УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О, Мазур Л.М., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами від 28 листопада 2007 року № CL-701/1022/2007 та № РL-701/089/2007.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалося на те, що 28 листопада 2007 між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та відповідачем було укладено кредитні договори, а саме: № CL-701/1022/2007, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 30 555,73 доларів США зі строком повернення до 26 листопада 2014 року та № РL-701/089/2007, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 25 000 грн 00 коп. зі строком повернення до 26 листопада 2012 року.

Також позивач вказав, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за зазначеними кредитними договорами.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитних договорів, станом на 20 січня 2014 року утворилась заборгованість, яка за кредитним договором № CL-701/1022/2007 складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 26 073,71 доларів США, що еквівалентно 208 407 грн 16 коп., та пені в сумі 760 686 грн 14 коп., а також за кредитним договором № РL-701/089/2007 - із залишку заборгованості за кредитом у сумі 20 823 грн 33 коп., по нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитом у сумі 20 440 грн 44 коп., пені у розмірі 150 612 грн 76 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2014 року в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2014 року змінено із скасуванням його в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № CL 701/1022/2007 та в цій частині позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № CL 701/1022/2007 у розмірі 208 407 грн 16 коп. (тіло кредиту), а в частині стягнення за цим договором пені - відмовлено за пропуском строку позовної давності.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № РL-701/089/2007 від 28 листопада 2007 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, встановленого ст. 257 та ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення місцевого суду та скасовуючи його в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № CL 701/1022/2007 та частково задовольняючи позовні вимоги в цій частині, а в іншій частині залишаючи рішення суду без змін, дійшов обґрунтованого висновку, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу; останній платіж за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № РL-701/089/2007 здійснений відповідачем 14 січня 2009 року, проте ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом у лютому 2014 року, тобто з пропущенням строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судове рішення в частині часткового задоволення позову про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № CL 701/1022/2007 не оскаржується, тому на предмет законності та обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряється.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки та не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № РL-701/089/2007 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко