Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.,

при секретарі - Терешкович Ю.М., Сич І.І.,

з участю: прокурора Колесник К.М.,

відповідача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі: Управління охорони здоров'я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області в особі Центральної міської лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, -

в с т а н о в и в:

Прокурор м. Рівне в інтересах держави в особі: Управління охорони здоров'я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області в особі Центральної міської лікарні звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 в розмірі 769 грн. 24 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10.10.2013 року в порід часу з 17 год. 00 хв. по 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Соборна в м. Рівне, поряд з магазином «Золото», нанесла ОСОБА_3 декілька ударів руками по голові та обличчю, що супроводжувалось шарпанням за одяг, від яких ОСОБА_3, втративши рівновагу, впала колінами на тверду поверхню тротуару - плитку, отримавши легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у Центральній міській лікарні в нейрохірургічному відділенні з 10.10.2013 по 14.10.2013 року, що складає 4 ліжко-днів. Сума витрат на лікування хворої становить 769 грн. 24 коп. Ухвалою Рівненського міського суду від 16.04.2014 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням сторін на підставі ст. 46 КК України, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. У відповідності з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, ОСОБА_1 зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої від злочину.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, підтримали подані на позов заперечення, пояснили, що у висновку експерта № 1121 від 14.10.2013 року зазначено, що у ОСОБА_3 виявлене тілесне ушкодження у вигляді садна на передній поверхні правого колінного суглоба, яке виникло від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яке відносить до легких тілесних ушкоджень, згідно з наданим епікризом № 19867 Рівненської ЦМЛ, ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 10 по 14 жовтня 2013 року з діагнозом «забій м'яких тканин голови», який не підтверджений будь-якими об'єктивними клінічними даними, тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається. Просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду від 16.04.2014 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням сторін на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005608 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 125 КК України - закрито.

Згідно вищевказаної ухвали, 10 жовтня 2013 року, в період часу з 17 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в м. Рівне по вул. Майдан Театральний, 3 вийшла з магазину «Золото» та підійшла до ОСОБА_3, якій на ґрунті особистих неприязних стосунків нанесла кілька ударів руками по голові та обличчю, що супроводжувалось шарпанням за одяг, від яких ОСОБА_3, втративши рівновагу, впала колінами на тверду поверхню тротуару - плитку, отримавши при цьому тілесні ушкодження. Обвинувачена ОСОБА_1 вину у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 125 КК України визнала повністю.

Згідно зі змістом ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з

відстрочкою виконання вироку).

Оскільки ухвалою суду встановлена вина ОСОБА_1 у завданні легких тілесних ушкоджень потерпілій, тому існує причинний зв'язок між її злочинними діями та перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні.

Згідно довідки центральної медичної лікарні м. Рівне від 14.03.2014 року № 1-9/725, ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 10.10.2013 року по 14.10.2013 року, що складає 04 ліжко-дні, сума витрат лікарні становить 769, 24 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Статтею 1206 ЦК України передбачена відповідальність особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно з ч.З вказаної норми, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності , а також ті обставини, що внаслідок вчинення відповідачем злочину, закладом охорони здоров'я понесено витрати на лікування особи, потерпілої від злочину за рахунок бюджетних коштів, вимоги позивача про стягнення коштів є обґрунтованими відповідно до чинного законодавства та доведеними доказами в справі, та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60-64, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі: Управління охорони здоров'я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області в особі Центральної міської лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління охорони здоров'я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області в особі Центральної міської лікарні 769, 24 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілому від злочину.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243.60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.П. Харечко