РІШЕННЯ

іменем України

30 червня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Приватної фірми "ГАЛС" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

в с т а н о в и в:

20.02.2015 року від Приватної фірми "ГАЛС" надійшла позовна заява про стягнення з ОСОБА_1 5733 грн. на відшкодування шкоди, 2500 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката та 243 грн. 60 коп. витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовної заяви представник Приватної фірми "ГАЛС" ОСОБА_2 зазначив, що 14 грудня 2012 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу водієм до ПФ "ГАЛС" на підставі його заяви.

Відповідач 06 листопада 2013 року о 17:10 годині, виконуючи трудові обов'язки, керував автомобілем «ЗІЛ -130», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу, та рухався по пров. Руставелі в місті Харкові.

На шляху слідування по вказаному маршруту по пров. Руставелі, б. 4 відповідач, змінюючи напрямок руху, не впевнився, що це буде безпечно та допустив наїзд на автомобіль КІА Sportage, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України - п. 10.1.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 було завдано шкоди, пов'язаної з механічними ушкодженнями автомобіля.

У відношенні відповідача було відкрито справу про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі №646/10750/13-п від 15.11.2013 року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

У зв'язку з вищевикладеним, потерпілим ОСОБА_3 було подано цивільний позов до ПФ «ГАЛС» та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач був залучений до участі у розгляді вказаної справи в якості третьої особи.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по цивільній справі №646/11964/13-ц від 08.01.2014 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково та стягнуто з позивача в якості відшкодування завданої майнової шкоди суму в розмірі 20 821 грн. 55 коп., в якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 1500 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 400 грн. 00 коп.

У зв'язку з тим, що транспортний засіб «ЗІЛ - 130», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував відповідач, є засобом підвищеної небезпеки та належить позивачу, а сам відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах та виконував трудові обов'язки, то відповідно до ст. ст. 1167, 1172, 1187 ЦК України на позивача було покладено обов'язок відшкодувати потерпілому внаслідок ДТП ОСОБА_3 вищезазначену матеріальну та моральну шкоду.

Кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат у розмірі 22721 грн. 55 коп. було перераховано позивачем на рахунок ОСОБА_3, що підтверджується: платіжним дорученням № 1677 від 14.03.2014 року на суму 22321 грн. 55 коп.; платіжним дорученням № 1678 від 14.03.2014 року на суму 400 грн. 00 коп.

Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу було завдано шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу, з урахуванням обмежень встановлених законодавством.

На сьогоднішній день відсутні підстави для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну позивачу, у зв'язку з чим, відповідач повинен нести відповідальність перед позивачем в межах свого середнього місячного заробітку.

Відповідно до довідки про доходи №19 від 30 січня 2015 року середньомісячна заробітна плата відповідача становила 5733 грн. 00 коп.

Таким чином, завдана відповідачем шкода підлягає стягненню саме в розмірі 5733 грн. 00 коп.

Наявність вини відповідача, розмір завданої позивачу шкоди, а також факт знаходження відповідача у трудових відносинах з позивачем встановлені рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по цивільній справі №646/11964/13-ц від 08.01.2014 року.

Крім того, у зв'язку із вимушеним зверненням до суду позивачем були понесені судові витрати по сплаті послуг адвоката пов'язаних з наданням правової допомоги.

Таким чином, вказана сума, як вимушені витрати позивача, пов'язані зі зверненням до суду за захистом своїх порушених прав та відповідно до вимог ст. 84 та ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., який також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися.

Представник позивача ПФ "ГАЛС" ОСОБА_4, після повторної неявки відповідача, подав додаткові пояснення та заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 про причини повторної неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, про судовий розгляд за його відсутністю чи заперечень проти позову не подавав.

Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних та постановити заочне рішення.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно до трудового договору від 14.12.2012 року, заяви ОСОБА_1, виписки з наказу №255/ОК від 14.12.2012 року, розпорядження №17/12/12 від 17.12.2012 року, виписки з наказу №225/ОК від 06.11.2014 року, ОСОБА_1 працював водієм автогосподарства ПФ "ГАЛС" з 14.12.2012 року по 06.11.2014 року. (а. с. 9, 52-56).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.01.2014 року за позовом ОСОБА_3 до Приватної фірми "ГАЛС", Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ України", третя особа - ОСОБА_1, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позов задоволено частково: стягнуто з Приватної фірми "ГАЛС" на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування завданої майнової шкоди 20821 грн. 55 коп., моральної шкоди - 1500 грн., судових витрат 400 грн. (а. с. 10).

Платіжними дорученнями № 1677 від 14.03.2014 р. на суму 22 321 грн. 55 коп. та № 1678 від 14.03.2014 р. на суму 400 грн. 00 коп. Приватна фірма "ГАЛС" здійснила виплату ОСОБА_3 22321 грн. 55 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу КІА Sportage, реєстраційний номер НОМЕР_2, під час дорожньо-транспортної пригоди 06.11.2013 року, та моральної шкоди, 400 грн. судових витрат. (а. с. 11).

Згідно довідок про доходи від 17.02.2015 року та 28.05.2015 року, податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку Приватної фірми "ГАЛС", ОСОБА_1 постійно працював з 14.12.2012 року по 06.11.2014 року на посаді водія в Приватній фірмі "ГАЛС", середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1, розрахована згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року №100, за вересень-жовтень 2014 року становить 5733 грн. (а. с. 12, 51, 57 - 65).

За загальними правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 п. 6 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України.

Як слідує із наданих позивачем доказів, відповідач на час скоєння ДТП знаходився у трудових відносинах з позивачем - працював водієм Приватної фірми "ГАЛС".

Гарантії матеріальної відповідальності найманих працівників визначені нормами Кодексу законів про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 132 Кодексу законів про працю України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Відповідно до ст. 138 Кодексу законів про працю України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992 року роз'яснено, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.

Пунктом 1.7 ст. 7 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Таким чином, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, Приватною фірмою "ГАЛС" надані докази існування права регресної вимоги до ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат, понесених на відшкодування матеріальної шкоди, завданої з вини відповідача власникові автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_3; розмір відшкодування складається з шкоди в розмірі 5733 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не надав доказів на спростування розміру понесених позивачем витрат на відшкодування шкоди, завданої відповідачем.

За таких обставин, позовна заява Приватної фірми "ГАЛС" є обґрунтованою та підлягає задоволенню в межах заявленого позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати: 243 грн. 60 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору; 2500 грн. на відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката. (а. с. 1, 16).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 61, 88, 169, 209-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватної фірми "ГАЛС" 5733 (п'ять тисяч сімсот тридцять три) грн. 00 коп. на відшкодування шкоди в порядку регресу, 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. на відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката, 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: