РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Якимчук І.В.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

представника органу опіки та піклування Самолюк І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання втратившим право на користування житлом, за позовом третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору Спільного підприємства «Мехагробуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання втратившим право на користування житлом. В позовній заяві вказує, що вона проживає та зареєстрована із малолітньою донькою у квартирі АДРЕСА_1.

Дана квартира надавалась спільним рішенням адміністрації та профкому СП «Мехагробуд» її батькові на склад сім'ї із 4-х чоловік, включаючи і її.

В подальшому батьки виселились із даної квартири, а вона залишилась проживати і проживає по даний час як мати одиночка, разом із малолітньою донькою.

СП «Мехагробуд» подарував відповідачу квартиру, в якій вона проживає і зареєстрована. Даний договір був нотаріально посвідчений 03.12.2004 року приватним нотаріусом. Після того як їй випадково стало відомо про дану обставину, вона зверталась до суду із позовом про визнання договору недійсним.

Судовим рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 05.11.2013 року поданий нею позов був задоволений і договір дарування квартири був визнаний недійсним, і при цьому у зустрічному позові ОСОБА_3 до неї було відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В подальшому їй стало випадково відомо, що в період, коли справа знаходилась за її касаційною скаргою у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ і було зупинено виконання рішення суду, яке вона оскаржувала, відповідач без її відома і згоди зареєструвався за її місцем проживання.

Звернулась до суду із позовом, так як вбачає порушення її прав, оскільки у квартирі зареєстрований відповідач, який не має ніякого відношення до квартири і тим більше ніколи в квартирі не проживав і не проживає, тим більше, що квартира є однокімнатною, а відповідач для неї із донькою є абсолютно сторонньою людиною.

Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору Спільне підприємство «Мехагробуд» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру. В позовній заяві вказує, що 20.10.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області проведено державну реєстрацію об'єкта житлової нерухомості - квартири АДРЕСА_3, на праві приватної власності за СП «Мехагробуд», про що видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2014 року № 28586960.

У вказаній квартирі без згоди позивача зареєстрували місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні" від 28.07.2004 року №985, підставою для реєстрації є заява, яка повинна містити відомості про підстави для реєстрації місця проживання заявника за зазначеною адресою (ордер, свідоцтво про право власності, договір найму оренди та інше), або згоду власника житла на реєстрацію місця проживання заявника у разі відсутності документів зазначених вище, як підстави для реєстрації.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з порушенням закону здійснили реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , без згоди на те власника квартири СП «Мехагробуд», без правовстановлюючих документів на квартиру, неправомірно проживають у вказаній квартирі. Таким чином, своїми діями останні створили позивачу перешкоди в користуванні квартирою, перешкоджають володінню та розпорядженню нею.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, з підстав викладених в позовній заяві, позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору СП «Мехагробуд» заперечили повністю.

Просять позов ОСОБА_1 задоволити. Визнати ОСОБА_3 втратившим право на користування квартирою АДРЕСА_3 та зняти із реєстрації по даній квартирі. В задоволенні позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору СП «Мехагробуд» відмовити.

Представник третьої особи СП «Мехагробуд», позов ОСОБА_1 заперечила повністю та підтримала позов СП «Мехагробуд» за обставин вказаних у позовній заяві, просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та задоволити позовні вимоги СП «Мехагробуд» та усунути перешкоди у здійсненні Спільним підприємством «Мехагробуд» права приватної власності належною йому квартирою АДРЕСА_3 з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шляхом їх примусового виселення з вказаної квартири.

Зобов'язати Управління ДМС у Рівненській області зняти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги позивача ОСОБА_1 заперечили повністю, позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору СП «Мехагробуд» визнали, не заперечували проти його задоволення.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача за позовом третьої особи, відповідача ОСОБА_3 та його представника, представика третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору СП «Мехагробуд», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору СП «Мехагробуд» підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності СП «Мехагробуд», дані обставини підтверджені витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2014 року № 28586960. дата реєстрації квартири 20.10.2013 року.

У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, її малолітня дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 Причому ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровані у квартир і там проживають, а ОСОБА_3 тільки зареєстрований, але постійно проживає в іншому місці.

З дослідженого в судовому засіданні рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 05 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, судом встановлено, що «Матеріалами справи встановлено і цього не заперечують сторони, що квартира АДРЕСА_3 надавалася спільним рішенням адміністрації та профкому СП „Мехагробуд" батькові позивачки ОСОБА_7, на склад сім"ї з чотирьох осіб, в тому числі і на його доньку ОСОБА_1»

Крім того встановлено, що «Рішення конференції трудового колективу СП „Мехагробуд" від 16.02.1998 р., яким зобов'язано членів кооперативу, які проживають по вул. Соборній після закінчення будівництва квартир по пров. Дворецькому в м. Рівне звільнити малосімейні квартири для подальшого їх перерозпреділення не можна вважати особистим зобов'язанням ОСОБА_7, оскільки таке зобов'язання у відповідності до правил п. 64 Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень повинно бути написано у письмовій формі особисто особою, яка отримує нову квартиру (а. с. 44). ОСОБА_7 особисто такого зобов'язання у письмові формі не давав як не давала його і ОСОБА_1

Після виселення ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_3, в ній залишилася проживати ОСОБА_1, яка проживає в ній і на даний час як мати одиночка, разом зі своєю неповнолітньою дитино.

Враховуючи, що ОСОБА_1 на законних підставах у відповідності до ст. 52 ЖК України вселилася в квартиру 124, як член сім'ї наймача квартири (ОСОБА_8С.), то після виселення наймача з цієї квартири, вона у відповідності до правил ч. 3 ст. 64 ЖК України набула таких же прав і обов'язків наймача, якими користувався до цього і її батько.»

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає доведеним факт правомірності вселення та проживання ОСОБА_1 та її малолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі АДРЕСА_3, тому зважаючи на те, що ОСОБА_1 правомірно вселилась у спірну квартиру, ще до набуття СП „Мехагробуд" права власності на цю квартиру, позовні вимоги СП „Мехагробуд" по відношенню до них, є недоведеними.

Стосовно позовних вимог СП „Мехагробуд" до ОСОБА_3, суд вважає їх доведеними.

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 107 Житлового кодексу України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 визнав позовні вимоги СП „Мехагробуд" вони підлягають до задоволення.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання втратившим право на користування житлом, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_3, а є її наймачем.

ОСОБА_3 був зареєстрований в даній квартирі в період часу коли діяв договір дарування укладений між СП „Мехагробуд" та ним. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 05 листопада 2013 року договір дарування від 01.12.2004 року визнаний недійсним. ОСОБА_3 жодного дня не проживав в квартирі АДРЕСА_3. В даний час постійно проживає в АДРЕСА_5 Даним рішенням суду позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору СП «Мехагробуд» до ОСОБА_3 задоволено, усунуто перешкоди у здійсненні Спільним підприємством «Мехагробуд» прав власника на квартиру АДРЕСА_3, шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною адресою.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивач та представник позивача не довели, що на момент прийняття рішення судом ОСОБА_3 порушує права ОСОБА_1, тому позовні вимоги є недоведеними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 107 Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 214, 215, 224, 225, 226, 233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання втратившим право на користування житлом - відмовити.

Позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору Спільного підприємства «Мехагробуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру - задоволити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні Спільним підприємством «Мехагробуд» прав власника на квартиру АДРЕСА_3, шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною адресою.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Рогозін