Справа № 202/7914/14-ц
УХВАЛА

23 лютого 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Куріній О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - ОСОБА_2, про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Дніпропетровської міської ради в якій просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 15 серпня 2002 року, укладений між нею та Дніпропетровською міською радою, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3. за реєстровим № 1888, та зареєстрований за № 2139 від 02.09.2002 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 15 серпня 2002 року між нею та Дніпропетровською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3. за реєстровим № 1888, та зареєстрований за № 2139 від 02.09.2002 року.

Підставою для передачі земельної ділянки в оренду було рішення міської ради від 19.06.2002 року № 230/2.

Відповідно до п. 1.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування на умовах договору оренди земельну ділянку площею 0,0165 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для фактичного розміщення торговельного павільйону, і зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом 72349092 згідно з планом земельної ділянки.

Відповідно до п. 4.1. договору оренди передбачене цільове призначення земельної ділянки: фактичне розміщення торговельного павільйону.

Пунктом 2.1. договору оренди передбачено, що земельна ділянка надається до 19.06.2017 року.

18 березня 2013 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим № 803, за яким відбувся перехід права власності на нерухоме майно - торговельний павільйон, загальною площею 68,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про

реєстрацію права власності № 1338724 від 18.03.2013 р., власником нерухомого майна

торговельного павільйону, загальною площею 68,5 кв.м., за адресою; АДРЕСА_1, є ОСОБА_2.

Таким чином, з моменту переходу права власності на об'єкт нерухомості, що розташований на відведеній за спірним договором земельній ділянці, вона не використовує останню.

Вона письмово повідомила про перехід права власності на будівлю, що розташована на орендованій земельній ділянці Дніпропетровську міську раду, та ініціювала розірвання договору оренди землі, що підтверджується копією такої заяви вх. №36/1247 від 25.02.2014 р..

Станом на час звернення з даним позовом до суду, спірний договір між сторонами фактично не розірвано.

В даному випадку її відмова від права користування земельною ділянкою була обумовлена відчуженням об'єкту нерухомості, для обслуговування якого надавалася така земельна ділянка.

У зв'язку з тим, що вона добровільно відмовилася від права користування зазначеною земельною ділянкою, фактичне користування якої здійснює новий власник розташованого на ній об'єкта нерухомості, вважає, що є всі правові підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пред'явлену заяву просила задовольнити у повному обсязі посилаючись на викладені у ній обставини.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні та посилався на обставини викладені у письмових запереченнях.

Третя особа - ОСОБА_2 повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання, але в судове засідання не з'явився, завчасно надіслав на адресу суду письмові пояснення в яких підтвердив викладені у позові обставини, зокрема те, що він дійсно придбав у позивачки торговий павільйон розміщений на орендованій земельній ділянці. Просив справу розглянути без його участі, а позов задовольнити повністю.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 19.06.2002 року № 230/2 позивачу було надано у користування на умовах оренди спірну земельну ділянку площею 0,0165 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для фактичного розміщення торговельного павільйону, і зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом 72349092 згідно з планом земельної ділянки.

15 серпня 2002 року на підставі вказаного рішення міської ради між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим № 1888, та зареєстрований за № 2139 від 02.09.2002 року.

Відповідно до п. 1.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування на умовах договору оренди вищевказану земельну ділянку площею 0,0165 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для фактичного розміщення торговельного павільйону, і зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом 72349092 згідно з планом земельної ділянки.

Відповідно до п. 4.1. договору оренди передбачене цільове призначення земельної ділянки: фактичне розміщення торговельного павільйону.

Пунктом 2.1. договору оренди передбачено, що земельна ділянка надається до 19.06.2017 року.

18 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим № 803, відповідно до якого позивач продала третій особі торговельний павільйон, загальною площею 68,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 розміщений на вищевказаній земельній ділянці.

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про

реєстрацію права власності № 1338724 від 18.03.2013 р., власником нерухомого майна

торговельного павільйону, загальною площею 68,5 кв.м., за адресою; АДРЕСА_1, є третя особа - ОСОБА_2.

ОСОБА_1 письмово повідомила відповідача про перехід права власності на будівлю, що розташована на орендованій земельній ділянці, та зауважувала на наявності підстав для розірвання договору оренди землі, що підтверджується копією такої заяви вх. №36/1247 від 25.02.2014 р.

Проте, в позасудовому порядку зазначене питання між сторонами вирішено не було.

Відповідно до ст.ст. 598, 653 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема в разі розірвання договору; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Загальні підстави для зміни або розірвання договору передбачені ст.ст. 651, 652 ЦК України.

Стаття 651 ЦК України, передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання врегульовано ст. 32 Закону України „Про оренду землі", згідно з ч. 1 якої на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 141 ЗК України передбачено, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою добровільну відмову від права користування нею.

Пунктом "є" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Перехід права на земельну ділянку врегульовано ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначених норм Закону, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна переходять і права на відповідну земельну ділянку на умовах, на яких вона належала відчужувачу - права власності або права користування.

Якщо попередній користувач добровільно відмовився від права користування земельною ділянкою, що йому була надана за договором оренди для забудови, і на ній зведена будівля, право власності на яку мають інші особи, законами України передбачена можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду з цих підстав на вимогу однієї із сторін договору.

Отже, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджуються дослідженими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки від 15 серпня 2002 року укладений між ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 1888.

Стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук