АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом про стягнення із ПАТ «Страхова Компанія «Провідна» кошти в розмірі 25 442,11 грн. (20 273,25 грн. страхове відшкодування (виплата), 2 376,14 грн. сума пені, 2 432,79 грн. сума індексу інфляції, 359,93 грн. сума трьох відсотків річних) також просила стягнути з ОСОБА_3 кошти в розмірі 568,88 грн. (500 грн. франшиза, 60 грн. сума індексу інфляції, 8,88 грн. сума трьох відсотків річних).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.02.2015 позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 20 273,25 грн., пеню за прострочення виконання зобов'язання в сумі 2 376,14 грн., індекс інфляції в сумі 2 432,79 грн. та 3% річних в сумі 359,93грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 франшизу в сумі 500 грн., індекс інфляції в сумі 60 грн., та 3% річних в сумі 8,88 грн.

Поновити строк ОСОБА_4 на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року.
Справа № 760/21557/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5682/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Оксюта Т.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ПАТ «Страхова Компанія «Провідна» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову щодо стягнення з останнього на користь ОСОБА_2 коштів. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що на виконання вимог заяви позивача апелянтом було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «Автосаміт на столичному» в розмірі 20 273,25 грн., а судом першої інстанції повторно стягнуто кошти. Зазначив, що до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Закону України «Про обов'язкове страхування наземних транспортних засобів» та те, що стягнення інфляції та 3% річних відповідно до вимог закону не передбачено.

Відповідач ОСОБА_3 апеляцію на рішення суду першої інстанції не подавав, в зв'язку з чим останнє набрало законної сили щодо нього.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не відшкодували позивачу шкоду заподіяну позивачу внаслідок ДТП, в зв'язку з чим у позивача є усі підстави для стягнення з останніх суму страхового відшкодування та суму франшизи з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України

З таким висновком погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2013 о 07 год. 40 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», д. н. НОМЕР_2, не дотримався безпечного інтервалу на дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Тойота Корола», д. н. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7 згідно з довідкою №9300753 про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 10-11). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2013 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с. 48). За наслідками даної ДТП автомобіль «Тойота Корола», д. н. НОМЕР_3 отримав значні пошкодження відповідно до акту огляду ТЗ від 28.11.2013, 19.12.2013 (а. с. 43, 46). Цивільно-правова відповідальність автомобіля «ВАЗ 2101», д. н. НОМЕР_2 на час вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Провідна», відповідно до договору страхування (страхового полісу) НОМЕР_4 від 25.12.2012 (а. с. 41). ПАТ «СК «Провідна» було повідомлено про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду та 28.11.2013 подано заяву про страхове відшкодування (а. с. 42). Позивачем було вирішено здійснювати ремонтні роботи пошкоджень завданих автомобілю «Тойота Корола», д. н. НОМЕР_3 у ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ», про що повідомлено ПАТ «СК «Провідна» (а. с. 44). Відповідачу було надано для оплати рахунок-фактуру № 201304677 від 29.11.2013, який виставило ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ» за роботи та запчастини на загальну суму 22 394,65 грн. з ПДВ (а. с. 13). 25.02.2014 листом № 17-05/1713 ПАТ «СК «Провідна» повідомило ОСОБА_2, що страхова виплата в сумі 20273,25 грн. буде здійснена на рахунок ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ» (а. с. 14). Останнім було повідомлено позивача про те, що кошти на ремонт її автомобіля від ПАТ «СК «Провідна» не надходили, а також те, що банківський рахунок НОМЕР_5 ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ» в ПАТ «Брокбізнесбанк», який було зазначено в зазначеному рахунку-фактурі, закрито 07.02.2014 (а. с. 18, 23). У зв'язку із чим було надано ОСОБА_2 нові банківські реквізити, рахунок-фактуру № від 03.03.2014 на роботи та запчастини щодо проведення відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля Тойота Корола», д. н. НОМЕР_3 на суму 26 330,11 грн., з новими банківськими реквізитами (а. с. 15). Листом від 03.03.2014 вх. № 10802 надано ПАТ «СК «Провідна» новий вищевказаний рахунок-фактуру для перерахування коштів (а. с. 16). Листом від 25.04.2014 № 17-12/4397 ПАТ «СК «Провідна» повідомило, що страхова виплата в сумі 20 273,25 грн. була здійснена 20.02.2014 на рахунок ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ» за банківськими реквізитами, що вказані в рахунку-фактурі № 201304677 від 29.11.2013, який було закрито 07.02.2014 (а. с. 17, 53-54). Враховуючи вищевикладене та те, що ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ» від страховика кошти не отримало, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.2. зазначеної статті передбачено, що до заяви додаються: документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Відповідно до вимог п. 36.2 Закону страховик протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 36.2 ст. 36 Закону страховик не пізніше 90 днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, у випадку прийнятого позитивного рішення, повинен сплатити таке відшкодування.

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що Страхова компанія сплачує потерпілій особі суму страхового відшкодування заподіяної шкоди у разі належного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач своєчасно звернувся до страхової компанії з письмовою заявою про страхове відшкодування (а. с. 42). 25.02.2014 листом № 17-05/1713 ПАТ «СК «Провідна» повідомило ОСОБА_2, що страхова виплата, в сумі 20273,25 грн., буде здійснена на рахунок ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ» (а. с. 14).Однак останнім було повідомлено позивача про те, що кошти на ремонт її автомобіля від ПАТ «СК «Провідна» не надходили, а також те, що банківський рахунок НОМЕР_5 було закрито 07.02.2014 (а. с. 18, 23).

Враховуючи наведені обставини та те, що позивач виконав усі вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо отримання страхового відшкодування, а відповідачі свої вимоги за вказаним зобов'язанням не виконали, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову правильними.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з страхової компанії пені за прострочення виконання зобов'язання, індекс інфляції та 3% річних, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора правана відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5 роз'яснюється, що за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином, враховуючи, що відповідач прострочив виконання свого зобов'язання в частині вчасної сплати страхового відшкодування, тому з останнього підлягає стягненню сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Доводи апелянта про те, що було сплачено суму страхового відшкодування, а судом першої інстанції повторно стягнуто кошти, є необґрунтованими, оскільки відповідно до матеріалів справи, ПАТ «СК «Провідна» було повідомлено позивача, що страхова виплата в сумі 20 273,25 грн. здійснена 20.02.2014 на рахунок ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ» за банківськими реквізитами, що вказані в рахунку-фактурі № 201304677 від 29.11.2013, який було закрито 07.02.2014 (а. с. 17, 53-54).

Таким чином, кошти від страхової компанії на ремонт автомобіля не надходили, враховуючи закриття банківського рахунку, а апелянтом на підтвердження своїх вимог не надано належних доказів в розумінні ст. 60 ЦПК України на підтвердження своїх доводів.

За наведених вище обставинах необґрунтованими, на думку колегії суддів, є доводи апелянта про безпідставність застосування судом першої інстанції вимог ст. 625 ЦК України.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук