У х в а л а

20 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів: Гончара В.П., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь інфляційні збитки та три відсотки річних.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 травня 2001 року з ОСОБА_1 на його користь стягнуто 23 803 грн 04 коп. боргу. Державним виконавцем 8 червня 2001 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак рішення суду відповідачем до цього часу не виконано, а тому він на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь інфляційні втрати та 3% річних за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 35 476 грн 49 коп. В ході судового розгляду справи позивачем було зменшено розмір позовних вимог до 33 416 грн, які він просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 33 416 грн за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на підставі п. 5 ч. 4. ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали суду касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема ст. 625 ЦК України.

Заявник, на підтвердження викладених у заяві доводів, додав копії ухвал Вищого господарського суду України від 24 грудня 2014 року, від 17 грудня 2014 року, від 3 лютого 2015 року, від 4 лютого 2015 року, від 18 лютого 2015 року, постановлені за результатами розгляду, на його думку, аналогічних справ, де по-іншому застосовані ті самі норми матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 ЦПК України», під судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути рішення :

- Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ;

- Вищого адміністративного суду України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України, ухвалених як судом касаційної інстанції;

- Апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» від 22 лютого 2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковим є те, щоб цими рішеннями, що набрали законної сили, був вирішений спір по суті та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовані одні й ті самі норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня

2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником, в обґрунтування заяви та наданих ним копій ухвал суду касаційної інстанції від 24 грудня 2014 року, від 17 грудня 2014 року, від 3 лютого 2015 року, від 4 лютого 2015 року, від 18 лютого 2015 року не вбачається наявних ознак, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2014 року у зв'язку з неоднаковим застосуванням судами України ст. 625 ЦК України, зокрема, правовідносини є подібними, але різні фактичні обставини справи.

Оскільки неоднакового застосування норм матеріального права не було, а виникли питання щодо доведення вимог, що є питанням процесуального права і вони не є підставою для допуску до провадження, то в задоволенні заяви слід відмовити.

За таких підстав у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.П. Гончар

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко