АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Шиманського В.Й., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки і піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила позбавити останню батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 посилаючись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, ухилилася від виховання та утримання доньки, не цікавиться її розвитком та станом здоров`я. З 24.03.2014 року відповідно до наказу Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації дитина поставлена на облік як така, що опинилася у складних життєвих умовах. ОСОБА_3 навчається у Київській загальноосвітній школі - інтернаті № 21 та знаходиться на повному державному матеріальному забезпеченні. Вона є рідною тіткою дитини та у вихідні дні дитина проживає з нею.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25.02.2015 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Передано неповнолітню на піклування органу опіки і піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Справа № 760/22978/14 Апеляційне провадження № 22-ц-796/5987/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що вона стала на шлях виправлення, протягом шести місяців не вживає алкогольні напої, влаштувалася на роботу та передавала дитині продукти харчування та засоби гігієни, а також перерахувала грошові кошти. Крім того, суд не звернув уваги на те, що ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності вона не притягувалася та не вислухав думку самої дитини.

У судовому засіданні апелянт підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач та представник третьої особи ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є матір`ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з довідкою ВДРАЦС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 11.04.2014 року відомості про батька у свідоцтво про народження дитини внесені зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ф. 3 від 11.02.2014 року, виданої ЖБК «Гідроприлад-1» відповідач разом з донькою зареєстровані у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Зазначена квартира на праві спільної часткової власності належить позивачу (2/3 частини) та відповідачці (1/3 частина квартири).

Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 24.03.2014 року одна із кімнат даної квартири здається в оренду та у цій кімнаті проживає 5 осіб. Квартира знаходиться у незадовільному санітарному стані, умови для проживання дитини не створені, мати дитини зловживає спиртними напоями, дитини на час відвідування у квартирі не було, оскільки остання з 21.03.2014 року проживає у тітки ОСОБА_2 (а.с. 20).

25.02.2015 року проведено повторне обстеження квартири та відповідно до акту у квартирі брудно, речі розкидані, відчувається стійкий запах тютюну, спальне місце для дитини відсутнє, шпалери обідрані, штори на вікні відсутні, підлога потребує термінового ремонту, на кухні також брудно, посуд немитий, речі розкидані (а.с. 62).

Згідно з листом Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві від 03.04.2014 року ОСОБА_1 зі слів сусідів характеризується негативно, від мешканців будинку надходили скарги про зловживання нею спиртними напоями та ведення антигромадського способу життя.

Відповідно до листа Київської загальноосвітньої санаторної школи - інтернату № 21 від 27.02.2014 року та характеристики на дитину від 20.10.2014 року мати ОСОБА_3 не приділяє уваги вихованню доньки, не цікавиться її успіхами в навчанні, станом здоров`я. У лютому 2013 року класним керівником при відвідуванні сім`ї ОСОБА_3 було встановлено, що умови для навчання та проживання дитини у квартирі відсутні.

Згідно з наказом служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.03.2014 року № 27-с ОСОБА_3 поставлена на облік як така, що опинилася у складних життєвих обставин, оскільки мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.12.2014 року ОСОБА_1 повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_3 та виходячи з інтересів дитини орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання доньки, та вважав, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Згідно із ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про стан її здоров'я, її духовний та фізичний стан, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини.

З матеріалів справи вбачається, що мати дитини ухилилася від її виховання та матеріального утримання, не цікавилася розвитком та станом здоров`я дитини, не створила належних умов для проживання та навчання дитини, тривалий час зловживала спиртними напоями.

Ухвалюючи рішення судом було оцінено всі докази у справі, у тому числі і докази надані відповідачкою, а саме докази про те, що відповідач з 12.12.2014 року працює у ТОВ «Фарм Рост Аутстафінг» на посаді продавця - консультанта та про те, що вона 15.01.2015 року здійснила переказ грошових коштів у розмірі 400 грн. на адресу позивачки. Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував зазначені докази не відповідають дійсності.

Відповідно до журналу судового засідання від 20.01.2015 року у судовому засіданні також заслуховувалася думка дитини, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд при ухваленні рішенні не вислухав думку дитини колегія суддів вважає надуманими.

У матеріалах справи міститься письмове пояснення неповнолітньої ОСОБА_3, у якому вона вказує, що проживає у тітки, яка відводить та забирає неї із школи, мати їй не телефонує, не цікавиться її життям, до шкоди - інтернату приходила лише один раз у квітні місяці (а.с. 55).

Принципом 6 Декларації прав дитини ( Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Ассамблеї ООН від 20.11.1959) року передбачено, що для повного і гармонійного розвитку своєї особистості дитина потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і, безперечно, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з ч. 7, 8 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991 року в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права та при ухваленні рішенні виходив з інтересів неповнолітньої дитини.

Доводи апелянта про те, що на теперішній час у квартирі створені умови для проживання дитини не підтверджені доказами. Доводи ОСОБА_1 про те, що вона перестала вживати спиртні напої та влаштувалася на роботу не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони не спростовують наявні у справі докази про тривале ухилення від виконання обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Проте при зміні обставин, які стали підставою для позбавлення батьківських прав мати дитини не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав відповідно до положень ст. 169 СК України.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді