АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 662/1929/13-ц Головуючий в І інстанції Тимченко О.В.
Номер провадження №22 -ц/791/2545/15 Доповідач: Стародубець М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця «05» дня колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Іванової І.П.
при секретарі:Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу та завданих збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі Банк) - 5400 грн. боргу, 4847,94 грн. відсотків за період з 23.04.2007р. по 10.09.2013р., 3434,40 грн. компенсації за знецінення коштів внаслідок інфляції за період з травня 2007 року по вересень 2013 року, та 1058,02 коп. 3% річних.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 18 квітня 2005 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір банківського вкладу «Премія», на який ним в цей же день було внесено кошти у розмірі 3660 грн. під 14% річних.

23 квітня 2007 року на поповнення рахунку в приміщенні Банку він передав касиру ОСОБА_6 5400 грн., про що зроблена відповідна відмітка в договорі.

Однак, при зверненні до Банку дізнався, що ці кошти на його рахунок не надходили, а вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року ОСОБА_6 визнано винною і засуджено за їх привласнення.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2013 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_7 вклад у розмірі 5400 грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 4847,94 грн., компенсацію за знецінення коштів внаслідок інфляції - 3434,40 грн., 3% річних - 1058,02 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 11 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто на користь позивача 5400 грн. майнової шкоди, заподіяної злочином працівника Банку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

17 грудня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування вкладом, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду в частині стягнення 5400 грн. вкладу в касаційному порядку не оскаржувалось та не переглядалось судом касаційної інстанції.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» просить рішення суду в частині стягнення з Банку відсотків скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не укладався вказаний ним договір банківського вкладу, а тому відповідність відповідача за відсутністю правочину не настає.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи в повному об'ємі заявлену позивачем вимогу про стягнення з Банку відсотків за користування грошовими коштами (вкладиом) за вказаний ним в позові період, тобто з 23.04.2007 року по 10.09.2013 року в сумі 4847,94 грн., суд першої інстанції виходив з того, що фінансова установа повинна нести передбачену законом відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за договором банківського вкладу.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено й підтверджується матеріалами справи, що 18 квітня 2005 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_7 укладено договір банківського вкладу «Премія», за яким позивач вніс на рахунок вкладу кошти в сумі 3660 грн. під 14% річних строком до 19 квітня 2006 року.

23 квітня 2007 року ОСОБА_7 на поповнення цього рахунку передав у приміщенні Банку касиру ОСОБА_6 5400 грн., у зв'язку з чим була зроблена відмітка у договорі й зазначено строк закінчення дії договору 19 квітня 2008 року. Цим письмовим договором передбачено, що нараховані відсотки за вкладом за кожний повний календарний місяць виплачується на рахунок вкладника за НОМЕР_1.

В кінці дії договору суми вкладу виплачується на цей же рахунок.

Однак працівник Банку ОСОБА_6 грошові кошти на рахунок вкладника не внесла, підробила договір шляхом внесення в нього завідомо неправдивих відомостей, за що 12 березня 2012 року вироком Чаплинського районного суду Херсонської області визнана винною та засуджена за вчинення злочину.

Цим же рішенням місцевого суду в частині задоволенні решти позовних вимог, яке було предметом перегляду як апеляційним, так й касаційним судами й набрало законної сили, встановлено, що між сторонами виникли договірні зобов'язання за договором банківського вкладу, які регулюються ст.ст. 1058, 1060-1061 ЦК України.

Встановлені судовими рішеннями факти та обставини в цій справі мають преюдаційне значення при перегляді рішення суду в частині стягнення з Банку відсотків за банківським вкладом й додатковому доказуванню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність укладеного позивачем з Банком, працівники якого при виконанні своїх трудових обов'язків вчинили злочин, письмового договору депозитного вкладу в сумі 5400 грн.

При дослідженні належно завіреної копії письмового договору колегія суддів звертає увагу на те, що сторонами додатково були узгоджені й зафіксовані шляхом вчинення підписів й скріплення їх печаткою Банку істотні умови цього договору, а саме: закінчення строку дії вкладу 19 квітня 2008 року й 14% щорічної відсоткової ставки за вкладом /а.с. 37/.

Відповідно до умов договору й відкриття на ім'я вкладника рахунку НОМЕР_1, на який щомісячно повинні перераховуватися відсотки, строк дії його необмежений, а щорічна ставка за знаходження на ньому грошових коштів визначена в розмірі 0,01%, виплата яких здійснюється на вимогу.

Умови дії цього рахунку Банк визнає та не заперечує щодо їх виконання, надавши суду апеляційної інстанції неодноразові письмові пояснення з цього приводу та перелік банківських продуктів відповідача, до якого включено поточний рахунок «Для виплат» /а.с.139/.

Оскільки відсотки за вкладом повинні перераховуватись на відкритий на ім'я вкладника рахунок, а Банк цього не здійснював та на неодноразові, у тому числі й письмові звернення останнього їх не виплатив, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду, вони правомірно стягнуті з відповідача.

Разом з тим, при визначенні загальної суми відсотків місцевий суд припустився помилки, стягнувши за вказаний позивачем в заяві період 14% річних, тоді як цей розмір відсотків діяв до закінчення вказаної раніше дати й складає 745,64 грн.

(5400 грн. х 14% х 360 дн. = 745,64 грн.)

Після закінчення строку дії договору суми вкладу перераховується на відкритий, на ім'я вкладника, рахунок НОМЕР_1 за вказаною вище ставкою і з цього часу до зазначеної в позові дати сума відсотків складає 2,43 грн.

(5400 грн. х 0,01% = 0,54 грн. (за один рік)

За період з 23 квітня 2007 року по 10 вересня 2013 року - 2,43 грн.)

Отже, загальна сума відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 748,07 грн. (745,64 грн. + 2,43 грн. = 748,07 грн.), а тому рішення місцевого суду в частині розміру суми відсотків та загальної суми, яка підлягає стягненню з відповідача підлягає зміні.

Переглядаючи справу, апеляційний суд керувався висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-36цс15, які є обов'язковими для всіх судів України.

Колегія суддів не погоджується з викладеними в мотивувальній частині рішення місцевого суду висновками про те, що стягнута з Банку сума відсотків є збитками та упущеною вигодою, оскільки за змістом позову та уточненої заяви такі вимоги позивачем не заявлялися /а.с.2-3,41/.

На підставі ст.ст. 1058, 1061, 1070 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307-309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2013 року змінити.

Зменшити стягнуту з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_7 суму відсотків за користування грошовими коштами з 4847,94 грн. до 748,07 грн., а також у зв'язку з цим стягнуту з відповідача на користь позивача загальну суму з 15469,76 грн. до 11 369,89 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 09 листопада 2015 року

Рішення набрало законної сили 05 листопада 2015 року

Суддя: М. Стародубець

Секретар судового засідання: І. Цулукіані