Дата документу 24.09.2015
Справа № 320/850/15-ц
Провадження № 2/320/1016/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

при секретарі: Михайловій Г.В.,

за участю представника позивача: адвоката ОСОБА_1,

за участю представника відповідача: адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання факту, що жінка та чоловік мешкали однією родиною, та визнання права загальної спільної власності на житловий будинок, та поділ житлового будинку в натурі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання факту, що жінка та чоловік мешкали однією родиною, та визнання права загальної спільної власності на житловий будинок, та поділ житлового будинку в натурі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 2008 року вона без реєстрації шлюбу мешкала єдиною родиною разом з ОСОБА_4 Вони не мали єдиного бюджету у період спільного мешкання, але спільно вели побутове господарювання, при цьому грошові кошти, які отримували від комерційної діяльності вони витрачали в спільних інтересах для своїх особистих та побутових потреб.

У 2009 році у сторін виникла потреба придбати житловий будинок, який розташований у сільській місцевості, так як вони займалися веденням сільськогосподарської діяльності, пов'язаної з вирощуванням фруктів. З метою зайняття сільськогосподарською діяльністю вона уклала договір оренди земельних ділянок. ОСОБА_4 працював разом з нею, допомагаючи доглядати за орендованим садом.

З метою придбання будинку, позивач особисто займалася ознайомленням з повідомленнями у ЗМІ про продаж житлових будинків в сільській місцевості, та особисто спілкувалась с жителями деяких сіл, розташованих у Мелітопольському районі. Таким чином, вона знайшла житловий будинок, розташований у с. Троїцьке Мелітопольського району вул. Підгорна, 4. Позивач особисто спілкувалася з власником будинку, домовилась про остаточну ціну будинку та передання грошових коштів. Усі суттєві умови договору купівлі-продажу були узгодженні позивачем з власником будинку ОСОБА_5, як продавцем житлового будинку, особисто. Між нею та ОСОБА_5 були досягнуті домовленості, що вказаний житловий будинок буде придбаватися у кредит.

19.03.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено нотаріальний договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку. У цей же день позивачем особисто було передано ОСОБА_5 грошову суму у розмірі 2500 доларів США. На суму 2500 доларів США, яка залишилась, позивачем особисто ОСОБА_5 було видано боргову розписку. По договору купівлі-продажу будинку вона виступила від імені ОСОБА_5 і діяла відповідно на підставі нотаріального доручення.

Таке рішення в частині покупця житлового будинку було вирішено між сторонами. Підставою такого рішення послугували ті обставини, що позивач активно займається комерційною діяльністю, укладає різні угоди з різними юридичними та фізичними особами, і з метою уникнення непередбачених ризиків, на думку ОСОБА_4 вона не повинна мати об'єктів нерухомого майна. Після укладення нотаріального договору, він був зареєстрований у Мелітопольському Бюро технічної інвентаризації. У подальшому, виконуючи умови договору купівлі-продажу вона особисто 11.06.2009 року передала ОСОБА_5 1757 доларів США та 12.06.2009 року ще 743 долара США. Таким чином, 12.06.2009 року позивач повністю виконала умови договору купівлі-продажу та передала всю суму вказану за договором.

До 2014 року вона та ОСОБА_6 проживали єдиною родиною без реєстрації шлюбу. З червня 2014 року між нею та ОСОБА_4 почали виникати лайки з різних побутових підстав що призвело до розірвання відносин між сторонами. ОСОБА_4 вигнав її з житлового будинку, розташованого с. Троїцьке, Мелітопольського району, по вул. Підгірне, 4, чим вчинив позивачу перешкоду на право користуванні житловим будинком, який був придбаний у період коли вона та ОСОБА_4 мешкали однією родиною, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, на кошти, яки позивач отримала від комерційної діяльності. З цього часу вона вважає, що ОСОБА_4 порушив її права співвласника придбаного житлового будинку, тому позивач просить визнати факт що вона та ОСОБА_4 у період з 2008 по червень 2014 року мешкали однією родиною без реєстрації шлюбу. Визнати що житловий будинок, розташований за адресою: с. Троїцьке, Мелітопольського району вул. Підгірне 4, є загальною спільною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнати право власності на ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: с.Троїцьке, Мелітопольського району вул. Підгірне 4 за нею.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що сторони не мешкали однією родиною, оскільки фактично шлюбних відносин між позивачем та відповідачем ніколи не було. Спір між сторонами виник виключно з приводу будинку, в якому проживає відповідач. Цей спір виник після погіршення особистих стосунків між сторонами на ґрунті взаємних претензій з приводу ведення бізнесу. Підтвердженням цього є той факт, що до звернення до суду з цим позовом, ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом про переведення на неї прав та обов'язків покупця спірного будинку. Проте, через відсутність для цього правових підстав, вона вимушена була звернутись до суду із заявою про залишення позову без розгляду.

Позивач та відповідач з 2008 року були партнерами по бізнесу (виробництво сільськогосподарської продукції), який вони вели сумісно у с. Троїцькому, Мелітопольського району.

При цьому, спірний будинок за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Троїцьке, вул. Підгірна, буд.4 відповідач придбав за власні кошти, зароблені від здійснення ним згаданої вище підприємницької діяльності.

Одразу після придбання будинку в 2009 році, відповідач зареєстрував цю адресу як місце свого постійного проживання та почав проживати в ньому.

В свою чергу, позивач проживала та до сьогодні продовжує проживати в м. Мелітополі, і саме там зареєстроване її місце провадження (м. Мелітополь, пров. Селянський буд. 31). Позивач та відповідач в період з 2009 року до моменту розгляду справи не вели спільного сімейного господарства, не мали спільного бюджету, не проживали однією сім'єю.

На цей факт вказує та обставина, що ОСОБА_4 постійно проживав в с. Троїцьке, а ОСОБА_3 проживала в м. Мелітополі, а в с. Троїцьке вона з'являлась тільки в період проведення в садах в процесі здійснення господарської діяльності. Саме в період з червня по липень вона іноді відвідувала будинок, в якому проживає ОСОБА_4 у зв'язку з необхідністю вирішення питань підприємницької діяльності, яку вони проводили.

Відповідач визнає, що між ним та позивачем протягом певного періоду, з 2008 по 2009 роки існували певні стосунки, проте вони ніколи не мали ознак, притаманним подружжю.

Таким чином, твердження позивача про те, що вони проживали однією родиною та вели спільно побутове господарювання, не відповідають дійсності, тому відповідач та його представник просять відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши усі надані суду докази кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні, що вона мешкає в с. Троїцькому, Мелітопольського району з 1988 року. Сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знає з 2008 року, оскільки на зборі пайщиків вона здавала їм документи на свій пай та свого чоловіка.

У 2009 році, як їй відомо сторони купили будинок в с. Троїцькому, Мелітопольського району, як чоловік та дружина. Вона в той час працювала в КП «Водоканал», ходила до цієї сімї за оплатою, яку вони сплачували щомісяця.

Їй відомо, що ОСОБА_3 купила будинок у ОСОБА_5, але зареєструвала там ОСОБА_4. Вона була в будинку та бачила, що там зроблений ремонт. Їй відомо, що ОСОБА_3 мешкала в цьому будинку, але вона виїжджала до м. Мелітополя, доглядати свою матір. Як їй відомо, сторони використовували гроші сумісно, за пай їй щороку платила ОСОБА_3

Так, свідок ОСОБА_8 пояснила в судовому засіданні, що вона має дачний будинок №5/1 по вул. Підгірній в с. Троїцькому, Мелітопольського району, в якому мешкає в літній період, щовихідних з квітня по жовтень, та постіно під час шкільних канікул, оскільки працює вчителем. В 2009 році вона познайомилася з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, одразу після покупки ними будинку. Вона їх сприймала, як сімю, оскільки сторони разом в будинку робили ремонт. Вона кожного дня приходила до них у гості та бачила, як ОСОБА_3 в будинку красила, сторони разом доглядали за прибудинковим садом, ОСОБА_3 садила там розсаду. Вона бачила, як ОСОБА_3 завозила меблі та кухню. З липня 2014 року вона не бачила ОСОБА_3 за цією адресою в с. Троїцькому.

Так, свідок ОСОБА_9 пояснив в судовому засіданні, що з 1983 року він знайомий з ОСОБА_3 Йому відомо, що ОСОБА_4 був її першим чоловіком, з яким вона розлучилася. З 1994 року по вересень 2010 року він працював на фірмі у ОСОБА_3, вони будували їй будинок в м. Мелітополі по пров. Селянському.

ОСОБА_3 в 2008 році поховала свого другого чоловіка, після чого знову зустріла ОСОБА_4 та стала з ним мешкати. Вони разом їздили відпочивати до Криму, до м.Бердянськ, в 2010 році їздили в гості до дочки ОСОБА_3 в м. Київ.

З 2008 року ОСОБА_4 проживав у ОСОБА_3 по пров. Селянському, в м. Мелітополі. У 2009 році ОСОБА_3 оформлювала кредит в банку під залог будинку, купили будинок в с. Троїцькому, Мелітопольського району. Після ремонту, він допомагав ОСОБА_3 перевозити меблі, сантехнику, речі (одіяла, подушки, тощо) до будинку в с. Троїцьке. Після вересня 2010 року він з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не спілкувався.

Так, свідок ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні, що вона є рідною донькою відповідача ОСОБА_4 Її батько з квітня 2008 року до літа 2014 року мешкав з ОСОБА_3 Їй відомо, що будинок в с.Троїцьке покупала ОСОБА_3, там знаходяться її меблі.

В квітні 2008 року батько познайомив її з ОСОБА_3 в її будинку в м. Мелітополі по пров. Селянському. З 2008 року вони стали працювати з ОСОБА_3, тільки у 2011 році її батько ОСОБА_4 зареєструвався, як ФОП. Їй відомо, що будинок в с. Троїцькому в 2009 році знайшла ОСОБА_3, віддавала гроші за нього, при цьому брала розписки. Все майно під час спільного проживання сторін вважалося спільним, сімейним.

З 2014 року в спірному будинку її батько проживає з іншою сімєю, ОСОБА_3 туди не пускає. В будинку всі меблі ОСОБА_3 З 1989 року по 2008 рік її батько мешкав у тітки.

За час сумісного проживання батько з ОСОБА_3 постійно разом відпочивали на морі.

Так, свідок ОСОБА_11 пояснив в судовому засіданні, що він є рідним сином ОСОБА_3, яка з 2008 року мешкала разом з ОСОБА_4

Після покупки будинку в с. Троїцькому, Мелітопольського району, він допомагав робити там ремонт, укладав лінолеум на пол. Ремонт робили усі разом за гроші матері.

До 2008 року, як йому відомо, ОСОБА_4 мешкав у тітки, у нього не було нічого: ні будинку, ні машини.

Так, свідок ОСОБА_12 пояснив в судовому засіданні, що він проживає в с. Троїцькому з 2000 року на першій вулиці, а ОСОБА_4 постійно проживає в цьому селі більше п'яти років на вул. Підгірна, тобто на 3-ій вулиці. Він бачив ОСОБА_3 в травні червні місяці, під час укладання договорів з пайщиками.

В літку 2013 року він 2 рази, десь 4 дні допомагав ОСОБА_4 в обробці прибудинкового огороду. ОСОБА_3 він там не бачив.

Свідок ОСОБА_13 пояснив в судовому засіданні, що він мешкає в с. Троїцькому по вул.. Підгірна, 5 і є сусідом ОСОБА_4, який постійно там проживає.

Йому відомо, що сторони купили будинок, робили там ремонт. 3-4 роки тому вони жили там, як чоловік та дружина, зараз вони не мешкають разом. В той час, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не ночували в с. Троїцькому, ОСОБА_3 телефонувала йому та просила послідкувати за будинком.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 знає з 15-16 років. ОСОБА_3 знає років 6. Їй відомо, що ОСОБА_4 постійно проживає в с. Троїцьке, проте ОСОБА_3 проживає в м. Мелітополі.

Були випадки, коли взимку ОСОБА_4В, хворів та просив ОСОБА_14 та її брата придбати ліки для нього, оскільки ОСОБА_3 знаходилася в м. Мелітополі. Вона вважає, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В відсутні відносини, що притаманні подружжю, адже вона як дружина не проявляла піклування до нього.

Влітку вона заходила до будинку ОСОБА_4, але описати меблі та розташування речей не може, однак речей ОСОБА_3 вона там не бачила.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому

шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 2008 року по червень 2014 року без реєстрації шлюбу мешкали єдиною родиною. Цей факт підтверджується показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, також Довідкою виконавчим комітетом Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району, підписана сільським головою ОСОБА_15, згідно якої ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 вели спільне господарство з січня 2009 року по червень 2014 року (а.с.6).

Згідно показань свідків та оглянутих фотографій, суд приймаючи їх до уваги вважає, що до січня 2009 року, сторони мешкали в м. Мелітополі по пров. Селянський, 31.

В звязку з тим, що сторонам необхідно було придбати будинок в Мелітопольському районі, 19.03.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено нотаріальний договір купівлі-продажу житлового будинку №4 по вул.. Підгірна, у с. Троїцькому Мелітопольського району (а.с.8), за якій розраховувалася ОСОБА_3, згідно розписки (а.с.11), та згідно Заяви від ОСОБА_5, ОСОБА_3 була покупцем будинку (а.с.13).

Суд критично відноситься до показань свідківЄлізарова О. В., ОСОБА_14, оскільки вони пояснили, що в період з 2008 року по 2015 роки були в будинку ОСОБА_4 2-3 рази, однак описати його не змогли.

Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 70, 74 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 10, 60, 212-214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання факту, що жінка та чоловік мешкали однією родиною, та визнання права загальної спільної власності на житловий будинок, та поділ житлового будинку в натурі задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 2008 року по червень 2014 року мешкали однією родиною без реєстрації шлюбу.

Визнати житловий будинок за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Троїцьке, вул. Підгірна 4, загальною спільною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н.), яка мешкає: Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Селянський б.31, право власності на ? частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Троїцьке, вул. Підгірна, 4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_16