АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 689/2586/14-ц
Провадження № 22-ц/792/287/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів: Карпусь С.А., Талалай О.І.,

при секретарі: Сацюк Г.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Стріховецької сільської ради, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Стріховецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини обґрунтовував підробкою заповіту, у зв'язку із чим Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області за ч. 1 ст. 366 КК України було зареєстровано кримінальне провадження, та відмовою ОСОБА_3 повернути документи на спадкове майно. А тому, з урахуванням уточненої позовної заяви, в якій зазначено співвідповідачем ОСОБА_3, позивач просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 - 6 місяців.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи. Судом не враховано, що нотаріус, відмовляючи в прийнятті заяви на прийняття спадщини, не вказував про наявність розбіжностей у прізвищах позивача та його батька. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо прийняття ОСОБА_3 спадщини за законом, оскільки судом не було витребувано спадкової справи. Крім того, зазначає, що суд неправильно оцінив причину пропуску терміну для прийняття спадщини, оскільки внаслідок збігу обставин (моральний стрес у зв'язку з втратою батька, відсутності коштів на поховання, стан здоров'я, втрата документів на майно та ін.), які стались в період з 08.01.2003 р. по 08.09.2003 р., він був фізично позбавлений можливості подати відповідну заяву.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суд повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що шляхом вступу у володіння спадковим майном спадщина не була прийнята позивачем, у написанні прізвищ позивача та спадкодавця наявні розбіжності, позовні вимоги заявлені помилково з підстав, передбачених ч. 3 ст. 1272 ЦК України, а також позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків при порушенні та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пп. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу "Спадкове право" застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом роз'яснень пп. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", положення ст. 1272 ЦК України 2003 року, ч. 3 якої визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України 2003 року - 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року.

Встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 оформлено спадкові права на частину спадщини після смерті ОСОБА_4

Оскільки правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року й не мають продовжуваного характеру, то застосуванню до спірних правовідносин підлягав ЦК Української РСР 1963 року.

Частиною 1 ст. 550 ЦК Української РСР 1963 року передбачено право спадкоємця на продовження строку на прийняття спадщини. Так, строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Вирішення судом питання про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини ЦК Української РСР 1963 року не передбачено.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Стріховецької сільської ради, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В.П'єнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Соловйов А.В. Провадження № 22-ц/792/287/15

Доповідач -П'єнта І.В. Категорія № 39