Справа № 142/1830/14-ц Провадження № 22-ц/772/193/2015Головуючий в суді першої інстанції Щерба Н. Л.
Категорія 41Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Ковальчука О.В., Пащенко Л.В.

При секретарі: Агеєвій Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 24.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення завданої моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення завданої моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він розпочав свою трудову діяльність з 01 вересня 1972 року різноробочим колгоспу ім. Кірова с. Студена. 19 липня 1989 року був призначений на посаду директора радгоспу ім. ГПУ с. Дмитрашківка. 5 травня 1996 року радгосп ім. ГПУ реорганізовано в Відкрите акціонерне товариство «Сад України», а його обрано головою акціонерного товариства. На вказаній посаді він працює по даний час. В серпні 2014 року його було запрошено до прокуратури Піщанського району та Піщанської районної державної адміністрації для надання пояснень з приводу заяви відповідача від 14 липня 2014 року, яку ОСОБА_3 направив Генеральному прокурору України та Президенту України, Голові Верховної Ради України, Прем'єр-міністру України, Міністру внутрішніх справ України. У вказаній заяві йдеться про те що він з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, злочинним шляхом заволодів майном, колишнього радгоспу, не провів розпаювання земель та користується ними без сплати орендної плати, наживаюсь на людському горі і біді. Позивач вважає, що відомості, повідомлені в заяві, принижують його честь, гідність і ділову репутацію, як громадянина та керівника підприємства, оскільки характер висловлювань в заяві створює негативне враження і відношення до нього як до злочинця, наведена цитата з заяви також є припущенням і неправдивою інформацією, яка порочить його ділову репутацію, як професіонала у своїй сфері, та принижують честь, гідність і ділову репутацію його, як голови правління акціонерного товариства, оскільки висловлювання щодо порушень законодавства України під час земельного та майнового розпаювання радгоспу не відповідає дійсності. Що стосується вислову про те, що він наживаюсь на людському горі і біді, то таке взагалі для нього незрозуміло, про яке горе та біду йдеться мова, та в чому полягає його нажива. Як наслідок, даний вислів є для нього особливо образливим. Позивач посилається на те, що в даному випадку інформація, яка висвітлена в заяві, зачіпає його інтереси, оскільки є неправдивою, такою що шкодить його діловій репутації і принижує честь та гідність, є недостовірною та свідомо поширювалася. Мета такого поширення йому невідома та не зрозуміла, оскільки він вважає, що в разі допущення порушення прав та інтересів особи, в тому числі, при розпаюванні, кожна особа може звернутися до суду та захистити їх.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд задовольнити позов, визнати, що поширені відповідачем відомості, викладені в його заяві від 14 липня 2014 року, яку він направив Генеральному прокурору України та Президенту України, Голові Верховної Ради України, Прем'єр-міністру України, Міністру внутрішніх справ України, про те що він злочинним шляхом заволодів майном колишнього радгоспу, не провів розпаювання земель та користується ними без сплати орендної плати,наживається на людському горі і біді, не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію, а також просить зобов'язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно нього, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану поширенням неправдивих відомостей, які принижують честь, гідність та ділову репутацію, в розмірі 20 000 гривень.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 24.11.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального права та постановити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про звернення громадян" встановлена заборона на переслідування громадян за подання звернень до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, посадових осіб за критику у зверненнях їх діяльності та рішень. В якій зазначено і те, що ніхто не може бути примушений до подання власного чи підписання колективного звернення або участі в акціях на підтримку звернень інших осіб чи організацій.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з группою інших осіб, було направлено колективне звернення на адресу органів держави, а саме Генеральному прокурору України, Президенту України, Голові Верховної Ради України, Мінінстру внутрішніх справ України в яких він та інші особи, просили притягнути до відповідальності згідно чинного законодавства керівників - злочинців СВАТ «Сад України» ОСОБА_2, ОСОБА_5, які на їхню думку злочинним шляхом заволоділи їхнім майном за безцінь, без розпаюванння землі, та користуються нею на свій розсуд, невиплачуючи орендну плату, наживаючись на людському горі та біді, та просять надати їм можливість господарювати на їхній землі, щоб допомогти державі та народу. Дане звернення було підписано крім ОСОБА_3 ще 18 особами - акціонерами СВАТ «Сад України».

За зверненнями відповідача та інших акціонерів СВАТ «Сади України» різними державними органам було проведені відповідні перевірки. Зокрема, на ім'я ОСОБА_3 було адресовано лист Управління з питань звернень громадян Президента України № 22/032524-02 К від 22 липня 2014 року (а.с.51), де вказано, що його звернення згідно з вимогами ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано з контролем для розгляду за належністю до прокуратури Вінницької області. Також відповідачу було адресовано Прокуратурою Піщанського району лист від 27 серпня 2014 року № (02-16) 1701 вих-14 26 нп-14, в якому вказано, що його звернення щодо притягнення до кримінальної відповідальності службових осіб СВАТ «Сад України» розглянуті. За результати розгляду звернення ОСОБА_3 встановлено, що прокурором Піщанського району 17 листопада 2009 рок була порушена кримінальна справа за фактом порушення законодавства про акціонерні товариства при купівлі службовими особами «СВАТ «Сад України» акцій у акціонерів зазначеного товариства за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Прокуратурою Вінницької області розслідування справи було доручено прокуратурі Томашпільського району. За результатами її розслідування слідчим прокуратури Томашпільського району 19 жовтня 2010 року кримінальна справа була закрита на підставі п. 2 ст. 6 КПК (1960 року). Рішення у вказаній справі вищестоящим прокурором чи судом не скасовувалося. Також ОСОБА_3 було роз'яснено його право, передбачене ст. 55 Конституції України, на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (а.с.52).

В пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року за № 1 роз'яснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

При цьому Конституційним Судом України в рішенні від 10 квітня 2003 року по справі 3 1-9/2003 (провадження № 8-рп/2003) роз'яснено, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами.

Проблеми, пов'язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод ( 995_004 ) в рішеннях у справах "Нікула проти Фінляндії" ( 980-042 ), "Яновський проти Польщі" та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не було доведено факту поширення інформації щодо нього, яка порочить його честь, гідність та ділову репутацію, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 скористався своїм конституційниим правом на звернення до органів державної влади, в тому числі до органів прокуратури, із заявою, а саме з колективним зверненням, що містять певну інформацію щодо певної діяльності позивача як посадової особи, яка підлягала розгляду прокуратурою, як органом, який наділений для цього відповідними повноваженнями. І хоча на дане колективне звернення відповідача та інших осіб органом прокуратури було надано відповідь, з якої вбачається, що в ході перевірки інформації відносно ОСОБА_2 яка була викладена в даних колективних зверненнях не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 24.11.2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: