У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Касьяна О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Ліана Володимирівна, про встановлення факту останнього місця проживання за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту останнього місця проживання, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_4, яка постійно проживала у АДРЕСА_2. Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає. ОСОБА_1 зазначає, що фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_4, проте він не може звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, оскільки місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а його мати за своїм постійним місцем проживання не була зареєстрована.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 7 березня 2014 року заяву задоволено.

Встановлено факт останнього постійного місця проживання спадкодавця ОСОБА_4 у АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 7 березня 2014 року скасовано і заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, дав їм належну оцінку і, встановивши, що є спір про право на спадкове майно, який повинен розглядатись в порядку позовного провадження, обґрунтовано заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, ухвала апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2014 року постановлена з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін О.П.Касьян