Єдиний унікальний номер: 378/745/15-ц
Провадження № 2/378/250/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2015 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Галич Ю. М.

за участю секретаря: Заболотня Ю .В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що на підставі договору обміну квартири на жилий будинок посвідченого 07,09.1996 року приватним нотаріусом Ставищенського нотаріального округу Шепітко В.В. за реєстром №3418 ( зареєстрованого Білоцерківським МБТІ 09.09.1996 року в книзі №2 реєстр №255) та договору дарування 1/2 частини жилого будинку посвідченого 10.09.1996 року приватним нотаріусом Ставищенського нотаріального округу Шепітко В.В. за реєстром №3448 (зареєстрованого білоцерківським МБТІ 12.09.1996 року в книзі №2 реєстр №255), ОСОБА_4 є власником житлового будинку АДРЕСА_1

З 20 липня 2010 року на прохання відповідача, її місце проживання було зареєстроване у вказаному будинку, проте в будинок вона не вселилася і фактично не проживала, оскільки мешкала за іншою адресою в квартирі матері в будинку АДРЕСА_2 Київської області, що підтверджується довідкою №3758/6 від 03 серпня 2015 року Ставищенської селищної ради, актом обстеження складу проживаючих. В будинку проживає лише ОСОБА_1

Жодних зобов'язальних відносин щодо оренди житла між ОСОБА_1 І та ОСОБА_2 не існувало та не існує. Право користування останньої вказаним будинком мало виникнути при вселенні в будинок. Оскільки вселення в помешкання не було, відповідач не перебуває з позивачкою в сімейних стосунках, має Інше постійне місце проживання, відпали правові підстави для збереження її реєстрації в належному ОСОБА_1 будинку та права користування ним.

Проте знятися з реєстрації місця проживання та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідачка відмовляється.

Збереження реєстрації відповідача в належному мені будинку без фактичного проживання суперечить вимогам Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та створює позивачці, як власнику, перешкоди, у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном

Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування даним жилим будинком.

В судове засідання позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком необхідно позивачці для можливості розпоряджатися її будинком, поскільки на даний час вона обмежена в користуванні власним жилим приміщенням.

Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору обміну квартири на жилий будинок ОСОБА_1, з 07.09.1996 року є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 в смт. Ставище Київської області, договір зареєстрований 09.09.1996 року. (а.с 8).

Згідно договору дарування від 10.09.1996 року громадянин ОСОБА_5 подарував громадянці ОСОБА_1, 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 договір зареєстрований 12.09.1996 року (а.с.9).

Згідно довідки виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 03.08.2015 року за № 3758 встановлено що в будинку АДРЕСА_1 смт. Ставище Київської області зареєстрована ОСОБА_2 яка з серпня 2010 року по даний час не проживає по даній адресі згідно свідчення сусідів. (а.с.10).

Відповідачка у належній позивачці на праві приватної власності будинку не проживає з часу вибуття, тобто більше п'яти років, домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідача не має, витрати по утриманню будинку вона не несе, не бере участі в спільному побуті і не є членом сім'ї позивачки.

Відтак відпали правові підстави для збереження її реєстрації в даному будинку, та права користування вказаним будинком.

Проте, знятися з реєстрації місця проживання в будинку та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач до початку розгляду справи по суті відмовлялася.

Збереження реєстрації відповідача в будинку без фактичного проживання суперечить вимогам Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " та створює позивачу, як власнику, перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Згідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статтей 2, 3, 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в будинку позивачки не проживала та не вела спільне з позивачкою господарство та створює позивачці перешкоди в користуванні її майном, суд вважає, що відповідачка втратила право користування належним позивачу вищезазначеним житловим будинком.

Керуючись ст.ст. 29 ЦК України, ст. ст. 156 ч. 4, 167 Житлового Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженку смт. Ставище Ставищенського району Київської області такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 в смт. Ставище Київської області.

Повне рішення виготовити на 23 вересня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі відсутності позивача у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю. М. Галич