У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про визнання недійсним договору іпотеки від 28 березня 2008 року.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Шевченківським районним судом м. Львова справи за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору кредиту, на забезпечення якого укладений оспорюваний договір іпотеки.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору іпотеки, зупинено до вирішення Шевченківським районними судом м. Львова справи за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним кредитного договору.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті − неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у зупиненій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 заявлено позов про визнання недійсним договору іпотеки, що укладений 28 березня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк» Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_4, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, і однією з підстав визнання договору іпотеки недійсним є недійсність, на думку позивача, кредитного договору від 28 березня 2005 року, на забезпечення якого укладеного оскаржуваний договір іпотеки, у зв'язку з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» і наявність несправедливих умов (а. с. 3−4, 64−67).

Оскільки у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним кредитного договору від 28 березня 2005 року, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що справи взаємопов'язані, а також про неможливість вирішення даного спору до розгляду справи про визнання недійсним кредитного договору.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П., Завгородня І.М.