Провадження № 2/752/431/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.02.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

З участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах», 3-тя особа: ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Інкомстрах» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 30340,61 гривень, пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 7335,34 гривні та моральної шкоди в сумі 10000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.11.2013 р. в м.Києві на вул..Набережно-Хрещатицькій, 13-б з вини водія ОСОБА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого транспортний засіб «Опель» д.н. НОМЕР_1, що належить йому на праві власності, зазнав механічних пошкоджень.

Згідно висновку ПАТ «Українська автомобільна корпорація», філія «Автоцентр на Столичному» від 13.05.2014 р. сума шкоди, завдана власнику автомобіля «Опель» д.н. НОМЕР_4, складає 30340,61 гривень.

На час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Інкомстрах» згідно Полісу № АС/8910414 від 01.11.2013 р.

Позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак на момент звернення до суду зазначені виплати проведені не були, в зв»зку з чим він просить стягнути з ПрАТ «СК «Інкомстрах» не лише суму страхового відшкодування, а і на підставі ст.37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань в розмірі 7335,34 гривень.

Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та тривалого вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування змінився його спосіб життя, він позбавлений можливості користуватись автомобілем, який потрібен йому для роботи, вимушений шукати кошти для його відновлення та ремонту, що призводить до негативних психоемоційних почуттів, порушення мікроклімату в сім»ї, душевних переживань.

В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації юридичної особи. Судові повістки повернулись до суду в зв»язку з тим, що дане підприємство вибуло.

В сулу положень ст.ст.74,76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про місце і час судового розгляду, в зв»язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність представника ПрАТ «СК «Інкомстрах».

Третя особа ОСОБА_2 про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи було встановлено, що 10.11.2013 р. о 17 год. 35 хв. на вул.Набережно-Хрещатицькій, 13-б в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Опель» д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1

Відповідно до постанови Подільського районного суду м.Києва від 06.12.2013 р. ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях ОСОБА_2 не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «СК «Інкомстрах» відповідно до Полісу № АС/8910414 від 01.11.2013 р.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до Полісу № АС/8910414 від 01.11.2013 р. розмір франшизи становить 500 гривень.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленомузаконодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ьдорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до калькуляції ремонтних робіт та рахунку-фактури № НОМЕР_3 від 10.11.2014 р., наданих ПАТ «Українська автомобільна корпорація», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель» д.н. НОМЕР_1 становить 30340,61 гривень з врахуванням ПДВ. Сума без ПДВ становить 25283,84 гривні.

Станом на момент розгляду справи транспортний засіб не відремонтований.

Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення розміру страхового відшкодування в розмірі 30340,61 гривень, підлягають частковому задоволенню за вирахуванням суми ПДВ, оскільки відновлювальний ремонт транспортного засобу не проведений і зазначені витрати в силу положень Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень Податкового кодексу України не можуть бути відшкодовані Страховою компанією, а також за вирахуванням суми франшизи. Тобто, відповідачем підлягає відшкодуванню сума в розмірі 24783,84 гривні.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» 13.11.2013 р. з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

На момент звернення позивача до суду з позовом страхове відшкодування виплачено не було.

Отже відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування.

Позивач просить стягнути пеню за період з 18.02.2014 р. по 05.02.2015 р. в сумі 7335,34 гривні.

Розрахунок пені, наведений позивачем, відповідає вимогам Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, при здійсненні розрахунку позивач виходив із суми страхового відшкодування, що повинна була бути виплачена в розмірі 30340,61 гривня.

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування і задовольнив дані вимоги в розмірі 24783,84 гривні, при розрахунку пені суд виходить саме з цього розміру.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з Страхової компанії пені підлягають задоволенню частково в розмірі 5992,25 гривень (24873,84х25% (подвійна облікова ставка НБУ)/365х353 (дні прострочення).

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, пов»язаної з пошкодженням транспортного засобу, виходячи з наступного.

В силу положень ст.ст.22, 23 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик відшкодовує моральну шкоду, пов»язану з ушкодженням життя та здоров»я потерпілого, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я.

Моральна шкода, завдана пошкодженням майна потерпілого, відповідно до ст.1168 ЦК України відшкодовується особою, винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, пропорційно до задоволених вимог (64,5%).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах», 3-тя особа: ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 24783гривні 84 копійки, пеню в розмірі 5992 гривні 25 копійок, судовий збір 309 гривень 12 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя