справа №489/5309/15-ц
номер провадження 2/489/2499/15
Рішення

Іменем України

04 листопада 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Довгої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Ленінського району м. Миколаєва, про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Ленінського району м. Миколаєва, про визначення місця проживання дітей

встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому просив визначити місце проживання дітей із ним.

У свою чергу відповідач звернулася із зустрічним позовом в якому просила визначити місце проживання дітей разом з нею. Вимоги за обома позовами об'єднанні в одне провадження ухвалою суду від 01.10.2015.

Ухвалою суду від 04.11.2015 первісний позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1, її представник та представник третьої особи вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.01.2014.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, актовий запис № 10) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 актовий запис № 11).

Із змісту зустрічного позову вбачається, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалось, у зв'язку з чим шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із матір'ю ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1, яка належить їй на праві приватної власності. Батько життям дітей не цікавився, матеріальної допомоги добровільно не надавав, тому рішенням суду з нього стягнуті аліменти. Із синами зустрічався рідко та належної уваги їм не приділяв. 04.08.2015 позивач виїхала за межі країни у Туреччину до свого нинішнього чоловіка, а дітей залишила тимчасово з батьком, так як він не надав свого дозволу на виїзд дітей за кордон. Після повернення, ОСОБА_4 відмовився віддавати дітей, місце знаходження їх не повідомляв, на телефонні дзвінки не відповідав. Лише згодом привіз їх, оскільки вони сумували та просилися до матері. На теперішній час, діти проживають з матір'ю, яка їх і виховує, навчаються у школі, забезпечені усім необхідним.

Викладене ОСОБА_1 та її представник підтвердили поясненнями в судовому засіданні.

ОСОБА_1 також пояснила, що не перешкоджає батьку участі в вихованні дітей та зустрічі з ними. Крім того, діти вже самі можуть визначитися у ставленні до батька та відносинах з ним.

У підтвердження своїх доводів позивач за зустрічним позовом надала довідку Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 28.05.2015 № 2112 з якої видно, що малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір'ю ОСОБА_1

Із доданих до зустрічного позову витягів з кримінальних проваджень вбачається, що між сторонами мають неприязні стосунки.

Висновком Ленінського РВ ММУ УМВС України від 07.08.2015 підтверджуються звернення ОСОБА_1 до органу міліції з вимогою вжити заходи з повернення її колишнім чоловіком дітей, які були з об'єктивних причин залишені йому у зв'язку із тимчасовим виїздом за межі країни.

З характеристик на дітей вбачається, що увага приділяється дітям лише матір'ю, яка приймає активну участь в учбово-виховному процесі дітей.

За місцем поживання сусідами ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Згідно з висновком виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 30.10.2015 № 2320/02.02.01-22/22/111/15 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю ОСОБА_1

Відповідно до статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За частиною першою статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У відповідності до частин першої та другої статті 161 СК України у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має постійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Частиною п'ятою статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991 та відповідно до частини першої статті 10 ЦК України є частиною національного цивільного законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В силу статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

З огляду на встановлені обставини та наведені вище норми права, враховуючи відомості, які характеризують матір дітей, її зв'язок з ними, її турботу та любов до них та виходячи з інтересів дітей, суд приходить до висновку про задоволення вимог за зустрічним позов.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Зустрічний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю - ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 06.11.2015.