Ухвала

іменем України

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Касьяна О.П., Наумчука М.І.,Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом, у якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 827 142,26 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 04 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачу 47 200 доларів США, а він зобов'язався їх повернути та сплатити проценти за користування коштами в сумі, строки та на умовах, визначених договором.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором у цей же день між ними укладено договір, за яким відповідач передав в іпотеку належну йому квартиру.

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» за договором факторингу відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, яке у свою чергу в цей же день за договором факторингу відступило ці вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в результаті чого станом на 04 листопада 2013 року утворився борг, який складається з: 46 846,24 доларів США, що складає 374 442,00 грн, - борг за кредитом, 27 494,12 доларів США, що складає 219 760,50 грн, - проценти за користування коштами, 29 142,97 доларів США, що складає 232 939,76 грн, - пеня за прострочення виконання зобов'язання.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру НОМЕР_1 загальною площею 54,2 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6, в рахунок погашення його заборгованості за кредитним договором у розмірі 824 142,26 грн, з яких 374 442,00 грн - заборгованість за кредитом, 219 760,50 грн - заборгованість за відсотками; 232 936,76 грн - пеня.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_14/pravo1/T990606.html?pravo=1>, встановлено ціну предмета іпотеки - на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

26 листопада 2014 року рішенням апеляційного суду Запорізької області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворився борг, а позивач, до якого перейшло право вимоги, має право задовольнити їх шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, що визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що на момент розгляду справи апеляційним судом набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який забороняє проводити без згоди власника примусове стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, і його дія поширюється на спірні відносини, оскільки кредит наданий в іноземній валюті, загальна площа квартири, яка є предметом іпотеки, не перевищує 140 кв. м і є місцем постійного проживання іпотекодавця та членів його сім'ї, тому підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки немає.

Проте з таким рішенням суду апеляційної інстанції погодитися не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачу 47 200 доларів США, а відповідач зобов'язався їх повернути та сплатити проценти за користування ними і на забезпечення виконання своїх зобов'язань передав в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» за договором факторингу відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, яке в цей же день відступило ці вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи.

ОСОБА_6 належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04 листопада 2013 року становить: 46 846,24 доларів США, що за курсом складає 374 442,00 грн, - тіло кредиту, 27 494,12 доларів США, що за курсом складає 219 760,50 грн, - проценти за кредитом, 29 142,97 доларів США, що складає 232 939,76 грн, - пеня за прострочення виконання зобов'язання.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст. ст. 213, 303 ЦПК України щодо перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, а пославшись на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII, не врахував, що цей Закон не змінює законодавство, яке регулює кредитні відносини, а лише тимчасово забороняє (зупиняє) примусове відчуження майна без згоди власника, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15, не перевірив, чи можуть бути вимоги цього Закону підставою для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позову.

При цьому суд не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не перевірив доводів позивача та висновків суду першої інстанції про наявність боргу за кредитним договором, його розмір та складові, наявність у ТОВ «Кредитні ініціативи» права на погашення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором відступлення права вимоги, не надав цим обставинам відповідної оцінки.

Крім того, не перевірив правильність рішення суду щодо виконання вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» при задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, зазначення заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, пріоритету та розміру вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, яка має бути визначена у грошовому виразі за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку», про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-61цс15.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: О.П. Касьян

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук

Г.І. Мостова