Справа № 489/3866/15-ц
Номер провадження 2/489/1929/15
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), третя особа - КП "СКП "Гуртожиток" про виселення,

встановив

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що гуртожиток по вул. Космонавтів, 132-а в м. Миколаєві належить до комунальної власності. Особовий рахунок на кімнату №421 в даному гуртожитку був відкритий на ім'я ОСОБА_2, яка 01.08.2014 померла та була знята з реєстрації. Проте, під час обстеження житлового фонду працівниками КП "СКП"Гуртожиток" було встановлено, що в зазначеній кімнаті проживає відповідач на підставі вчиненого в усній формі договору піднайму. Вважає таке вселення неправомірним. Просить суд виселити відповідача з незаконно зайнятої кімнати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволені позову.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду невідомо.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.11.2002 було передано в комунальну власність територіальній громаді м. Миколаєва гуртожитку по вул. Космонавтів, 132-а.

Згідно виписки із особового рахунку №6365 від 27.03.2015 та довідки №913 від 26.03.2015 особовий рахунок на кімнату №421 в даному гуртожитку відкритий на ім'я ОСОБА_2

Відповідно до Акту №390 від 26.03.2015 в кімнаті №421 гуртожитку по вул. Космонавтів, 132-а в м. Миколаєві проживає відповідач з 2010 року по теперішній час.

22.04.2015 було проведено засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Миколаївської міської ради (підтверджується витягом з протоколу №7), на якому відповідач відмовився добровільно звільнити кімнату №421.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення, що передбачено ст.116 Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Зі змісту ст. ст. 127, 128, 129 Житлового кодексу УРСР, п. п. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР 03 червня 1986 року за №208 (далі-Положення), випливає, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача відсутній ордер на проживання в гуртожитку. Він посилається на те, що між ним та померлою ОСОБА_2 було укладено договір піднайму в усній формі.

У п. 15 Положення жила площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайм.

Таким чином у відповідача відсутні законні підстави для вселення в гуртожиток.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 215, 223 ЦПК України, суд

вирішив

Позов Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, 11.04.1993 р. н., РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1 з кімнати № 421 гуртожитку по вул. Космонавтів, 132-а в м. Миколаєві, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Миколаївської міської ради судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв