Номер провадження 2/289/42/15
Справа № 289/1832/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2015 м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Невмержицький І. М.

при секретарі - Шуба В.М.

представника органу опіки - Башук О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»)(надалі-Банк) в особі його відділення - «Житомирського регіонального управління» до ОСОБА_2(надалі - Позичальник) про стягнення боргу за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,з участю третіх осіб,що не заявляють самостійних вимог: служба в справах дітей Радомишльської РДА як орган опіки та піклування,ОСОБА_3,яка дії від свого «імені» та в інтересах своїх малолітніх дітей ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача,посилаючись на те,що між Банком та Позичальником був укладений договір про надання банківського кредиту,останній всупереч умов договору кредит та відсотки за його користування в повному обсязі добровільно не сплачує,а тому просив суд стягнути з нього заборговані кошти станом на 11 липня 2014 року в сумі - 96 554,04 дол.США ,з них:

- по тілу кредиту в сумі - 35 028,22 дол.США;

- заборгованість по прострочених процентах за користування

кредитом - 20 695,56 дол.США;

- заборгованість по комісії - 592,30 дол.США;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 40 237,96 дол.США; - шляхом звернення стягнення на предмет Іпотеки, а саме -

- на житлову квартиру загальною площею 51,00 кв.м.,житловою площею 32,00 кв.м.,що розташована в АДРЕСА_1,що належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно,з наданням права Банку укладати договір купівлі-продажу квартири від свого імені,будь-яким способом з іншою особою-покупцем,з правом отримання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,з наданням права реєстрації Договору купівлі-продажу,з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приват Банк» всіх,передбачених нормативно-правовими актами держави дій,необхідних для продажу предмету Іпотеки,виселити з квартири всіх проживаючих та зареєстрованих осіб,а також стягнути сплачений ними судовий збір в сумі 4 141,20 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 не з»явився,про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причину неявки до суду не повідомив, заяв не надіслав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з"явився,з позовними вимогами не погодився,просив відмовити в їх задоволенні,при цьому пояснив суду,що іншого житла крім спірної квартири у нього не має,при цьому в згаданій квартирі проживає та зареєстрована його донька - ОСОБА_3 з трьома малолітніми дітьми.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася,при цьому суду пояснила,що АДРЕСА_1 належить на праві власності її батьку - ОСОБА_2,відповідачу у справі.Вона вже тривалий час проживає в даній квартирі з трьома своїми малолітніми дітьми: сином ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5.,сином ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2,іншого житла у них немає,тому просила суд відмовити в позові.

Представник органу опіки та піклування Радомишльської РДА Башук О.Г. в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог на підставі того,що в спірній квартирі проживають троє малолітніх дітей, а тому просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін у справі,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази та обставини в їх сукупності,суд приходить до висновку,що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено,що відповідно до укладеного договору № ZREWGL00004251 від 27.02.2008 року ОСОБА_2 (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 38 040,00дол. США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.02.2020 року.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед Відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 38 040,00 дол.США.

В порушення умов Договору відповідач не сплачував повністю кошти за користування кредитом та не сплатив відсотки за його користування, щомісячні платежі проводив нерегулярно.

Згідно розрахунків позивача станом на 11 липня 2014 року заборгованість ОСОБА_2 перед Банком складала суму -96 554,04 дол.США ,з них:

- по тілу кредиту в сумі - 35 028,22 дол.США;

- заборгованість по прострочених процентах за користування

кредитом - 20 695,56 дол.США;

- заборгованість по комісії - 592,30 дол.США;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 40 237,96 дол.США;

З метою повного та своєчасного забезпечення виконання умов Договору № ZREWGL00004251 від 27.02.2008 року цього ж дня Банк та Відповідач уклали Договір Іпотеки,згідно якого Відповідач(він же власник майна) ОСОБА_2 в якості об»єкта іпотеки надав Банку наступне майно,а саме: квартиру АДРЕСА_1.

На момент укладення Договору іпотеки в даній квартирі були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2,1950 р.н.,

ОСОБА_3,1985 р.н. та троє її малолітніх дітей. Іншого житла сім»я не має. При укладанні Договір іпотеки не був погоджений у встановленому порядку з органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють та користуються. Погодження органів опіки та піклування про зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей відсутні. Дана вимога прямо передбачена в ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у разі зняття з реєстрації неповнолітнього.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав,здійснювати розподіл. Обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою,видавати письмові зобовязання.

Згідно з ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно,переважно або тимчасово.

Згідно ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки та піклування відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користуватися жилим примі-щенням, оскільки відповідно до частин 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Згідно до ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст.47 Конституції України,норми якої є нормами прямої дії, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

З Акту перевірки житлових умов ОСОБА_3,складеним комісією з представників органу опіки та піклування,служби в справах дітей вбачається,що в житловій квартирі,розташованій в АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані: власник квартири - ОСОБА_2,1950 р.н.,ОСОБА_3,1985 р.н. з трьома своїми малолітніми дітьми: сином ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5,сином ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.Під час перевірки житлового приміщення комісією виявлені усі ознаки проживання малолітніх дітей: виділена окрема кімната, наявні місця для сну та підготовки до шкільних занять, а також усі необхідні речі для немовляти, наявні особисті речі та одяг відповідно до віку та статі дітей. Під час обстеження малолітні діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі слів матері перебували на шкільних заняттях. Найменша - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7р.н., знаходилася вдома з матір'ю, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Комісія пересвідчилася, що діти дійсно постійно проживають за заявленою адресою. Діти забезпечені всім необхідним. Умови проживання дітей задовільні. Зі слів гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, іншого житла у неї з дітьми немає ані у власності, ані на праві користування. Дітей вона виховує саме без чоловіка.(арк.спр.44)

Зазначене підтверджується Довідкою № 57 від 14.11.2014 року, виданою Житлово-будівельним кооперативом «Пролісок».

Законом України «Про охорону дитинства», норми якого корес-пондуються з нормами Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також згідно зі статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» на Органи опіки та піклування покладено здійснювати контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Тобто для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Виходячи з цих норм, якщо справа зачіпає інтереси та права неповнолітньої дитини, Служба у справах дітей бере питання до розгляду за заявою одного з батьків або за залученням до судового розгляду справи, проводить відпо-відну роботу та надає письмовий висновок органу опіки та піклування.

Окрім цього,згідно вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-УІІ не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Згідно з цим Законом питання про звернення стягнення не може розглядатися до дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Положення Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства»,дають можли-вість стверджувати, що законодавчі акти вимагають здійснення контролю за збереженням житлових та майнових прав дітей, забо-роняють зменшення житлової площі або погіршення умов проживання дітей.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд не стягує з відпові-дача на користь позивача сплачені та документальні підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного,керуючисьст.ст.10,11,60,80,88,208,209,212-215 ЦПК України,ст.ст.589,590,625,1050, ЦК України,ст.20 Закону України «Про Іпотеку», Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі його відділення - «Житомирського регіонального управління» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет Іпотеки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеля-ційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.

Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Радомишльського І. М. Невмержицький районного суду