Провадження № 2/487/550/15
РІШЕННЯ

Іменем України

29.04.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., при секретарі Плетенчук О.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, в якому вказав, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері - ОСОБА_5. Крім нього спадкоємцем, який має право на обов'язкову частку є його брат - ОСОБА_3. З 2006 р. у зв'язку з похилим віком та перенесеною хворобою їх матір знаходилась у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, який здійснював позивач. Відповідач від догляду за матір'ю ухилявся, не приймав участі фінансових витратах, у зв'язку з чим позивач вважає відповідача недостойним спадкоємцем та просить усунути його від права на спадкування після смерті матері.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, пояснили, що спадкодавець ОСОБА_5, внаслідок перенесеного інсульту з 25.11.2006 року, перебувала у безпорадному стані та потребувала постійного стороннього догляду. Догляд за матірю потребував значних фізичних сил та матеріальних затрат, оскільки її пенсії не вистачало на придбання ліків, харчів, предметів гігієни та оплату послуг помічниць. Догляд за ОСОБА_5 здійснював позивач. Відповідач інколи відвідував матір, але не надавав фінансової допомоги або іншої фізичної допомоги, тобто свідомо ухилявся від догляду за матірю, у зв'язку з чим просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, пояснили, що деякий час після хвороби матері відповідач та позивач самостійно доглядали її, а потім домовились скористатись послугами доглядальниці. Після того, як у матері стався інсульт відповідач передав братові (позивачу) 4000 грн. на той випадок якщо терміново знадобляться для матері гроші, а він буде у відрядженні. Також, у зв'язку з тим, що у матері була велика пенсія, вони домовились що послуги доглядальниці позивач буде сплачувати з пенсії матері, а також за ці кошти купувати необхідні ліки. Звернули увагу, що оскільки ОСОБА_5 була учасником ВВВ, то окрім доплати до пенсії, користувалась пільгами по сплаті за комунальні послуги та на придбання ліків. Останні роки, у зв'язку з хворобою дружини та його хворобою, відповідач приходив до матері не дуже часто, однак майже кожну неділю навідував матір, здійснював роботи по догляду за будинком та прибудинковою територією. Позивач не звертався до нього за фінансовою допомогою по догляду за матір'ю. Вважаючи, що кожен з братів виконав свої обов'язки по догляду за матір'ю, та відповідач не ухилявся від догляду за нею, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що 08.06.2014 р. померла ОСОБА_5 (матір сторін), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №202104.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 56/100 часток домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. Скороходова, 88.

Позивач та відповідачі є синами померлої ОСОБА_5 і звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщину після її смерті, що підтверджується матеріалами спадкової справи №5/2014, заведеної 17.07.2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №038263 від 18.08.2008 року ОСОБА_5 встановлено першу групу інвалідності та зазначено, що вона потребує постійного стороннього догляду. Аналогічно, у висновку із постанови ЛКК №178/6 від 12.05.2015 року зазначено, що ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_5 з 25.11.2006 року по день смерті через похилий вік та хворобу знаходилась у безпорадному стані.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом вказаної норми закону лише при одночасному настанні двох обставин: ухилення від надання допомоги та безпорадний стан спадкодавця, і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Крім того, суд має зясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування роз'яснено, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Отже, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачений обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження факту ухилення відповідача ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_5 позивачем надані акти від 10.06.2014р., 14.02.2014р., 31.01.2013р., 04.04.2011р., 12.02.2009 року, в яких зазначено, що ОСОБА_1 проживав разом зі своєю матірю ОСОБА_5 та здійснював постійний догляд за нею; акт про не проживання від 04.06.2014р., відповідно до якого ОСОБА_3 не проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1; покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Між тим, вищевказані акти не містять жодної інформації про ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги матері.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що працювали доглядальницями хворої ОСОБА_5, знаходились поряд з нею з 09-00 години до 18-00 год. При цьому вони виконували роботу по дому прибирали, прали, готували їжу та доглядали за хворою годували, купали, перевдягали, давали приймати ліки. За роботу їм сплачував ОСОБА_1 в розмірі приблизно 500 грн. на місяць. Обидва свідки підтвердили, що ОСОБА_1 забороняв їм впускати будь-кого до будинку у його відсутність. Померла ОСОБА_5 ніколи не скаржилась на свого сина ОСОБА_3 Крім того, свідок ОСОБА_8 підтвердила, що у її присутності ОСОБА_3 приходив провідувати мати, спілкувався з нею.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що догляд за хворою ОСОБА_5 здійснював її син ОСОБА_1 та йому допомагали свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_3 приїжджав на машині, але він жодного разу не бачив, щоб той заходив до будинку. Одного разу коли свідок разом з ОСОБА_1 займалися ремонтом воріт приїхав ОСОБА_3 та допомагав їм ремонтувати. Жодного разу він не бачив щоб брати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сварилися.

Таким чином, жоден із заявлених позивачем свідків не підтвердили факту ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги ОСОБА_5

Крім того, сам позивач підтвердив, що отримував пенсію матері та з неї сплачував помічницям, витрачав на продукти харчування, предмети гігієни, ліки для матері. Але стверджував, що пенсії матері не вистачало на всі її потреби, а тому для її догляду необхідна була додаткова матеріальна допомога. При цьому, позивач підтвердив, що жодного разу не звертався за допомогою до ОСОБА_3

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 підтвердили , що ОСОБА_3 постійно провідував хвору матір, спілкувався з нею, займався ремонтом фасаду будинку, допомагав у ремонті воріт, розчищав сніг узимку, доглядав за виноградом на подвірї. Підтвердили, що померла ОСОБА_5 однаково ставилась до обох своїх синів.

Крім цього, свідки ОСОБА_13, ОСОБА_15 повідомили, що на прохання ОСОБА_1 підписували складені ним акти для отримання ОСОБА_5 якихось пільг.

Також допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що позивач постійно проживав з матір'ю та протягом дня догляд за нею здійснювали доглядальниці.

Оскільки діюче законодавство не містить чіткого визначення поняття допомоги, яка повинна надаватися особі, що знаходиться у безпорадному стані, суд виходить із загально прийнятих засад та вважає, що така допомога може виражатися як у фінансовій допомозі, моральній підтримці, або допомозі по господарству.

Щодо фінансової допомоги, то в судовому засіданні встановлено, що пенсія, яку отримувала за життя ОСОБА_5 значно перевищує як розмір мінімальної пенсії так і розмір доходів відповідача. Доказів того, що пенсії ОСОБА_5 не вистачало на її утримання, позивачем не надано.

Наведене вказує на те, що матір сторін потребувала сторонньої допомоги та така допомога надавалась по мірі можливості обома сторонами. Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач фактично не ухилявся від догляду за матір'ю.

В порушення вимог, ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження факту умисного ухилення відповідача від утримання матері, та не встановлені вони і судом.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 не обґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення вступає в законну силу через десять днів з моменту проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в строк та у порядку, передбачені ст.. ст.. 294,296 ЦПК України.

Суддя З.М. Сухаревич