Провадження №2/761/2006/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

08 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарях - Калугіній М. О., Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ", третя особа - Управління у справах захисту прав споживачів про стягнення депозитних коштів, процентів за користування вкладом, пені, інфляційних втрат, 3 % річних та упущеної матеріальної вигоди,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «АКБ «Київ» суму депозитного внеску 81 003,96 грн.; 50 % річних за фактичну кількість днів користування депозитним внеском упродовж дії банківського договору у розмірі 4 242,11 грн.; суму за користування майном упродовж 93 днів у розмірі 4 561,24 грн.; пеню у розмірі 5 640,24 грн.; втрати від знецінення грошей за індексом інфляції - 7 757,37 грн.; 3 % річних - 700,65 грн.; втрачену комерційну вигоду у розмірі 3 825,56 грн.; суму юридично-правових витрат на послуги адвоката ОСОБА_2 на суму 3 800 грн.

Пізніше позовні вимоги були уточнені, а саме ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «АКБ «Київ» на свою користь суму депозитного внеску з нарахованими процентами у розмірі 85 242,07 грн.; пені у розмірі 12 118,94 грн.; інфляційні втрати у сумі 26 974,61 грн.; 3 % річних у розмірі 1 471,38 грн.; суму за несанкціоноване користування відповідачем майном позивача упродовж 210 днів у період з 11 вересня 2014 року по 08 квітня 2015 року у розмірі 10 299,59 грн.; суму упущеної матеріальної вигоди у розмірі 8 828,23 грн.; витрат на адвоката у сумі 3 800 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Комерційний Банк «Київ» (надалі - відповідач) та ОСОБА_1 (далі - позивач) було укладено Договір № 158480 банківського строкового вкладу «Барвінок», до якого позивач вніс на депозит 81 003,96 грн. строком на 184 календарних дні, з датою повернення депозиту - 11 вересня 2014 року, під 21 % річних. Однак, сума вкладу, а також нараховані проценти по закінченню строку дії договору позивачу повернуті не були, на підставі чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з урахуванням уточнень, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку (а.с. 24).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що 11 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Комерційний Банк «Київ» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 158480 банківського строкового вкладу «Барвінок».

У відповідності до основних умов договору, а саме: п.п.1.1, 1.2, 1.3, вищезгаданого договору банківського вкладу даний договір є строковий та укладений на строк на 184 календарних дні під 21 % річних. Сума вкладу становить 81 003,96 грн.

За п. 1.2 Договору дата повернення депозиту - 11 вересня 2014 року.

У відповідь на заяву позивача про повернення депозиту та нарахованих процентів від 24 вересня 2014 року Банк листом № 0812/952 від 02 жовтня 2014 року повідомив, що у зв'язку із недостатністю коштів у Банку, зобов'язання перед клієнтами виконуються в межах наявних коштів у касі Банку.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Як передбачено ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачеві на праві приватної власності.

Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дії Банку є незаконними та такими, що порушують право вільно розпоряджатися грошовими коштами відповідно до умов Договору.

Згідно виписки по особовому рахунку № 2610.1.059914.001 станом на 04 листопада 2014 року залишок становить 85 246,07 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність вимоги позивача щодо повернення суми вкладу та нарахованих процентів на вклад у розмірі 85 246,07 грн.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, з 11 вересня 2014 року по 12 листопада 2014 року (63 дні прострочення) облікова ставка НБУ складала 12,5 % річних, відтак 85 246,07 грн. * 12,5 % * 2 / 365 / 100% * 63 = 3 678,42 грн.; з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року (85 днів прострочення) облікова ставка НБУ складає 4 %, відтак 85 246,07 грн. * 14 % * 2 /365 / 100 % * 85 = 5 558,51 грн.; з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року (26 днів прострочення) облікова ставка НБУ складала 19,50 %, а відтак 85 246,07 грн. * 19,50 % * 2 /365 / 100% * 26 = 1 760,97 грн.; з 04 березня 2015 року по 11 березня 2015 року (8 днів прострочення), тобто 85 246,07 грн. * 30 % * 2 /365 / 100 % * 8 = 1 121,04 грн.

Таким чином, 3 678,42 грн. + 5 558,51 грн. + 1 760,97 грн. + 1 121,04 грн. = 12 118,94 грн., що сумою пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу, сплата яких передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір інфляційних втрат за весь період прострочення (210 днів) складає: 1 648,08 грн. (вересень 2014 року) + 2 045,90 грн. (жовтень 2014 року) + 1 619,67 грн. (листопад 2014 року) + 2 557,38 грн. (грудень 2014 року) + 2 642,62 грн. (січень 2015 року) + 4 518,04 грн. (лютий 2015 року) + 9 206,57 грн. (березень 2015 року) + 2 455,08 грн. (квітень 2015 року) = 26 974,61 грн.

Кількість днів заборгованості з 11 вересня 2014 року по 08 квітня 2015 року становить 210 днів.

Відповідно 3 % річних становлять: 85 246,07 грн. * 3% / 100% / 365 * 210 дн. = 1 471,38 грн.

Разом з тим, сума за несанкціоноване користування відповідачем майном позивача упродовж 210 днів, тобто незаконне користування належними позивачеві грошовими коштами у розмірі 85 246,07 грн. під 21 % річних від простроченої суми і процентів по цьому внеску (депозиту) понад строк дії договору з 11 вересня 2014 року по 08 квітня 2015 року становить: 85 246,07 грн. * 21 % / 100 % / 365 * 210 дн. = 10 299,59 грн.

Що стосується вимог позивача щодо відшкодування упущеної матеріальної вигоди, то така позовна вимога задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Позивач зазначає, що із змісту повідомлення Державного Ощадбанку України вбачається пропозиція внесення грошових коштів у гривнях на депозитні рахунки під 18 % річних на шість місяців за умовами депозиту «Накопичувальний».

Так, ОСОБА_1 зазначає, що планував внести грошові кошти на депозит, а відтак упущена вигода складає 85 246,07 грн. * 18 % /100 % / 365 * 210 дн. = 8 828,23 грн.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

За ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Так, не можна вважати, що за умови отримання депозиту та нарахованих процентів від відповідача ОСОБА_1 планував покласти отримані грошові кошти на депозит до Державного Ощадбанку України за умовами депозиту «Накопичувальний», а відтак помилковим буде твердження про наявність упущеної вигоди.

Вкладення грошових коштів на депозит не є звичайними обставинами, а залишається на розсуд вкладника, а тому відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 22 ЦК України.

За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦК України).

Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.

За таких обставин, відповідач повинен відшкодувати позивачеві 3 800 грн., що були останнім витрачені на правову допомогу у відповідності до Договору про надання правової допомоги від 14 вересня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та рахунку-розписки про надання юридичних та інформаційно-консультаційних послуг від 14 листопада 2014 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 361,10 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ", третя особа - Управління у справах захисту прав споживачів про стягнення депозитних коштів, процентів за користування вкладом, пені, інфляційних втрат, 3 % річних та упущеної матеріальної вигоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № 158480 банківського строкового вкладу «Барвінок» від 11 березня 2014 року у розмірі 85 246,07 грн., пеню у розмірі 12 118,94 грн., інфляційні втрати у розмірі 26 974,61 грн., 3 % річних у сумі 1 471,38 грн., суму відсотків за користування депозитними коштами за період з 11 вересня 2014 року по 08 квітня 2015 року у розмірі 10 299,59 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 3 800 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" в дохід держави суму судового збору у розмірі 1 361,10 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: