Справа № 715/520/15-ц
Провадження № 6/715/52/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.,

секретаря судового засідання Затолошної Р.В.

розглянувши подання відділу ДВС Глибоцького РУЮ Чернівецької області про визнання мирової угоди у виконавчому провадженні,-

В С Т А Н О В И В:

Відділ ДВС Глибоцького РУЮ Чернівецької області, звернувся до суду з вказаним поданням, мотивуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Глибоцького районного суду Чернівецької області від21 травня 2015 справа № 715/520/15-ц, провадження № 2/715/272/15 про стягнення з ОСОБА_1 Ральфа ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 222 750 грн. та 2 227 грн. судових витрат. Від стягувача та представника боржника надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди за змістом якої сторони домовилися, що боржник ОСОБА_1 Ральф в рахунок погашення заборгованості передає стягувачу ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме, 1/2 частку будівлі зерноскладу, яке знаходиться по вул.. Штефана Великого № 33Г в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області. В результаті укладення даної угоди сторони домовилися, що право власності ОСОБА_1 Ральфа на це майно припиняється, а за ОСОБА_2 визнається право власності на нього.

Державний виконавець Гуциу А.І. в судове засідання не зявився, проте звернувся до суду із заявою в якій просить подання розглянути без його участі. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в їх відсутність.

Дослідивши матеріали подання суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду від 06 травня 2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто із ОСОБА_1 Ральфа заборгованість за договором позики в сумі 222 750 гривень та 2 227 гривень у відшкодування судових витрат. На виконання даного рішення 21 травня 2015 року цим же судом було видано виконавчий лист, який стягувачем звернуто до виконання. Постановою державного виконавця відділу ДВС Глибоцького РУЮ від 02 червня 2015 року відкрито виконавче провадження.

Між представником боржника та стягувачем укладено мирову угоду за змістом якої право власності ОСОБА_1 Ральфа на 1/2 частку будівлі зерноскладу, яке знаходиться по вул.. Штефана Великого № 33Г в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області припиняється та визнається право власності на це майно за ОСОБА_2 При цьому стягувач відмовляється від будь яких вимог та претензій до боржника, що виникли внаслідок укладеного між сторонами договору позики в сумі 222 750 грн. та вимог повернення судових витрат. Сторони домовилися, що при підписанні цієї мирової угоди боржник передає стягувачу оригінали всіх правовстановлюючих документів на вищевказане майно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають Закон України "Про виконавче провадження" та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається у письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Згідно зі статтею 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Судом в порядку ст. 372 ЦПК України було перевірено вказану угоду, та встановлено, що умови вказаної угоди в розумінні мирової угоди укладеної в процесі виконання рішення суду суперечать вимогам закону та порушує інтереси інших осіб.

Так, специфіка даної мирової угоди пов'язана із тим, що на відміну від дефініції ч. 1 ст. 175 ЦПК, де сформульовано поняття мирової угоди на стадії до вирішення спору судом, мирова угода в процесі виконання не може укладатись з метою врегулювання спору.

Передбачається, що спір вже врегульований певним судом рішенням, яке набрало законної сили, за цим рішенням видано виконавчий документ, що надійшов для примусового виконання державному виконавцю.

З огляду на це, мирова угода в процесі виконання не може стосуватись питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, що може ґрунтуватись на взаємних поступках і, безумовно, стосуватись лише прав та обов'язків сторін й предмета спору.

Така мирова угода не може виходити за межі спірних правовідносин, стосуватися прав та обов'язків осіб, які не є сторонами у спорі, створювати права та обов'язки для них тощо.

Мирова угода між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 Ральфа укладена на виконання рішення суду про стягнення суми боргу, тобто предметом спору були грошові кошти.

Домовленість сторін мирової угоди виходить за межі предмету цивільного позову.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що її предметом є передача нерухомого майна - 1/2 частки будівлі зерноскладу.

Між тим, набуття права власності, перехід права власності та відчуження нерухомого майна визначається цивільним законодавством. А звернення стягнення на нерухоме майно при відсутності коштів у боржника на погашення боргу здійснюється з додержанням порядку, визначеного ст.ст. 52, 58, 62, 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, слід зазначити, що в даному випадку право власності на нерухоме майно, яке належить боржникові, може бути переоформлене на стягувача на підставі цивільно-правової угоди, оформленої нотаріально, з послідуючою перереєстрацією в органах державної реєстрації речових прав, що прямо передбачено ст. 376 ЦПК України, і таке питання не потребує додаткового врегулювання судовим рішенням.

Суд вважає, що сторони шляхом укладення мирової угоди намагаються здійснити відчуження нерухомого майна, однак такий порядок укладення угод щодо відчуження та набуття у власність майна суперечить чинному законодавству.

Крім того, як вбачається із наданих матеріалів справи боржнику ОСОБА_1 Ральфу належить право власності на 1/2 частку будівлі зерноскладу, яке знаходиться по вул.. Штефана Великого № 33Г в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області. Хто є іншим власником 1/2 частки цього майно не відомо. Разом із тим, інший власник, в силу вимог ст. 362 ЦК України, має переважне право на купівлю частки іншого співвласника за ціною оголошеною для продажу, крім випадку продажу із публічних торгів. При цьому слід зазначити, що сторони взагалі не визначили вартість нерухомого майна, яке є предметом даної мирової угоди.

Враховуючи наведене, а також те, що предмет укладеної мирової угоди виходить за межі виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання рішення суду про стягнення суми боргу, оскільки в даному випадку предметом спору були грошові кошти, а не речове право на нерухоме майно, відносно якого укладено мирову угоду, тобто сторони виконавчого провадження укладенням мирової угоди фактично створюють нові правовідносини, виходячи за межі тих правовідносин, які були предметом судового розгляду і виключно витікали із невиконання умов договору позики, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання державного виконавця про визнання мирової угоди слід відмовити.

Керуючись ст. 372, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції в Чернівецькій області про визнання мирової угоди укладеної між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 Ральфом відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: