У Х В А Л А

13 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів - Максимчук З.М., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Пиляй І.С.,

за участю

представника заявника ОСОБА_1 - Бордягова В.С.,

представників позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2015 року про розстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 03 квітня 2015 року заяву представника заявника адвоката Бордягова В.С. задоволено.

Розстрочено виконання рішення Рівненського міського суду від 28 серпня 2014 року по цивільній справі №569/9124/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 110 000 грн.

Затверджено графік погашення боргу відповідача в рахунок виконання рішення суду починаючи з квітня 2015 року по січень 2016 року по 10 тис. грн. щомісячно рівними частинами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає ухвалу суду першої інстанції винесену з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням усіх обставин справи. Вказує, що суд не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що у відповідності до ст.373 ЦПК України та п.10 постанови ПВСУ від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначені в ухвалі обставини, що ніби то утруднюють виконання рішення, а саме: зменшення доходів сім'ї відповідача, збільшення витрат на навчання сина у вищому навчальному закладі та збільшення витрат на оплату комунальних послуг не є обставинами, що утруднюють виконання рішення. Згідно з наведеними законодавчими актами до таких обставин відносять хворобу боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події.

Доводить, що не відповідає дійсності обставина щодо погашення ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 20000 грн., оскільки перерахування коштів здійснювалось на рахунок ДВС, а враховуючи, що на виконанні в виконавчій службі щодо боржника знаходяться декілька виконавчих листів, а тому державним виконавцем здійснено розподіл суми для погашення боргу кільком стягувачам та на погашення виконавчого збору, відповідно йому повернуто борг в сумі всього 2970 грн.

Покликається, що вказана ухвала порушує принцип обов'язковості виконання рішення суду та його права на належний судовий захист результатом якого має бути повне виконання рішення суду у встановлений законом строк. За викладених обставин просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення Рівненського міського суду від 28 серпня 2014 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та мотиви викладені в ухвалі суду щодо задоволення заяви боржника колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду від 28 серпня 2014 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 грудня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 110 000 грн. заборгованості за договором позики та судові витрати в сумі 1100 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 24 січня 2015 року відкрито виконавче провадження відповідно до виконавчого листа №569/9124/14-ц від 19 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 110 000 грн. заборгованості за договором позики та судового збору в сумі 1100 грн.

Представник ОСОБА_1 - Бордягов В.С. звертаючись до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду послався на виняткові обставини а саме: зменшення доходів сім'ї відповідача, збільшення витрат на навчання сина в вищому навчальному закладі та збільшення витрат на оплату комунальних послуг, а також часткове погашення боргу боржником.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву керувався нормами ст.373 ЦПК України та виходив з доведеності заявлених вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно роз'яснення, викладеного в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26 грудня 2003 року, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

При цьому законодавець не надає право зацікавленій сторони щодо вільного тлумачення особливого характеру обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду та яке не може бути пов'язане із суб'єктивним ставленням боржника до виконання рішення суду, а повинно ґрунтуватися виключно на об'єктивних обставинах, що не залежать від волі відповідача у справі.

Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, представником заявника не наведено у заяві про розстрочку виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових, не надано жодних доказів на підтвердження складного збігу обставин чи наявності такого майнового стану, який би давав підстави для розстрочки виконання рішення суду відповідно до ст.373 ЦПК України.

Згідно зі ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Аналогічна позиція застосування ст.373 ЦПК Українивикладена в ухвалах Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 листопада 2014 року (справа №6-5191св14) та від 25 лютого 2015 року (справа №6-18238св14).

Постановляючи ухвалу про задоволення заявлених вимог суд першої інстанції вищезазначених вимог закону не дотримався, помилково дійшов висновку про розстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому наявні підстави для застосування положень ст.312 ЦПК України щодо скасування ухвали суду першої інстанції, яка прийнята з порушенням норм процесуального права, із постановленням нової ухвали у справі про відмову в задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2015 року скасувати.

Представнику ОСОБА_1 - Бордягову Віктору Сергійовичу відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення Рівненського міського суду від 28 серпня 2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді З.М. Максимчук

Н.М.Ковальчук