РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/267/15-ц

Провадження № 2/700/154/15

09 квітня 2015 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Пічкура С.Д.

при секретарі: Сіденко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боярської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 31 травня 2010 року померла її мати. Згідно рішення Лисянського районного суду від 10 грудня 2014 року вона в звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, в судовому порядку визнала право власності на все спадкове майно, крім земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка входить до спадкової маси, але не охоплена вказаним рішення суду. Тому вона звернулася до суду з новим позовом про визнання права власності на частину спадкового майна.

В судове засідання позивачка на зявилася, направила суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з таких підстав.

31 травня 2010 року ОСОБА_2 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 137508.

Згідно свідоцтва про народження від 11.03.2015 року, свідоцтва про шлюб від 19.10.1980 року, позивачка є донькою померлої, відтак за ст. 1261 ЦК України, позивачка є спадкоємцем майна померлої за законом першої черги.

Рішенням Лисянського районного суду від 10 грудня 2014 року, що набрало законної сили встановлено, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті матері, ОСОБА_2 і за нею в порядку спадкування визнано право власності на земельні ділянки та житловий будинок, оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так-як на частину спадкового майна відсутні правовстановлюючі документи.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За таких обставин, позов є обґрунтованим і підстав для відмови в його задоволенні суд не вбачає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1218, 1261, 1268, 1296, ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського площею 2,88 га. в адмінмежах Боярської сільської ради Лисянського району Черкаської області, що належала померлій ОСОБА_2 на підставі державного акту серії ІІ-ЧР № 045198 від 13.09.2002 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня отримання його копії сторонами через Лисянський районний суд.

Головуючий суддя С. Д. Пічкур