Справа № 219/5327/15-ц
Провадження №2-н/219/1374/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Брежнев О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_2, про видачу судового наказу щодо стягнення боргу за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго»звернувся до суду із заявою, де просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_2.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Крім того, у відповідності до п. 9 Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказаного провадження» від 23.12.2011 року наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України. Разом із тим лише той факт, що договірні зобовязання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження ,суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що споживачем послуг заявника є ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З наданих суду відомостей про реєстрацію місця проживання відділу адресно довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Донецькій області вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрованою не значиться.

При цьому, у відповідності до доданої до заяви про видачу судового наказу документів не вбачається, чи є боржник власником цього майна, чи ні.

Таким чином, з урахуванням того, що із доданих документів вбачається, що боржник ОСОБА_2 узагалі ніде не зареєстрована, у звязку з чим вбачається спір про право, і тому приходжу до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 100, 208, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У прийняті заяви ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_2, про видачу судового наказу щодо стягнення боргу за комунальні послуги - відмовити.

Розяснити заявнику його право на звернення з тими самими вимогами до суду у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя