АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/500/15 Головуючий в суді 1 інстанції: Булах Є.М. Категорія: 27 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 16 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 02.04.2013 року між ним та ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк» було укладено договір банківського вкладу № 1480Д-46Ф відповідно до якого позивач передав Банку, а Банк прийняв грошову суму в розмірі 15000 грн. на строк 370 днів та датою повернення вкладу 07.04.2014 року. В подальшому позивачем було додатково передані Банку кошти в розмірі 15000 грн., таким чином загальна сума вкладу становила 30000 грн. У зв'язку з закінченням строку дії договору, 02.04.2014 року позивач звернувся до банку з повідомленням про намір повернути свій вклад, проте станом на 07.04.2014 року сума вкладу повернута не була, з посиланням на те, що керівництво банку заборонило повертати депозитні вклади вкладникам, у зв'язку з чим позивач вважає дії відповідача незаконними, такими, що порушують укладений між сторонами договір та позбавляють ОСОБА_3 належного його права вільно розпоряджатися належними йому грошовими коштами.

В ході розгляду справи позивач неодноразово збільшував позовні вимоги, у зв'язку з простроченням виконання банком своїх зобов'язань з повернення суми вкладу.

У зв'язку з погашенням 10.10.2014 року суми депозиту в розмірі 30000 грн. через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, позивач остаточно просив:

1) стягнути з ПАТ «КБ «Південкомбанк» на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 144,00 грн.;

2) стягнути з ПАТ «КБ «Південкомбанк» на користь ОСОБА_3 інфляційні збитки в сумі 2487,00 грн.;

3) стягнути з ПАТ «КБ «Південкомбанк» на користь ОСОБА_3 три відсотка річних в сумі 214,50 грн.;

4) стягнути з ПАТ «КБ «Південкомбанк» на користь ОСОБА_3 проценти по банківському вкладу в сумі 1859,10 грн.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 29 грудня 2014 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Південкомбанк» 02.04.2014 року був укладений депозитний договір на загальну суму 30 000 грн. зі строком повернення 07.04.2014 р. та грошові кошти в строк, встановлений договором, не були повернуті (а.с.3,4,6)

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням №37 від 26 травня 2014 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 26 травня 2014 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначена уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» (а.с.193) . Рішенням №101 від 26 вересня 2014 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 26 вересня 2014 року розпочата процедура ліквідації банку та з цієї ж дати призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» (а.с.69).

Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/ або ліквідації банку (п.17 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб).

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно ч.1 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Отже Фондом гарантування вкладів фізичних осіб окремо призначалися: уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації, уповноважена особа Фонду на ліквідацію.

Правові підстави та наслідки здійснення діяльності уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації визначені ст.36 вищевказаного Закону, а правові підстави та наслідки здійснення діяльності уповноваженої особи Фонду на ліквідацію визначені ст.46 вищевказаного Закону.

Враховуючи, що початок процедури ліквідації банку встановлений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №101 від 26.09.2014 року з 26 вересня 2014 року, і з цієї ж дати призначена уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (а.с.69), а позовні вимоги позивача обмежуються строком по 03.07.2014 року тобто до початку процедури ліквідації, під час здійснення тимчасової адміністрації, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які ґрунтуються на положеннях ст. 46 вказаного Закону.

Тимчасова адміністрація була запроваджена з 26 травня 2014 року по 25 серпня 2014 року включно та продовжена на один місяць до 25 вересня 2014 року (а.с.192-194 )

Враховуючи, що нарахування пені не здійснюється під час тимчасової адміністрації (ч.5 п.3 ст. 36 Закону), в той час як позивач просить стягнути пеню за невиконання договірних зобов'язань за час до введення тимчасової адміністрації за 48 днів в сумі 144 грн. (а.с.53), колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність стягнення зазначеної суми, а отже доводи апелянта про безпідставність стягнення пені не ґрунтується на нормах матеріального права та належних доказах.

Питання не застосування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань під час тимчасової адміністрації законодавцем визначено Законом України №1586 -7 від 04.07.2014 року шляхом внесення змін до ч.5 п.3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Отже не зважаючи на введення в банку тимчасової адміністрації з 26.05.2014 року, індекс інфляції не нараховується та не застосовується з 11.07.2014 року, дня введення в дію Закону України №1586 -7 від 04.07.2014 року, а тому суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування індексу інфляції з 08.04.2014 року по 03.07.2014 року та стягнення суми збитків від інфляції в розмірі 2487 грн.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення суми збитків від інфляції колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Заборона нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами під час тимчасової адміністрації законодавством встановлена лише Законом України №1586 -7 від 04.07.2014 року, до цього часу норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» таку заборону не містили. Отже право на нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредитором у позивача наявне до 11.07.2014 року, а з урахуванням заявлених ним вимог по 03.07.2014 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення відсотків за зобов'язаннями банку перед кредитором ОСОБА_3. Разом з тим, судом не враховано, що проценти за договором банківського вкладу №1480Д-46Ф від 02.04.2013 в розмірі 472,70 грн. нараховані за період з 01 по 25 травня 2014 року включені довиплати через установу банка-агента Фонду ПАТ «Альфа-Банк» і підстави для їх стягнення в судовому засіданні відсутні внаслідок особливості застосування спеціального закону - Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже стягненню підлягають відсотки за зобов'язаннями банку перед кредитором ОСОБА_3 за період з 26 травня 2014 року по 03 липня 2014 року в сумі 737 грн.10 коп. (18,90грн.*39дн.).

За нормою ч.5 п.3 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами.

Право позивача на стягнення трьох відсотків річних ґрунтується на положеннях ст. 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Формулювання ст.625 ЦК орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. Отже, проценти передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанови Верховного Суду України: від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42 цс11, від 8 листопада 2010року у справі №3-12 гс10, від 15 листопада 2010р. у справі №3-11 гс10).

Таким чином, нарахування трьох відсотків річних з часу прострочення виконання грошового зобов'язання і до введення тимчасової адміністрації ґрунтується на нормах права.

Разом з тим, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув три відсотка річних за межами строку введення тимчасової адміністрації, оскільки зміни в зазначену норму закону від 04.07.2014 року не стосувалися відносно не здійснення нарахування інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами, а тому сума стягнутих річних підлягає зменшенню з 214,50 грн. до суми 118 грн. 35 коп ( 30 000*3%/365*48).

Отже доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню, але враховуючи що суми відсотків до стягнення визначенні з порушенням, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини сторін, тому підстави для його скасування та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову відсутні. Разом з тим, враховуючи, що судом помилково встановлені періоди за яки підлягають нарахуванню відсотки, що потягло за собою неправильне встановлення цих сум, рішення суду в цій підлягає зміні зменшивши суми стягнуті з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» на користь ОСОБА_3: загальну заборгованість з 4 704 грн.60 коп. до суми 3 486 грн.45 коп., суму 3 відсотків річних з суми 215 грн. 50 коп. до суми 118 грн.35 коп., суму відсотків нарахованих на банківський вклад з суми 1859 грн.10 коп до суми 737 грн.10 коп.

На підставі викладеного, ст.ст.36,42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.303, ч.1 п.3 ст.307, , ч.1 п.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 29 грудня 2014 року змінити зменшивши суми стягнуті з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» на користь ОСОБА_3: загальну заборгованість з 4 704 грн.60 коп. до суми 3 486 грн.45 коп., суму 3 відсотків річних з суми 215 грн. 50 коп. до суми 118 грн.35 коп., суму відсотків нарахованих на банківський вклад з суми 1859 грн.10 коп. до суми 737 грн.10 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: