Справа № 689/1764/15-ц
Провадження № 2/689/451/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 cерпня 2015 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

при секретарі Білоус Г.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецького районного споживчого товариства про визнання права власності на нежитлове приміщення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нежитлову будівлю приймально-заготівельного пункту. В позові зазначила, що вона працювала продавцем в Ярмолинецькому РайСТ в с. Косогірка. Постановою № 68 правління Ярмолинецького РайСТ їй дозволено продати нежитлове приміщення вартістю 6000 грн. Вона частинами сплачувала вказану суму, а також з її згоди вираховували частину зарплати. Остаточно вона провела розрахунок 21 травня 2004 року. В той час між нею як покупцем та продавцем (Ярмолинецьким РайСТ) договору купівлі-продажу укладено не було, але продавець передав їй нежитлове приміщення приймально-заготівельного пункту та ключі від нього. Вона неодноразово зверталася до відповідача про належне оформлення придбаного майна, але вони не забажали належним чином оформити договір купівлі-продажу. Фактично договір між нею та відповідачем відбувся, але він не оформлений в нотаріальному порядку. Відповідач не виконав умови договору, отримавши грошові кошти, він ухиляється від оформлення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що до 2004 року вона повністю сплатила вартість нежитлового приміщення Ярмолинецькому РайСТ в розмірі 6000 грн., однак договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку оформлено не було.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що позивач на підставі рішення правління від 1 жовтня 1999 року придбала нежитлове приміщення в с. Косогірка за 6000 грн. В нотаріуса договір купівлі-продажу не оформляли.

Представник відповідача позов визнав, пояснивши, що вказане нежитлове приміщення було придбане позивачем. На даний час вони не можуть в нотаріальному порядку оформити договір купівлі-продажу, оскільки перед цим потрібно проводити аукціон, а це потребує значних коштів.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 10 ЦПК України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.10.2011р. Ярмолинецьке районне споживче товариство є власником нежитлової будівлі, приймально-заготівельного пункту за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Косогірка, провулок Пригородній, будинок 10 (а.с. 6, 7). Постановою правління Ярмолинецького РайСТ від 1 жовтня 1999 року надано дозвіл ОСОБА_1 на купівлю-продаж будівлі заготівельного пункту в с. Косогірка за 6000 грн. Ця обставина підтверджується копією постанови правління (а.с. 15). Однак в нотаріальному порядку письмового договору купівлі-продажу зазначеного нежитлового приміщення укладено не було. Ця обставина визнана сторонами, тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Твердження позивача та її представника про те, що між нею та відповідачем було фактично укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення жодними належними і допустимими доказами не підтверджено. Та обставина, що позивач проводила оплату згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с. 12) та те, що відповідач заборгував позивачу грошові кошти в сумі 6000 грн., не свідчить про укладання між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу.

Суд не бере до уваги доводи позивача та його представника про те, що згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки такої позовної вимоги, як визнання правочину дійсним, позивач в суді не заявляла. А згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі.

Також хибним є посилання позивача та її представника на ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В даному ж випадку, власником вказаного нежитлового приміщення є Ярмолинецьке РайСТ, а не позивач (а.с. 6-7).

Суд не приймає визнання позову представником відповідача, оскільки згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України визнання позивачем позову суперечить закону ст. ст. 210, 219, 220, 334, 392, 640, 657 Цивільного кодексу України.

Отже, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Ярмолинецького районного споживчого товариства про визнання права власності на нежитлове приміщення необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 219, 220, 334, 392, 640, 657 Цивільного Кодексу України; ст. ст. 3, 10, 11, 58-60, 61, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в Апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Мотивувальна частина рішення виготовлена 31 серпня 2015 року.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя А.В. Кульбаба