АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/4141/14-ц
Провадження № 22-ц/792/327/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об'єднання» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2014 року,

встановила:

В грудні 2014 року комунальне підприємство «Славутське житлово-комунальне об'єднання» (далі - ЖКО) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги.

ЖКО зазначило, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оплачують житлово-комунальні послуги з теплопостачання, внаслідок чого станом на 1 грудня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 3645 грн. 85 коп.

У зв'язку з цим, ЖКО просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь 3645 грн. 85 коп. заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЖКО 3645 грн. 85 коп. заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання та 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

Суд виходив з того, що відповідачі не сплатили ЖКО за надані житлово-комунальні послуги, тому з них на користь позивача підлягає стягненню вказана заборгованість.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального права.

Представник ЖКО та відповідачка ОСОБА_2, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не з'явилися.

Заслухавши учасника процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належить відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 та двом їх неповнолітнім дітям на праві спільної сумісної власності. На цьому будинку встановлена модульна котельня, що виробляє теплову енергію для опалення приміщень.

ЖКО є підприємством комунальної власності, балансоутримувачем житлового будинку, в якому проживають відповідачі, та виконавцем послуг з теплопостачання.

Договір на надання цих послуг між сторонами не укладався.

Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 17 лютого 2011 року № 38 встановлені тарифи на послуги централізованого теплопостачання для населення: при відсутності лічильника тепла (за 1 кв.м. опалювальної площі) - 7 грн. 58 коп. (з ПДВ), при наявності лічильників тепла - 279 грн. 66 коп. за 1 Гкал. (з ПДВ).

У період з 1 жовтня 2013 року до 31 листопада 2014 року ЖКО надавало ОСОБА_1, ОСОБА_2 послуги з теплопостачання, натомість, останні оплатили їх у неповному розмірі, внаслідок чого станом на 1 грудня 2014 року виникла заборгованість у сумі 3645 грн. 85 коп.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 67 ЖК України установлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-ІV) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) є різновидом житлово-комунальних послуг.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 1875-ІV).

Пунктами 1 і 5 частини 3 статті 20, пунктом 1 частини 2 статті 21 Закону № 1875-ІV визначено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону № 1875-ІV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до ч. 6 ст. 19 Закону України від 2 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-ІV) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 не сплатили ЖКО за спожиті послуги з теплопостачання, тому суд першої інстанції правомірно стягнув з них на користь позивача заборгованість із оплати за ці послуги.

На даний висновок суду не може вплинути та обставина, що між сторонами не був укладений договір на надання житлово-комунальних послуг.

Необхідність укладення такого договору передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовляються укласти з позивачем договір на надання послуг з теплопостачання, натомість, вони споживають ці послуги.

Отже, суд обґрунтовано виходив з того, що відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення з відповідачів заборгованості за фактично спожиті послуги.

Твердження ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо нарахування ЖКО плати за комунальні послуги за неналежними тарифами є безпідставними.

Частиною 1 статті 14 Закону № 1875-ІV передбачено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Із підпункту 2 пункту а) частини 1 статті 28 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції на час виникнення спірних відносин) убачається, що до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 31 Закону № 1875-ІV виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. При встановленні цін/тарифів на послуги, які виробляються суб'єктами природних монополій, діяльність яких регулюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до законодавства, повноваження органів місцевого самоврядування поширюються виключно на тариф (складову тарифу), який (яка) не підлягає встановленню цими національними комісіями.

Згідно зі ст. 17 Закону № 2633-ІV до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, у сфері теплопостачання належить регулювання тарифів на теплову енергію, що виробляється на теплоцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії.

Отже, виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області своїм рішенням від 17 лютого 2011 року № 38 правомірно встановив тарифи на послуги централізованого теплопостачання для населення, які застосовуються ЖКО.

Відповідачі не довели, що ЖКО нарахувало їм плату за послуги з теплопостачання за неправильними або економічно необґрунтованими тарифами.

Постачання ЖКО відповідачам теплової енергії від дахової модульної котельні не звільняє останніх від оплати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О. І. Ярмолюк

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Тончук Р.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 45