РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Бондаренка Ю.О.,

суддів - Собослой Г.Г., Куцина М.М.

при секретарі - Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "ПриватБанк", на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 241724,10 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору №MKZOA000360032 від 20.07.2004 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 19300 Євро з кінцевим терміном повернення до 20.07.2009 року. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 28.01.2015 року його заборгованість становить 13474,03 Євро, з яких: заборгованість за кредитом - 5207,16 євро., 8266,87 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ "ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, якою просить в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги ту обставину, що зобов'язання припиняються його виконанням проведеним належним чином, а також те, що визнання боргу перериває позовну давність.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, представника сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.2, 3 ст.213 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно кредитного договору № MKZ0A000360032 укладеного 20.07.2004 року, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 19300 євро (а.с.8-9). За умовами кредитного договору, відповідач зобов'язався повернути кредит до 20.07.2009 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1,34 % на місяць. належним чином зобов'язання не виконав, в результаті чого

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 2.2.4. Договору передбачено, що позичальник доручає банку списувати коштами із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, або знімати готівкові кошти із цих рахунків .... у межах сум, які підлягають сплаті за цим Договором при настанні строків платежів.

Згідно п. 1.1. договору, погашення кредиту мало здійснюватись щомісячно з 15 по 20 числа з в сумі 472,45 євро

У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував і станом на 28.01.2015 року заборгованість склала 13474,03 Євро, з них: 5207,16 Євро - заборгованість за кредитом; 8266,87 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.6 на звороті)

Відповідно до заяви, ОСОБА_2 який представляв інтереси ОСОБА_1, просив застосувати позовну давність (а.с.60-61).

Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Строк виконання договору встановлено 20.07.2009 року, за таких обставин він спливає 20.07.2012 року, в свою чергу банк за захистом порушеного права звернувся до суду 13.02.2015 року (а.с.2-3).

В свою чергу відповідно до розрахунку заборгованості відповідача по справі , в рахунок погашення заборгованості по пені, 19.10.2009 року , 28.09.2011 року було погашено 32,66 євро та 11,50 євро, також незначними сумами погашалась основна заборгованість 18.02.2014 року,11.03.2014 року та 18.04.2014 року (а.с.6,7).

Вищенаведені дані не спростовувались відповідачем.

Відповідно до ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Внесенням платежів в рахунок погашення заборгованості є дією що свідчить про визнання боргу, тому перебіг строку позовної давності було перервано.

Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Враховуючи зміст вищезазначених норм законодавства та положень укладеного між сторонами договору, суд першої інстанції ухвалив рішення з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" - задовольнити .

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2015 року - скасувати, у справі ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № МКZOA000360032 від 20.07.2004 року в розмірі 241724,10 грн., що еквівалентно 13474,03 євро.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: