Справа № 591/9648/14-ц
Провадження № 2/591/407/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:
головуючого - судді Сибільова О.В.,
за участю секретаря - Кірілової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс",
про визнання договору недійсним, відшкодування збитків,
В судове засідання від позивачки надійшла письмова заява в якій просить слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень проти позову не надав.
В зв'язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами та не проводити фіксування процесу записуючими пристроями.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що 19 травня 2014 року між позивачкою та ТОВ "Гранфінресурс" було укладено договір № 228340 з додатками № 1 та № 2 до нього (а.с. 7-9), предметом якого є надання особі, що уклала Договір, послуги по адмініструванню системи придбання товару у групах на умовах діяльності програми "Альянс-Україна", яка базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу.
Також встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача з метою отримання позики, дізнавшись про таку можливість з оголошення про програму "Альянс-Україна" за адресою відповідача: м. Суми, вул. Петропавлівська, 60 (а.с. 17).
Відповідно до термінів, викладених в Додатку № 2 Договору, програма "Альянс Україна" базується на створенні груп Учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу на досить тривалий час, у порядку та на умовах, передбачених Договором та додатками до нього.
Згідно ст. 4 умов програми "Альянс Україна" Додатку № 2 до договору № 228340, передбачений порядок проведення заходу по розподілу грошового фонду та порядок проведення заходу згідно заяви. За їх змістом вбачається, що рішення про передачу позивачу товару залежить лише від волі відповідача, який сам на власний розсуд приймає таке рішення. Процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою, а інформація щодо результатів проведених конкурсів та осіб, які отримали право на товар є конфіденційною і не може бути перевірена позивачем.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що діяльність ТОВ "Гранфінресурс" та програма "Альянс-Україна" формується виключно на коштах учасників програми, без залучення коштів відповідача. Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками програми, в подальшому учасник, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому, позивач сплачував відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на отримання позики, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право отримати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками програми.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 203 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).
За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності є недійсними.
Згідно з п. 1.1 вищевказаного договору, адміністратор, за згодою учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, або відповідної суми у позику, в тому числі: сформувати реєстр учасників, організовувати та здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику.
Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору, учасник в день підписання договору сплачує одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу; своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачує загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми.
Відповідно до ст. 4 договору, його укладено у двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Цей договір не є поворотною фінансовою допомогою. Усі додатки до нього є його невід'ємною частиною. Підписання угоди є свідченням того, що сторони повністю розуміють її значення та умови, правові наслідки, що вона не носить характеру фіктивного або удаваного правочину, і що договірні умови є обов'язковими для виконання.
Згідно з п. 1.3 ст. 1 додатку № 2 до договору, його предметом є послуги з формування реєстру учасників програми, метою яких є придбання відповідної грошової суми.
Після вчасної сплати чергового загального платежу учасник набуває право брати участь у найближчому заході, коли фонд реєстру є достатнім (п. 4.1 ст. 4 додатку № 2).
Конкретні умови отримання учасником заявленої суми визначені у ст. 5 цього додатку.
Адміністратор гарантує учаснику надати обумовлену грошову суму за умови виконання останнім всіх умов договору і додатків до нього (ст. 12 додатку № 2).
Із умов договору вбачається, що позивачка сплачувала зазначені кошти не за сам товар, тобто гроші, які вона бажала отримати, а за дозвіл отримати позику. Передбачувана позика сплачується із коштів учасників групи і ні договір, ні умови програми "Альянс Україна" не передбачають залучення власних коштів ПП.
З наведеного слідує, що предметом оспорюваної угоди є надання учаснику програми "Альянс Україна" адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою отримання заявленої до надання грошової суми.
Оплатні послуги адміністратора при виконанні споживачем всіх умов договору забезпечують не можливість, а реальне отримання останнім грошової суми за рахунок фонду реєстру, який формується з чистих внесків його та інших учасників, з наступним повним погашенням цієї суми своїми внесками.
До того ж при невиконанні цього обов'язку, настає відповідальність, передбачена ст. 9 додатку № 2.
Таким чином, позивачка за оспорюваним договором виявила бажання отримати кошти, добровільно скориставшись наданими їй послугами, і у кінцевому результаті не за рахунок залучення інших споживачів.
П. 3 ч.1 ст. 9 Закону "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" унормовано, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема, із надання фінансових послуг.
Згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" під фінансовою установою слід розуміти юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги ( операції ), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.
Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Такими фінансовими послугами, як зазначено у п.п. 2, 6, 11 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, вважаються довірче управління фінансовими активами, надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту та адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.
Водночас п. 4 ч. 1 ст. 34 даного Закону передбачено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.
Здійснення такої діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліценції (ч. 2 ст. 34 вказаного Закону).
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для укладення договору з позивачем відповідач повинен був отримати у встановленому законом порядку відповідну ліцензію, а доказів наявності у відповідача права на надання фінансових послуг та такого виду діяльності суду надано не було.
Тому вчинення ним цього правочину без відповідного дозволу (ліцензії) в силу ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215, ст. 227 ЦК України, є підставою для визнання договору недійсним (визнання договору недійсним тягне за собою недійсність і додатків до нього, що не потребує самостійного визнання і їх недійсними).
Виходячи з правових наслідків недійсності правочину, визначених абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1955 гривень 56 копійок на повернення внесених нею за договором платежів.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, визнанню недійсним укладений договір з додатками, та з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені кошти (в межах заявлених вимог), отримані відповідачем за недійсним договором.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі ст.ст. 22, 203, 215, 216, 227, 229, 230, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 9 Закону "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", ст.ст. 1, 4, 34 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недійсними договір № 228340 від 19 травня 2014 року з додатками, укладений в м. Суми між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс".
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за договором № 228340 від 19 травня 2014 року в сумі 1955 гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні - з дня отримання копії рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Сибільов