Провадження № 4-с/761/125/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маліновська В.М.,

при секретарі Колеснік М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», про визнання дій старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання відновити виконавче провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просить: визнати дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. (надалі - державного виконавця) неправомірними; скасувати постанову від 02 квітня 2015 року про закінчення виконавчого провадження та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 761/20988/14-ц, виданого 12 грудня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва, з 02 квітня 2015 року.

Скаргу мотивовано тим, що 10 квітня 2015 року заявником було отримано постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 761/20988/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12 грудня 2014 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь заявника 243 грн. 60 коп., винесену 02 квітня 2015 року державним виконавцем.

Разом з тим, заявник вважає, що державний виконавець безпідставно закінчив виконавче провадження, оскільки при винесенні постанови керувався тільки положеннями Закону України «Про виконавче провадження», без посилання на інші норми законодавства, які регулюють припинення юридичних осіб.

Так, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 111 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), заявник зазначає, що юридична особа є такою, що ліквідувалась, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. При цьому норми Господарського кодексу України не передбачають закінчення виконання судового рішення під час процедури ліквідації юридичної особи.

Відтак, на думку заявника, вищезазначене виконавче провадження закінченню не підлягало, а виконавчі дії повинні здійснюватися до настання обставини, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - до ліквідації юридичної особи з внесення до єдиного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, заявник вважає, що при наявності в державному реєстрі відомостей про перебування боржника в процедурі ліквідації та відсутності інформації про ліквідацію цієї юридичної особи підстави для закінчення виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні, а постанова про закінчення виконавчого провадження від 02 квітня 2015 року є незаконною.

На підставі вищезазначеного заявник просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заявник у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу у його відсутність.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи зазначене та те, що згідно вимог ч. 1 ст. 386 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, суд прийшов до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника заявника, державного виконавця та заінтересованої особи.

При цьому судом також враховано ті обставини, що необхідності в витребувані та дослідженні матеріалів виконавчого провадження для правильного вирішення скарги немає.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 02 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 761/20988/14-ц, виданого Шевченківським районним судом 12 грудня 2014 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь заявника 243 грн. 60 коп., у зв'язку з тим, що постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та прийнято рішення про його ліквідацію. (а.с. 4).

Звертаючись зі скаргою до суду заявник зазначає, що вищезазначене виконавче провадження не підлягало закінченню до настання обставини, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - до ліквідації юридичної особи з внесенням до єдиного реєстру запису про її припинення згідно п. 5 ч. 1 ст. 111 ЦК України. Таким чином, винесена постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, згідно з п. 31 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

При цьому, відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відкликано та прийнято рішення про його ліквідацію.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вказані положення закону та встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що у даному випадку рішення та дії державного виконавця були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, у зв'язку з чим скарга ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання відновити виконавче провадження є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 209, 210, 212, 213, 293, 294, 296, 383-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», про визнання дій старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання відновити виконавче провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо ухвалу суду не скасовано.

С у д д я: