв'язку з припиненням шлюбних відносин на момент подання позовної заяви не проживає у зазначеній квартирі більше одного року, ОСОБА_5 просив суд позбавити ОСОБА_6 права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зняти її з реєстрації місця проживання у Відділі паспортної реєстраційної і міграційної роботи Суворовського району у м. Херсоні УДМС України у Херсонській області.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 14 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та з неправильним встановленням обставин справи, які мають істотне значення, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, з підстав, встановлених ст.405 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 09 жовтня 2009 року ОСОБА_5 належить на праві власності кв.№80 по вул. Кольцова,43-а (а.с.5,6).

Сторони по справі у період з 26 лютого 2000 року по 07 грудня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки №89 від 19 лютого 2015 року в квартирі АДРЕСА_2 з 05 грудня 2003 року зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.8).

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування ним у разі відсутності у цьому житлі понад один рік і причини такої відсутності не можна визнати поважними.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Проте у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження, що ОСОБА_6, як колишній член сім'ї позивача, чинить останньому перешкоди у вільному користуванні належної йому квартири або будь-яким чином обмежує його законні права, а також після розірвання шлюбу понад один рік без поважних причин не проживала в квартирі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог ОСОБА_5 про позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки суд при ухваленні рішення не врахував, що право відповідача на проживання в спірному будинку припинилося у зв'язку з розірванням шлюбу і факт реєстрації відповідача в квартирі безпідставно позбавляє позивача права на вільне користування житлом, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Посилання позивача на те, що доказом на підтвердження непроживання відповідача у належній йому квартирі понад один рік є рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 грудня 2012 року, яким встановлена дана обставина, не може прийматися до уваги, оскільки висновків про те, що відповідач по справі з липня 2011 року не проживає в квартирі, зазначене рішення не містить (а.с.7).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді