АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар: Кусяк М.Д.

за участю ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Посилалась на те, що перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі до 06 квітня 2007 року, від якого сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає біля неї і знаходиться на

її утриманні.

Зазначала, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним, не має інших утриманців, працює по найму у фізичних осіб та його дохід мінливий та нестабільний.

Просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця с. Стрілецький

№22-ц/794/345/15 Головуючий у 1 інстанції Мізюк В.М.Категорія 48/50 Доповідач Перепелюк Л.М.

Кут Кіцманського району Чернівецької області, аліменти на користь ОСОБА_3, 1983 року народження, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 08 грудня 2014 року до її повноліття.

Вирішено питання про судовий збір.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, ухвалити нове рішення, яким визнати розмір аліментів в сумі 400 грн.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права та є наслідком не належного дослідження доказів по справі і надання їм неправильної правової оцінки в їх сукупності.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 600 грн. щомісячно до її повноліття, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо необхідності задоволення позову про стягнення аліментів частково.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах матеріального права та на доказах, представлених сторонами по справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком дочки ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 06 квітня 2007 року шлюб між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 розірвано.

З довідки Стрілецько-Кутської сільської ради вбачається,що неповнолітня дитина - ОСОБА_5 знаходиться на утриманні позивачки ОСОБА_3

Згідно ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як передбачає ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно врахував ту обставину, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, зареєстрований як приватний підприємець, тобто його дохід є мінливим, нерегулярним, і визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню у сумі 600 грн.

При цьому, судом визнано, що такий розмір стягуваних аліментів є достатнім для задоволення потреб дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я відповідно до прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком від 6 до 18 років та забезпечує належні умови утримання дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тому, батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не лише прожитковий мінімум.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано ту обставину, що він ніде не працює, не отримує доходів, і його доходу недостатньо для сплати аліментів у визначеному судом розмірі, є необгрунтованими, оскільки судом визначено такий розмір аліментів, який є можливим для сплати і мінімально необхідним для утримання неповнолітньої дитини, а згідно вимог ст. 180 СК України обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей не пов'язаний з тим, чи працює один із батьків, на якого покладається такий обов'язок.

Твердження апелянта щодо того, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, суд не може прийняти до уваги, оскільки мати одержує пенсію і не може знаходитись на утриманні відповідача, особи, яка (за його словами) взагалі не працює і не одержує заробітної плати.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що у нього склалось таке матеріальне становище, за наявності якого він не спроможний сплачувати на утримання дочки аліменти у визначеному судом 1-ї інстанції розмірі.

Зокрема, ним не надано доказів про наявність обставин, передбачених ст. 182 СК України, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, тобто наявність у нього утриманців, поганий стан його здоров'я і таке інше.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: