Справа № 353/348/15-ц
Провадження № 2/353/167/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Гавриш Я.М.

з участю секретаря Гуцуляк Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що 26.08.2008 року між ПриватБанком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №98 КU, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 40 000 грн., з кінцевою датою погашення 25.08.2013 року. З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань по кредитному договору було укладено договір поруки № 98 КU від 26.08.2008 року з ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_1 не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором і станом на 27.03.2015 року загальна сума заборгованості становить 131467,69 грн.

В судове засідання представник позивача Миронюк А.Ю. не з`явився, але подав до суду письмову заяву в якій позов підтримує повністю та просить справу розглянути без його участі. Не заперечує проти заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання, не з`являлися, про час і місце судового розгляду повідомлені відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України через поміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Галичина». Тому, виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачі про причини неявки не повідомили, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.08.2008 року між ПриватБанком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №98 КU, згідно умов якого останній отримав кредит в сумі 40 000 грн. із відсотковою ставкою 25 % річних з кінцевою датою погашення 25.08.2013 року. (а.с.10-13).

Крім того, для забезпечення виконання даного зобов`язання 26.08.2008 року між ПриватБанком та ОСОБА_2 укладено договіроруки № 98 КU, згідно якого останній зобов`язувався перед ПриватБанком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язання за вище зазначеним кредитним договором (а.с.14).

В порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 неналежно виконував взяті на себе зобов'язання. Згідно пред'явленого розрахунку забогованість за спірним кредитним договором станом на 27.03.2015 року складає: 36223,60 грн. - заборгованість за кредитом, 51946,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 36798,78 грн. - пеня за несвоєчасність

виконання зобов'язань за договором, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 6248,46 грн. - штраф (процентна складова), а разом - 131467,69 грн. (а.с.5-6).

У відповідності з ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися в повному обсязі та в установлені строки, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитовець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В пункті 24 постанови № 5 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" дано роз'яснення щодо застосування ч.4 ст.559 ЦК України. Тут, зокрема, зазначено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.Так, у даній справі, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором (п.10 договору поруки).

Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року №6-53цс14 висловив наступну правову позицію.

Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.Пунктом 11 договору поруки передбачено, що сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом п'яти років. Суд вважає, що вказаний пункт договору поруки не стосується строку дії договору поруки, про який йде мова у п.10 договору, а встановлює строк позовної давності щодо звернення з позовом. Проте виходячи із наведеного вище, судом встановлено, що договором поруки строку дії поруки не встановлено, що є підставою для застосування положення ч.4 ст.559 ЦК України. А шестимісячний строк, передбачений даною нормою права, після закінчення якого порука припиняється, є преклюзивним, не може бути змінений за домовленістю сторін договору, не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Тому саме цей строк підлягає застосуванню в даному випадку.З огляду на викладене, оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, слід застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України, якою передбачено,

що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 1.3 кредитного договору встановлено строк виконання основного зобов'язання - не пізніше 25.08.2013 року. Тому саме з цього моменту протягом шести місяців позивач мав право пред'явити позов до поручителя ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. Однак з таким позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся тільки у квітні 2015 року - після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України, тому суб'єктивне право банку на стягнення заборгованості за кредитом з поручителя ОСОБА_2 припинилося.Враховуючи наведене, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача по справі ОСОБА_2 - поручителя за договором поруки - задоволенню не підлягають.

При такому вирішенні спору з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача відповідну заборгованість та судовий збір.

На підставі ст.ст.525, 526, 530, 554, 559, 610, 611, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпропетровськ, ) на рахунок № 3111, МФО 305299 - заборгованості в сумі 131467 (сто тридцять одну тисячу чотириста шістдесят сім) грн. 69 коп., згідно кредитного договору № 98 KU від 26 серпня 2008 року, станом на 27.03.2015 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпропетровськ, ) - 1314 (одна тисяча триста чотирнадцять) грн. 68 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому ст. 223 ЦПК України.

Головуючий Я.М. Гавриш