Справа № 199/9826/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.

при секретарі Коломієць Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, третя особа: орган опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька.В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2000 року по 09 жовтня 2002 року, сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина постійно проживає з позивачем, відповідач вихованням дитини не займається та не опікується, лише сплачує аліменти на утримання дитини, створенням всебічних сприятливих умов для зростання та розвитку дитини займається позивач. Позивач, як мати дитини піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Донька з чотирьох років займається хореографією, є солісткою дитячого танцювального колективу «Іскорка». На теперішній час постало питання щодо поїздок цього колективу за кордон для участі у міжнародних конкурсах. Крім того, за рекомендацією лікарів, доньці необхідно періодичне перебування у курортно-оздоровчих закладах для лікування хронічної хвороби шлунку за кордоном. Для виїзду дитини за кордон позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд їх неповнолітньої дитини за кордон. Однак відповідач у задоволенні такого прохання позивачу відмовляє. Тому позивач просила суд надати дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позову.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, зазначивши, що не заперчує проти надання дозволу за кордон доньці для оздоровлення та для участі в концертах танцювального гуртка, проте позивач ніколи йому не пояснювала такої необхідності, а звернулась лише раз до нього з цього питання, не пояснюючи причину виїзду дитини за кордон.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Дитина мешкає разом із позивачем.

Судом також встановлено, що позивач має намір вивозити дитину за кордон для участі у міжнародних конкурсах дитячого танцювального колективу «Іскорка», де вона є солісткою, до її повноліття та з метою оздоровлення. З цією метою позивач звернулась в письмовому вигляді до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд їх неповнолітньої дитини за кордон, не пояснюючи відповідачу ні ціль, ні мету, на країну поїздки.

Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Конституції України, Декларації прав дитини, Сімейного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

В силу п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у випадках, визначених цими Правилами, або у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Оцінюючи дослідженні судом у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача про надання дозволу на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття, суд вважає, що позивачем на вимогу ст. 60 ЦПК України не доведені обставини, на які вона посилається, а саме не надано доказів щодо необхідності оздоровлення дитини саме за кордоном та неможливості оздоровити дитину з урахуванням її віку на території України. Також суд враховує факт минування на день винесення рішення потреби виїзду дитини з дитячим танцювальним колективом «Іскорка», оскільки відповідно до довідки художнього керівника колективу «Іскорка» від 04.09.2014 року, виступ колективу у Греції планувався на листопад-грудень 2014 року та не відбувся. Крім того позовні вимоги позивача не містять зазначення держави прямування неповнолітньої дитини та її відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Відповідно до ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Тому, суд вважає за доцільне, з урахуванням інтересів дитини, відмовити у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 7 СК України, ст. ст. 10,11,60,84,88,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий