Справа № 303/2334/15-ц
№ 2-к/303/2/15
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Пак М.М.

при секретарі Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України ухвали суду Докшицького району Вітебської області (Республіка Білорусь) від 19 травня 2004 року ,-

в с т а н о в и в :

До Мукачівського міськрайонного суду від Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області надійшло клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення судді Докшицького району Вітебської області (Республіка Білорусь) про стягнення аліментів з ОСОБА_2.

ОСОБА_1 в клопотанні від 20 березня 2015 року просить визнати та дозволити примусово виконати на території України постанову суду Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь від 19 травня 2004 року року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини : сина - Данила, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25% всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по несплаті аліментів станом на 20 березня 2015 року складає 98 902 098 (дев'яносто вісім мільйонів дев'ятсот дві тисячі дев'яносто вісім) рублів Національного банку Республіки Білорусь.

ОСОБА_2 на заявлене клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України ухвали судді Докшицького району Вітебської області від 19 травня 2004 року, подав заперечення, яке мотивує тим, що він та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 30 серпня 1997 року, і з цього часу проживали однією сім'єю на території України, а 21 серпня 2001 року у шлюбі у них народився син - Данило. Після реєстрації шлюбу вони жили нормально, але згодом стосунки між ними погіршилися, що в результаті призвело до фактичного припинення їхніх шлюбних відносин. Вона постійно нехтувала сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім'ї доброзичливої, сприятливої, морально-психологічної атмосфери. Між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала їхня дитина. З 2002 року вони з дружиною перестали проживати разом (тобто більше 13 років між ними припинення шлюбно - сімейні відносини), їхня сім'я фактично розпалася, дружина прийняла рішення переїхати жити до Республіки Білорусь, громадянкою якої вона є, і при цьому вона з собою забрала сина. Зазначено, що як батько, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про сина, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку : приймає активну участь у його житті, вихованні, здійснює моральну та матеріальну підтримку, проводить дозвілля разом з сином. Тобто здійснює обов'язок батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Також, щоб сприяти повноцінному розвитку сина, постійно направляв частину свого заробітку на ім'я матері - ОСОБА_1, для утримання малолітнього сина, поштовими переказами з України у м.Торгуни - за місцем проживання, також купував дитині необхідні речі до школи та дозвілля, надсилав посилки, на підтвердження чого надав копії квитанцій. Також надав квитанцію на покупку цифрової камери вартістю 550 грн. від 13 січня 2012 року та квитанції про відправлення дрібного пакету масою 78,94 грн. вартість відправлення 98,33 грн. від 13 січня 2012 року. Крім того він неодноразово відвідував сина у Республіці Білорусь та син приїздив на канікули до нього на Україну, але впродовж останніх декількох років відносини у нього (ОСОБА_2В.) з ОСОБА_1 погіршилися, вона почала перешкоджати у спілкуванні

-2-

з сином, як йому і його батькам (бабусі та дідусю), також вона почала вимагати більшу суму коштів для утримання дитини, яку в силу свого матеріального становища він не міг надавати. Таким чином, вважає, що клопотання ОСОБА_1Л є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки він фактично виконує постанову Докшицького району Вітебської області від 19 травня 2004 року про стягнення аліментів добровільно, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. Щодо відсутності належного повідомлення щодо судового розгляду про стягнення з нього аліментів вказав, що про розгляд заяви ОСОБА_1 про порушення наказного провадження і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з нього (ОСОБА_2В.) та винесення ухвали судді Докшицького району Вітебської області ОСОБА_3 про судовий наказ про стягнення аліментів від 19 травня 2004 року йому не було відомо, адже не отримував жодних документів про виклик до суду, так само як і ухвали суду Докшицького району Вітебської області про судовий наказ про стягнення аліментів від 19 травня 2004 року. Також звертає увагу на те, що згідно копії довідки суду Докшицького району Вітебської області вбачається, що він (ОСОБА_2В.) своєчасно, у встановлений строк та в належній формі був повідомлений про винесення судом ухвали про судовий наказ. Крім того, до повідомлення додано копію направлення йому ухвали про стягнення аліментів для відома від 20 травня 2004 року (№3057), підписана суддею суду Докшицького району Вітебської області ОСОБА_3, але з довідки не зрозуміло, на яку саме адресу йому було направлено ухвалу та не має доказів, які б підтверджували її отримання. Разом з тим, з даної довідки видно, що його місце проживання судом визначено с.Торгуни, що також зазначено у самій ухвалі суду від 19 травня 2004 року, а саме що він ніби-то проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, це не відповідає дійсності, адже він з 1996 року не проживає на території Білорусії, а з 1998 року зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією його паспорта. Стверджує, що він не отримував жодного документу з суду Докшицького району Вітебської області, а матеріали справи не містять відомостей про те, що він був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді Докшицького район у Вітебській області, а є лише відомості про те, що копії ухвали про стягнення аліментів, для відому направлялися на його ім'я у м.Торгуни. Тому на підставі вищенаведеного просить відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України ухвали судді Докшицького району Вітебської області від 19 травня 2004 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом належними доказами встановлено, що 19 травня 2004 року суддею, суду Докшицького району Вітебської області ОСОБА_3 по справі за заявою ОСОБА_1, яка проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, порушено наказне провадження про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_5 та винесено ухвалу про судовий наказ про стягнення аліментів та з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця України, Закарпатської області, місто Мукачево в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини : сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 25 % всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 травня 2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, ухвалено з ОСОБА_2 державне мито в дохід держави у розмірі 31 335 рублів.

20 березня 2015 року, ОСОБА_1 через суд Докшицького району Вітебської області (Республіка Білорусь) звернулася з клопотанням, в якому просить визнати і дозволити примусово виконувати на території України ухвалу про судовий наказ суду Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь від 19 травня 2004 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в її користь на утримання неповнолітньої дитини : сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 % всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Адреса боржника у даному клопотанні вказана - Україна, АДРЕСА_1. Заборгованість по несплаті аліментів станом на 20 березня 2015 року становить 98 902 098 (дев'яносто вісім мільйонів дев'ятсот дві тисячі дев'яносто вісім) рублів Національного банку Республіки Білорусь.

Згідно довідки суду Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь, ухвала про судовий наказ Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь від 19 травня 2004 року по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на території Республіки Білорусь не виконувалась.

З довідки суду Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь вбачається, що громадянин ОСОБА_2 своєчасно, в установлений строк і у належній формі повідомлений про винесену судом Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь ухвали про судовий наказ від 19 травня 2004 року. У встановлений строк з дня отримання копії ухвали суду про судовий наказ про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, заперечень ОСОБА_2 не надходило.

-3-

Згідно довідки суду Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь, громадянин ОСОБА_2, був вчасно і в належній формі повідомлений про час та місце судового розгляду у відповідності до норм Цивільно - процесуального кодексу Республіки Білорусь і йому була вручена копія позовної заяви. Підтвердження про його повідомлення знаходиться в матеріалах справи.

Ухвала про судовий наказ суду Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь від 19 травня 2004 року, по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вступило в законну силу 30 травня 2004 року і підлягає виконанню.

З довідки суду Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь вбачається, що ухвала про судовий наказ по заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не виконувалось на території Республіки Білорусь. Згідно клопотання стягувача ОСОБА_1 дана ухвала два рази направлялася судом Докшицького району Вітебської області Республіки Білорусь для виконання компетентному суду України, однак документи повертались без виконання у зв'язку з відсутністю боржника за вказаними у клопотаннях адресам. 20 травня 2015 року стягувач ОСОБА_1 знов звернулась до суду з заявою, в якій просить направити ухвалу про судовий наказ суду Докшицького району від 19 травня 2004 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 компетентному суду України для примусового виконання і вказує, що боржник зареєстрований і проживає за адресою : Україна, АДРЕСА_1.

До поданого клопотання ОСОБА_1 в додаток додано супровідний лист від 20 травня 2004 року (3057), з якого вбачається що відповідачу ОСОБА_2 мешканцю села Торгуни було направлено ухвалу про стягнення аліментів, для відому.

Щодо доказів поданих боржником ОСОБА_5.

Згідно паспорту громадянина України серії ВО №502974 виданого на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області 08 липня 1998 року, останній з 27 листопада 1997 року зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_8.

Боржником ОСОБА_2 у підтвердження того, що він допомагає ОСОБА_1 у матеріальному утриманні сина подано копії поштових переказів та квитанції, а саме: поштовий переказ № 1811 на суму 150 грн. від 30.09.2005 року, поштовий переказ №1599 на суму 150 грн. від 21.10.2005 року, поштовий переказ № 1054 на суму 200 грн. від 15.12.2005 року, поштовий переказ № 1769 на суму 150 грн. від 30.11.2005 року, поштовий переказ № 1250 на суму 200 грн. від 29.01.2005 року, поштовий переказ № 0649 на суму 150 грн. від 18.04.2005 року, поштовий переказ № 0145 на суму 150 грн. від 09.03.2005 року, поштовий переказ № 1624 на суму 200 грн. від 30.07.2005 року, поштовий переказ № 0532 на суму 150 грн. від 08.06.2005 року, поштовий переказ № 0564 на суму 150 грн. від 13.05.2005 року, поштовий переказ № 1317 на суму 150 грн. від 27.08.2005 року поштовий переказ № 0701 на суму 150 грн. від 12.07.2005 року, поштовий переказ № 0165 на суму 150 грн. від 04.07.2005 року, поштовий переказ №1240 на суму 150 грн. від 27.01.2006 року поштовий переказ № 0077 на суму 150 грн. від 01.03.2006 року, поштовий переказ № 0103 на суму 200 грн. від 02.06.2006 року, поштовий переказ №1736 на суму 150 грн. від 24.08.2005 року, поштовий переказ № 1412 на суму 200 грн. від 21 квітня 2006 року, квитанцію № 6/226 про прийняття поштового переказу на суму 150 грн. від 05 вересня 2006 року, квитанцію № 7/420 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 07.08.2006 року, квитанцію № 9/312 про прийняття поштового переказу на суму 250 грн. від 06.02.2006 року квитанцію № 3/239 про прийняття поштового переказу на суму 150 грн. від 05.10.2006 року, квитанцію № 1/252 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 06.11.2006 року, поштовий переказ № 0526 на суму 200 грн. від 03.08.2004 року поштовий переказ № 0638 на суму 150 грн. від 12.07.2004 року, поштовий переказ № 1471 на суму 200 грн. від 29 квітня 2004 року, поштовий переказ № 0029 на суму 150 грн. від 01.06.2004 року, квитанцію № 8/510 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 07.03.2007 року, квитанцію № 0/229 про прийняття поштового переказу на суму 150 грн. від 05.02.2007 року, квитанцію №2/395 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 09.01.2007 року, квитанцію № 5/429 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 05.03.2007 року, квитанцію № 3/554 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 10.05.2007 року, квитанцію № 9/383 про прийняття поштового переказу на суму 150 грн. від 06.07.2007 року квитанцію № 1/258 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 05.06.2007 року, квитанцію № 7/510 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 08.06.2007 року, квитанцію № 2/34 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 02.01.2007 року, квитанцію № 1/120 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 06.11.2007 року, квитанцію № 3/310 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 04.10.2007 року, квитанцію № 6/140 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 04.08.2007 року, квитанцію № 9/197 про прийняття поштового переказу на суму 200 грн. від 01.12.2007 року, поштовий переказ № 7102 на суму 200 грн. від 04.10.2007 року, поштовий переказ № 0590 на суму 200 грн. від

-4-

04.12.2007 року, поштовий переказ № 3736 на суму 200 грн. від 08.08.2007 року, поштовий переказ № 5252 на суму 1000 грн. від 22.12.2008 року, квитанцію №5/799 про прийняття поштового переказу на суму 500 грн. від 14 травня 2008 року, квитанцію № 7/685 про прийняття поштового переказу на суму 1000 грн. від 12.08.2008 року, квитанцію № 0/344 про прийняття поштового переказу на суму 250 грн. від 05.02.2008 року, товарний чек від 11.04.2008 року на покупку портфелю на суму 1115 грн., поштовий переказ № 2982 на суму 500 грн. від 24.07.2008 року, поштовий переказ № 0123 на суму 500 грн. від 02.07.2008 року, дрібний пакет № 2047 масою 17,57 від 17.03.2008 року, поштовий переказ № 2614 від 19.03.2008 року на суму 500 грн., поштовий переказ № 1372 на суму 1000 грн. від 13.10.2008 року, поштовий переказ № 9208 на суму 500 грн. від 14.05.2008 року, поштовий переказ № 3672 від 05.02.2008 року на суму 250 грн., поштовий переказ № 2086 на суму 200 грн. від 02.10.2008 року поштовий переказ № 3688 на суму 1000 грн. від 12.06.2008 року, поштовий переказ № 4662 на суму 800 грн. від 21.08.2009 року, поштовий переказ № 0131 від 02.06.2009 року на суму 400 грн., поштовий переказ № 0787 на суму 400 грн. від 12.12.2009 року, поштовий переказ № 0094 на суму 400 грн. від 02.07.2009 року, поштовий переказ № 2687 від 22.04.2009 року на суму 400 грн., поштовий переказ № 0731 на суму 400 грн. від 13.11.2009 року, поштовий переказ № 0644 на суму 400 грн. від 14.10.2009 року, поштовий переказ № 0670 від 13.07.2010 року на суму 400 грн., поштовий переказ № 0110 на суму 400 грн. від 16.12.2010 року, поштовий переказ № 0700 на суму 400 грн. від 14.05.2010 року, поштовий переказ № 0542 від 14.01.2010 року на суму 400 грн. поштовий переказ № 0700 на суму 400 грн. від 14.04.2010 року, поштовий переказ № 112 на суму 400 грн. від 19.11.2010 року, поштовий переказ № 0884 на суму 400 грн. від 15.03.2010 року, поштовий переказ № 0767 на суму 400 грн. від 15.02.2010 року, поштовий переказ № 0948 на суму 400 грн. від 15.06.2010 року, поштовий переказ № 0414 на суму 400 грн. від 14.12.2011 року, поштовий переказ № 0865 на суму 400 грн. від 22.03.2011 року.

Правилами статті 390 Цивільно - процесуального кодексу України встановлено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно пункту 3 частини 3 статті 394 Цивільно - процесуального кодексу України та статті 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додається документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участь в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вказано, що кожна сторона має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 11 Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним

особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України до клопотання мають бути додані всі документи, передбачені відповідним міжнародним договором, зокрема : рішення іноземного суду або його засвідчена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, або про те, що воно підлягає виконанню до набрання законної сили (якщо цього не видно з самого рішення), а також належно засвідчені оригінал арбітражного рішення або його копія, а якщо цього вимагає відповідний міжнародний договір, і офіційний документ про те, що воно набрало законної сили; документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд, а в разі її процесуальної недієздатності була належним чином представлена (мала уповноваженого представника). Виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа; документ, що підтверджує часткове виконання рішення на час його пересилання, а згідно з київською Угодою ще й виконавчий документ.

-5-

З пункту 12 даної Постанови вбачається, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни. Відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд.

Вивчивши матеріали клопотання, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України ухвали суду Докшицького району Вітебської області (Республіка Білорусь) від 19 травня 2004 року по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів необхідно відмовити, оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 про розгляд цивільної справи за заявою ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів, який проводився судом Докшицького району Вітебської області, належним чином повідомлений не був та ніяких документів та відомостей про прийняте рішення йому вручено не було, докази надані стороною позивача суперечать один одному, а саме: заявником до клопотання додано копію супровідного листа за Вих.№3057 від 20 травня 2004 року, якою було направлено ухвалу про стягнення аліментів, для відому, на ім'я ОСОБА_2, який проживає за адресою : с.Торгуни, в той час як останній з 27 листопада 1997 року зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_9. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідачем ОСОБА_2 доведено той факт, що незважаючи на те, що він проживає від сина ОСОБА_4, 21 серпня 2001 року окремо, свій батьківський обов'язок передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, нормам моралі та суспільства - виконує, по можливості матеріальну допомогу сину надає.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 про те, що вона неодноразово зверталась до Компетентного суду про визнання та виконання ухвали суду Докшицького району Вітебської області, оскільки згідно наданої відповіді за № 26332/15 від 06 липня 2015 Мукачівським міськрайонним судом за період з червня 2004 року по грудень 2014 року клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання рішення Докшицького районного суду Вітебської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на території України до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 210, 390, 394, 395 ЦПК України, Конвенції про правову допомогу і і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, Постанови Пленуму Верховного суду України за № 12 від 24 грудня 1999 року Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України ухвали суду Докшицького району Вітебської області (Республіка Білорусь) від 19 травня 2004 року по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвали Мукачівського міськрайонного суду може бути подана протягом 5 (п'яти) днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Головуючий М.М.Пак