З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/603/15-ц
Провадження №2/377/273/15
09 липня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Горобинській О.Г., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки співвласників у майні, що є об,єктом права спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду за вищевказаними позовними вимогами. Просила визнати, що розмір частки у житловому приміщенні - квартири № 27 розташованій у будинку № 7 Чернігівського кварталу м. Славутича Київської області, яка є об"єктом права спільної сумісної власності, належної їй, на праві спільної сумісної власності, складає 1/2 частку даної квартири. Встановити наступний порядок користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, що є об'єктом права спільної сумісної власності: виділити їй у користування одну ізольовану кімнату розміром 11,8 квадратних метри жилої площі /позиція 6/; виділити відповідачу ОСОБА_2 у користування одну ізольовану кімнату розміром 17,3 квадратних метри жилої площі /позиції 7/. Інші приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовані шафи, лоджію (позиції 1,2,3,4,5,8,9) залишити в спільному користуванні. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 1996 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВО «Чорнобильська АЕС» № 569-пр. від 26.11.1996 року їм на 2-х осіб: їй ОСОБА_1, та відповідачці ОСОБА_3, (на даний час ОСОБА_2) було надано у спільну сумісну власність житлове приміщення за адресою: м. Славутич Київської області Чернігівський кв-л б.№7 кв.№27. Їх право спільної сумісної власності на це приміщення 23.12.1996 року було зареєстровано в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області. Відповідно, з того часу вони всі в двох стали співвласниками цієї квартири з рівними частками, оскільки інше не було визначено домовленістю між ними під час приватизації житла та законом. З того періоду часу та по сьогоднішній день правовий статус їх житлового приміщення не змінювався. Житлова площа їх квартири складає 29,1 метри квадратних, загальна площа - 49,3 квадратних метри. Виходячи з цього ідеальна частка кожного з співвласників дорівнює 14,55 квадратних метри житлової площі. Відповідач є її рідною дочкою, враховуючи наявність спору між нею та відповідачкою щодо прав кожного з співвласників на дану квартиру та порядку користування нею, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. За даними технічного паспорта їх квартира складається з 2-х ізольованих кімнат, житлова площа яких дорівнює 29,1 квадратних метрів /1 кімната 11,8 кв.м., 2-а кімната 17,3 кв.м./. Виходячи з чого ідеальна частка кожного з них відповідно складає 14,55 квадратних метра житлової площі. Враховуючи розмір ідеальних часток по жилій площі, посилаючись на вимоги ст.ст. 368 - 370, 372 ЦК України, ст.150 ЖК України, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частку цієї квартири та виділити їй у користування одну ізольовану жилу кімнату розміром 11,8 кв.м( позиція6), залишивши у користуванні відповідача одну кімнату розміром 17,3 квадратних метри (позиція 7). Інші приміщення залишити і загальному користуванні.
В судове засідання позивач не з,явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в разі неявки відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з,явилася, про час і місце розгляду повідомлена за вказаною адресою. Письмової заяви про відкладення розгляду справи до суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 1996 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВО «Чорнобильська АЕС» № 569-пр. від 26.11.1996 року їм на 2-х осіб: ОСОБА_1, - позивач та ОСОБА_3, (на даний час ОСОБА_2) відповідач, було надано у спільну сумісну власність житлове приміщення за адресою: м. Славутич Київської області Чернігівський кв-л б.№7 кв.№27. Їх право спільної сумісної власності на це приміщення 23.12.1996 року було зареєстровано в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області за №432/27. Відповідно, з того часу вони - двоє стали співвласниками цієї квартири з рівними частками, оскільки інше не було визначено домовленістю між ними під час приватизації житла та законом. Відповідно Технічного паспорта даного житлового приміщення - Житлова площа квартири № 7 складає 29,1 метри квадратних, загальна площа - 49,3 квадратних метри. Виходячи з цього ідеальна частка кожного з співвласників дорівнює 14,55 квадратних метри житлової площі.
Як зазначено у ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як встановлено під час розгляду справи будь - якої домовленості між співвласниками житлового приміщення щодо іншого розміру їх часток у праві спільної сумісної власності між ними не було. Іншого законом також не встановлено. Тому кожна із сторін у справі має право на визнання за нею права власності на 1/2 частку вищевказаного житлового приміщення.
Як вбачається з технічного паспорта на спірну квартиру вона складається з 2-х ізольованих кімнат, житлова площа яких дорівнює 29,1 квадратних метрів /1 кімната -11,8 кв.м., 2-а кімната 17,3 кв.м./.
Відповідно до вищевказаних правовстановлюючих документів двоє її співвласників мають право на частку у власності та користування цією квартирою.
Враховуючи розмір жилої площі даного житлового приміщення, ідеальна частка кожного з співвласників житла складає 14,55 квадратних метра житлової площі /29,1кв.м.:2/. Враховуючи розмір ідеальних часток по жилій площі, на виділення у користування якої має право ОСОБА_1, що складає 14,55 квадратних метра, запропонований нею порядок користування квартирою не перевищує сукупний розмір ідеальних часток співвласників та не порушує житлових прав відповідача.
Тому суд вважає за можливе виділити позивачу в окреме користування одну ізольовану кімнати розміром 11,8 квадратних метра житлової площі /поз.6I, залишивши у користуванні відповідача одну ізольовану кімнату розміром 17,3 кв.м. /поз.7/, інші приміщення - загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовані шафи, лоджію (позиції 1,2,3,4,5,8,9) залишити в спільному користуванні.
Керуючись ст. 218 ЦПК України, ст.ст.368-372 ЦК України, суд
Визнати, що розмір частки ОСОБА_1 у житловому приміщенні яке розташоване за адресою м. Славутич, Київської області, Чернігівський кв-л б.№7 кв.№27, яке є об,єктом права спільної сумісної власності, складає 1/2 частку даної квартири.
Встановити наступний порядок користування житловим приміщенням яке розташоване за адресою: м. Славутич Київської області Чернігівський кв-л б.№7 кв.№27, що є об'єктом права спільної сумісної власності:
виділити ОСОБА_1, у користування одну ізольовану кімнату розміром 11,8 квадратних метри жилої площі /позиція 6/;
виділити ОСОБА_2 у користування одну ізольовану кімнату розміром 17,3 квадратних метри жилої площі /позиції 7/.
Інші приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовані шафи, лоджію (позиції 1,2,3,4,5,8,9) залишити в спільному користуванні.
Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Т. О. Малишенко