У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Рожина Ю.М.,

суддів - Максимчук З.М., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання - Шептицької С.С.,

з участю

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 на рішення Сарненського районного суду від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітній дітей, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сарненського районного суду від 24 листопада 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 6433 грн. 20 коп. фактично понесених додаткових витрат пов'язаних із лікуванням дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Представник відповідача не погоджуючись із рішенням суду, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи. Доводить, що на його думку приблизно 60% закупівля ліків не пов'язана з лікуванням, а приблизно біля 30% ліків взагалі не призначалися. Вважає, що підтверджено витрати на лікування на суму 3703 грн. 97 коп., а тому визнає суму витрат на 3000 грн. Просить рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову на суму, що визнається з можливістю розстрочення його виконання на 10 місяців.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За цією нормою, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сарненського районного суду від 18 липня 2012 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітній дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину починаючи з 25 червня 2012 року до повноліття.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позов про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, послався на норми матеріального права, ст.180 СК України, щодо солідарного обов'язку батьків нести витрати на утримання дітей та перевіривши розрахунок понесених позивачкою додаткових витрат на утримання дітей, пов'язаних із лікуванням, враховуючи матеріальний стан відповідача дійшов правильного висновку про розмір витрат, які підлягають стягненню.

Доводами апеляційної скарги ці обставини не спростовано, та не зазначені інші обставини, що дають підставу вважати за неможливе відповідача сплачувати додаткові витрати на лікування дітей визначенні рішенням суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду від 24 листопада 2014 року залишити без змін. Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Ю.М. Рожин

Судді: З.М.Максимчук

Н.М. Ковальчук