справа №619/4330/14-ц
провадження №8/619/2/15
УХВАЛА

іменем України

06 листопада 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участюсекретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 01.10.2014 року за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення по цивільній справі №619/4330/14 за позовом ОСОБА_4 до Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 01.10.2014 року Дергачівським районним судом, суддею Калмиковою Л.К., по справі №619/4330/14-ц за позовом ОСОБА_4 до Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про поновлення на роботі та стягнення заборгованості за час вимушеного прогулу за правилами ЦПК України було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено, стягнуто з Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 21.01.2014 р. по 21.08.2014 р. за 146 днів у розмірі 34771,36 грн. Вищевказане рішення набрало чинності, але не було виконано.

Дане рішення було прийнято лише на підставі припущень та начебто рішення Черкасько-Лрзівської сільської ради №97 від 01.08.2014 р., згідно із яким ОСОБА_4 нібито був поновлений на роботі, не спираючись при прийнятті рішення на спеціальні норми законодавства у сфері порядку проходження та звільнення з публічної служби, на що неодноразово наголошувалося відповідачем.

08.05.2015 року до суду звернувся гр. ОСОБА_5 із позовною заявою, у якій наголошував про те, що будь-яких засідань ХLVІ сесії VІ скликання Черкасько-Лозівської сільської ради 01.08.2014 р. не проводилося, рішення Черкасько-Лозівської сільської ради №97 від 01.08.2014 р. не приймалося, повноважень у голови постійної комісії з питань регламенту сільради, розвитку місцевого самоврядування, етики та депутатської діяльності Черкасько-Лозівської ради ОСОБА_6 для підписання такого рішення не було, тому просив визнати дії вказаної посадової особи протиправними.

Постановою Харківського адміністративного апеляційного суду у справі №619/1957/15-ц від 15.07.2015 р. за позовом ОСОБА_5, дії голови постійної комісії з питань регламенту сільради, розвитку місцевого самоврядування, етики та депутатської діяльності Черкасько-Лозівської сільської ради ОСОБА_6 при прийнятті рішення №97 Черкасько-Лозівської сільської ради від 01.08.2014 р. визнано протиправними, вказане рішення не має ознак законного. Таким чином, даною постановою встановлено нововиявлені обставини, які є істотними для справи, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Також вважають, що оскаржуване рішення прийнято з кричущими порушеннями матеріального та процесуального права, а також правил підсудності внаслідок поверхневого та неправильного дослідження та оцінки доказів.

Згідно із ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в момент вступу на цю посаду іншої обраної відповідно до закону особи. Повноваження сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у разі його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складання ним повноважень голови; припинення його громадянства; набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; порушення ним вимог щодо обмеження сумісності його діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлених цим Законом; визнання його судом недієздатним, безвісно відсутнім або оголошення таким, що помер; його смерті, а також якщо він порушує Конституцію або Закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень) можуть бути припинені достроково. Підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування також визначені ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Саме ця стаття вказує на особливий порядок, а саме що рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом. Тобто рішення Черкасько-Лозівської сільської ради від 20.01.2014 р. «Про прийняття до відома факту набрання законної сили вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2013 року» є чинним. Тому твердження суду про його скасування є безпідставним. Посилання суду на документ, який позивач називає рішенням Черкасько-Лозівської сільської ради від 01.08.2014 р. про скасування вказаного вище рішення насправді таким не є, бо на сесію Черкасько-Лозівської сільської ради не виносився, у порядку денному його не зазначено, правомочним сільським головою чи особою, яка виконує його обовязки, не підписаний, тобто не може вважатися таким, який несе юридично значимі наслідки та є нікчемним. Більш того, за вказаною нормою ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підставою для дострокового припинення повноважень сільського голови є саме набрання законної сили обвинуваченим вироком щодо нього, а не рішення сільської ради про прийняття до відома факту набрання законної сили вироку, тому рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на такому висновку, безспірно, є незаконним. А, оскільки повноваження сільського голови припинені згідно чинного законодавства, то й про вимушений прогул не може йти мова. На даний момент вирок суду, згідно із яким позивачеві заборонено займати певні посади, є чинним.

Обгрунтування рішення суду першої інстанції із посиланням на розяснення Дергачівського РУЮ Харківської області від 18.07.2014 р. також викликає подив, оскільки даний орган державної влади не повноважний видавати офіційне тлумачення актів законодавства чи судових рішень, на яких може ґрунтуватися рішення суду.

Також судом першої інстанції грубо порушено вимоги процесуального права, а саме: 26.09.2014 року позивач збільшив обсяг позовних вимог, подав уточнену позовну заяву, якою просив поновити його на посаді сільського голови Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області однак вже під час ознайомлення з матеріалами справи представник відповідача звернув увагу на заяву ОСОБА_4 яку той подав 01.10.2014 року, в який зазначив, що відмовляється від позову в частині позовних вимог стосовно поновлення на посаді, просить розглядати справу за його відсутності та не проти ухвалення заочного рішення, що, однак, не завадило суду прийняти заочне рішення, не ознайомивши відповідача зі змінами позовних вимог, хоча, згідно ч. 3 ст. 224 ЦПК України, у разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Враховуючи той факт, що позивач відмовився від частини позовних вимог, суд порушив вимоги прямої норми права, яка вказує на неможливість ухвалення заочного рішення при таких умовах, чим фактично відповідач був усунутий від будь-якої процесуальної можливості надати судові докази та свою правову позицію у даній справі. Також судом порушено правила підсудності, а саме складовими елементами правового статусу осіб публічної служби є вступ на публічну службу, умови та порядок її проходження, звільнення з публічної служби, соціальний статус осіб публічної служби. Регламентується цей статус нормами різних галузей права, серед яких норми конституційного, адміністративного, трудового, цивільного, кримінального, фінансового права галузей права, началом у яких є публічне право. Зазначеним обумовлено складність і специфічність цього інституту та порушення компетенції адміністративних судів на спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення зі служби. Конституція цієї норми є визначальною для формулювання предмету позову у дослідженій категорії справ. Так, предмет позову може стосуватися рішення керівника державного органу, постановою за результатом проведення іспиту та відбору притягнення до відповідальності, надання відпустки, результатів кваліфікаційної атестації, переведення на іншу посаду, забезпечення права особи га соціальний захист під час проходження служби, звільнення з посади, зміни формулювання підстав звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування шкоди, завданої неправомірним звільненням, тощо. Щодо підсудності, про що представником відповідача було подано апеляційну справу щодо підсудності, але яка чомусь не завадила суду прийняти заочне рішення. Крім того вимоги ЦПК України було грубо порушено, оскільки 01.10.2014 року мало відбутись перше засідання по суті (розгляд справи), то ухвалення заочного рішення виглядає вкрай дивним з наступних підстав, ч. 4 ст. 169 ЦПК України прямо вказує на те, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Про це була перша неявка представника відповідача який вважав за неможливе проводити судовий розгляд оскільки 01.10.2014 р. він подав апеляційну скаргу щодо підсудності, про що завчасно повідомив секретаря судді.

Враховуючи той факт, що постановою Харківського адміністративного апеляційного суду у справі № 619/1957/15-ц від 15.07.2015 р. встановлено нововиявлені обставини, які є істотними для справи, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, на підставі викладеного.

У судове засідання представник заявника - Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області ОСОБА_3 не зявилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи належним чином, про що в справі мається поштове повідомлення про отримання судової повістки 15 жовтня 2015 року. Про поважні причини неявки суду не повідомила.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що в справі мається поштове повідомлення про отримання судової повістки 13 жовтня 2015 року. Про поважні причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 21) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Суд вважає безпідставним посилання представника ОСОБА_7 сільської ради Дергачівського району Харківської області, оскільки зазначені ним обставини є новими, а не нововивявленими.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 своєї постанови № 4 від 30 березня 2012 року Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами розяснив судам, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦПК України, розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Керуючись ст. 365 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. О. Якименко