Справа № 203/4922/14-ц
Провадження № 2/0203/112/2015
13.01.2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Штефані Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
26 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.12.2012 р. ОСОБА_3 на пр. Кірова в м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем марки «ГАЗ», реєстраційний номер - НОМЕР_2, скоїв наїзд на світлодіодну вивіску кафе, належного позивача. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивач звернувся до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", яке не відреагувало на відповідну заяву. Вартість ремонту пошкодженого майна склала 11 690,00 грн. Відповідачі добровільно не відшкодовують позивачу витрачені кошти. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" компенсації заподіяної матеріальної шкоди з урахуванням франшизи в сумі 10 690,00 грн., стягнення із ОСОБА_3 компенсації заподіяної матеріальної шкоди у вигляді франшизи в сумі 1 000,00 грн., компенсації заподіяної моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн., а також відшкодування судових витрат (а.с.а.с. 3 - 5, 18, 19).
Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі.
Представник ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", ОСОБА_3 до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом було встановлено, що 01.12.2012 р. ОСОБА_3 на АДРЕСА_1, керуючи автомобілем марки «ГАЗ», реєстраційний номер - НОМЕР_2, скоїв наїзд на світлодіодну вивіску кафе, належного позивача (а.с.а.с. 8, 9).
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ГАЗ» застрахована ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (а.с. 10).
Про настання страхового випадку позивач повідомив ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" телефонним зв'язком 01.12.2012 р., а згодом (03.12.2012 р.) - звернувся до останнього із заявою (а.с.а.с. 11, 12).
28 грудня 2012 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 за вказаним фактом було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 9).
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна склала 11 690,00 грн. (а.с.а.с. 13, 14).
Дотепер заподіяну позивачу шкоду відповідачами не відшкодовано.
Відповідно до абзацу 1 пункту 22.1 статті 22 Закону України від 01.07.2004 р. № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з абзацом 4 статті 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
У відповідності з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
За правилами статті 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування з доданням до неї відповідних доказів.
Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
ОСОБА_3 01.12.2012 р. керував автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, був володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальність за заподіяну шкоду має нести саме він.
Згідно з частиною 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Вина ОСОБА_3 була встановлена Амур-Нижньодніпровським районним судом
Таким чином, суд вважає, що вимога про відшкодування позивачу заподіяної матеріальної шкоди є цілком обґрунтованою.
При цьому суд вважає правильною вимогу позивача про стягнення з ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" страхового відшкодування в сумі 10 690,00 грн. (з урахуванням франшизи у відповідності з приписами статті 12 Закону № 1961-IV).
Із ОСОБА_3 у такому випадку підлягає стягненню решта компенсації заподіяної матеріальної шкоди (франшиза) у сумі 1 000,00 грн.
Суд критично ставиться до обґрунтування ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" його відмови сплатити страхове відшкодування положеннями пункту 33.3 статті 33 Закону № 1961-IV, оскільки за правилами абзацу 2 вказаного пункту особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Судом було встановлено, що протягом вказаного строку представник ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" не прибув для огляду пошкодженого майна, а відтак позивач був управі його відновити.
Що стосується вимог позивача компенсувати йому моральну шкоду, то суд вважає за необхідне задовольнити їх частково з наступних підстав.
Частиною 1 статті 1167 ЦК передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини.
Факт заподіяння матеріальної шкоди та вина відповідача встановлені судом, а тому суд доходить висновку про те, що позивачеві насправді було завдано й моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через пошкодження належного йому майна тощо.
Приймаючи до уваги положення приведеної норми та співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи ступінь моральних страждань, суд вважає, що сума компенсації завданої моральної шкоди підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь позивача в сумі 2 000,00 грн.
У порядку статті 88 ЦПК з ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених судових витрат у сумі 243,60 грн., а із ОСОБА_3 - 487,20 грн. (а.с.а.с. 1, 2, 22).
Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 79, 88, 169, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (код ЄДРПОУ - 24175269) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1) компенсацію заподіяної матеріальної шкоди в сумі 10 690,00 грн., компенсацію понесених судових витрат в сумі 243,60 грн., разом - 10 933,60 грн.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1) компенсацію заподіяної матеріальної шкоди в сумі 1 000,00 грн., компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн., компенсацію понесених судових витрат в сумі 487,20 грн., разом - 3 487,20 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення також може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляційному порядку.
Повний текст заочного рішення складено 13 січня 2015 року.
Суддя М.О. Католікян