Справа № 212/68/15-ц
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

14 січня 2015 року м. Кривий Ріг Суддя Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_2 розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, втрат від інфляції , 3% річних, відсотків за користування грошовими коштами ,-

В С Т А Н О В И В;

До Жовтневого районного суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, втрат від інфляції , 3% річних, відсотків за користування грошовими коштами.

Разом із позовною заявою ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою в якій просила накласти арешт на все майно ОСОБА_4, а саме квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування заяви послалась на те, що 01.06.2014 року вона надала позику під боргову розписку ОСОБА_4 в присутності двох свідків грошові кошти в розмірі 28 550 гривень в строк до 01.07.2014 року . До теперішнього часу ОСОБА_4 повернути грошові кошти, які нею були отримані в борг добровільно не має наміру. Тому ОСОБА_3 вважає, що , майно що є у приватній власності ОСОБА_4, а саме квартира АДРЕСА_1, може бути відчужена.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України (далі ЦПК) заява про забезпечення позову розглядається у день її надходження, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова ПВСУ № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на спірну квартиру, позивач не зазначила будь-яких поважних причин на обґрунтування своєї вимоги, у звязку із якими існує потреба у забезпеченні позову у такий спосіб. Зокрема, позивачем не доведено наявності у відповідача наміру відчужити зазначену квартиру, доказів на підтвердження вартості майна(експертної оцінки, для визначення відповідності виду забезпечення), доказів того, що відповідач не працює та немає доходу, а її твердження про таке є лише припущенням.

До того ж, предметом позову є не речові права на квартиру, а стягнення боргу, інфляції та відсотки за користування грошовими коштами.

Разом з тим, обставина, на яку позивач послалася на обґрунтування наявності підстав для забезпечення позову, не є поважною у розумінні пункту 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК причиною, у звязку із якою потрібно забезпечити позов.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І. Б. Чайкін