АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/940/14-ц Номер провадження 22-ц/786/266/15Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. Омельченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М

Суддів: Дорош А.І., Бондаревської С.М.

При секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із зазначеним вище позовом.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку вищевказане рішення оскаржило ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Апелянт просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд вірно встановив коло та їх характер і правомірно виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 травня 2007 року між сторонами у справі укладено кредитний договір № PLOXRX06720196, згідно умов якого відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1 726,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 березня 2008 року.

Згідно розрахунку суми заборгованості, станом на 29 липня 2014 року за відповідачем лічиться заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 3 734,74 грн., по комісії за користуванням кредитом в сумі 419,58 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 20 643,48 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф процентна складова в сумі 1 064,37 грн., а всього 26 362,17 грн.

Відповідно до п.5.5 умов договору, строк позовної давності складає 5 років.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За нормами п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За нормами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначено: «аналізуючи норми ст.ст. 261, 530, 631 ЦК країни, слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися позичальником щомісяця з 06 по 11 число кожного місяця у сумі 219 грн.40 коп. в період дії договору з 11.05.2007 року по 11.03.2008 року.

Враховуючи викладене, у позивача з 11.03.2008 року настало право вимоги стягнення з відповідача простроченої заборгованості по кредиту, тобто можливість реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

10.06.2008 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з письмовою заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 29.04.2008 року.

Відповідно до судового наказу, виданого Козельщинським районним судом Полтавської області 12.06.2008 року, з ОСОБА_2 стягнута сума заборгованості за кредитом в сумі 1 554,69 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 1 332,44 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом в сумі 419,58 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 203,71 грн., а всього стягнуто 3 510,42 грн. (а.с. 4, 32).

Отже, з урахуванням вимог ч.2 ст.264 ЦК України, перебіг строку позовної давності переривався і з 10.06.2008 року почав рахуватися заново. Тому місцевий суд дійшов помилкового висновку про початок його відрахування з 11.03.2008 року - моменту закінчення строку дії договору.

Однак, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з даним позовом лише 19 серпня 2014 року. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даними вимогами. Заява про поновлення пропущеного процесуального строку позивачем не подавалася.

Встановивши зазначені вище обставини справи та давши належну оцінку доводам сторін, а також врахувавши заяву відповідача про застосування до даного позову строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, відмовивши ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволенні позовних вимог за пропуском строку давності.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 після закінчення строку дії кредитного договору продовжувала здійснювати оплату платежів на погашення заборгованості не заслуговують на увагу, так як ці платежі вираховувалися з отримуваних нею доходів на виконання судового наказу виконавчою службою.

Інші доводи скарги теж не спростовують правильне по суті рішення суду.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення місцевого суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя :

Судді: