Справа № 487/2935/15-ц
Провадження № 4-с/487/35/15
УХВАЛА

Іменем України

30.07.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., при секретарі Плетенчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,-

В С Т А Н О В И В :

20.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії держвиконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2, посилаючись на те, що державним виконавцем при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на користь юридичних осіб неправомірно відмовлено в проведенні рецензування звіту про оцінку майна, відкладенні виконавчих дій, не враховано, що в квартирі яка передана на реалізацію зареєстрована та проживає неповнолітня донька боржника та у державного виконавця відсутній дозвіл органу опіки та піклування та відмовлено у знятті з реалізації цієї квартири. В скарзі заявник просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відмови від проведення рецензування звіту про оцінку майна, відмови у відкладенні виконавчих дій, відмови у знятті з реалізації майна на електронних торгах та зобовязати держвиконавця призначити рецензування звіту про оцінку майна, а саме квартири 13 по вуд. Київській буд. 4 в м. Миколаєві.

В судове засідання заявник та заінтересовані особи не зявились, надали заяви про розгляд скарги за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження № 35685738, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 17 Закону України „Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Заводському ВДВС ММУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 35685738 по примусовому виконанню виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб серед яких виконавчий лист по справі № 2-3619/09 від 20.08.2012 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: АДРЕСА_1, за яким виконавче провадження відкрито 10.09.2012 р. та постанова надіслана боржнику.

26.11.2013 р. на запит державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ЖКП «Бриз» надало довідку про зареєстрованих осіб в АДРЕСА_1, відповідно до якої за вказаною адресою крім боржника, ОСОБА_3Л, зареєстрована 11.11.2010 р. неповнолітня дитина ОСОБА_4.

09.12.2013 р. державним виконавцем направлено до служби у справах дітей Адміністрації заводського району м. Миколаєва лист з проханням надати дозвіл на реалізацію АДРЕСА_1.

Також, 09.12.2013 р. державним виконавцем Заводського відділу ДВС ММУЮ описано та арештовано майно ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1 в присутності понятих та колишньої дружини боржника ОСОБА_5

25.02.2014 р. до ВДВС Заводського ММУЮ надійшов лист Служби у справах дітей Адміністрації Заводського району, відповідно до якого служба не може підготувати відповідне рішення на реалізацію зазначеного майна.

16.04.2014 р. державним виконавцем до суду подано заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду та 27.05.2014 р. ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва у задоволення зазначеної заяви відмовлено.

07.10.2014 р. постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС ММУЮ призначено експерта для участі у виконавчому провадженні.

17.12.2014 р. до Заводського відділу ДВС ММУЮ надійшов висновок з незалежної оцінки майна (АДРЕСА_2) станом на 16.12.2014 р. 503200,00 грн.

18.12.2014 р. сторонам зведеного виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією направлено повідомлення про оцінку вказаного майна (реєстр відправлення рекомендованої кореспонденції за 22.12.2014 р. з повідомленням).

16.03.2015 р. державним виконавцем до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області направлено пакет документів щодо реалізації на електронних торгах арештованого майна боржника.

08.04.2015 р. представник ОСОБА_1 ОСОБА_6, звернувся до Начальника Заводського ВДВС ММУЮ із заявою про зняття з реалізації на електронних торгах АДРЕСА_1 посилаючись на те, що у вказаній квартирі зареєстрована та проживає неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у державного виконавця відсутній дозвіл органів опіки та піклування на реалізацію цієї квартири.

24.04.2015 р. представнику ОСОБА_1 направлено повідомлення державного виконавця про відмову в задоволенні згаданої заяви, яке отримано ним 27.04.2015 р.

Як згадувалось вище, АДРЕСА_1 є предметом іпотеки на яку звернуто стягнення рішенням суду, що знаходиться на виконанні в Заводському відділі ДВС ММУЮ.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 41 Закону України «Про іпотеку», Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Так, 25.02.2014 до ВДВС Заводського ММУЮ надійшов лист Служби у справах дітей Адміністрації Заводського району, відповідно до якого служба не може підготувати відповідне рішення на реалізацію зазначеного майна.

27.05.2014 р. ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва у задоволення заяви державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення відмовлено, оскільки рішенням суду що перебуває на виконання вже визначено спосіб виконання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, державним виконавцем належним чином виконані вимоги п. 4.5.9 Інструкції та ЗУ «Про виконавче провадження», а відповідно підстав для зняття з реалізації предмету іпотеки не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності дозволу органу опіки та піклування на реалізацію АДРЕСА_1 судом не приймаються до уваги, оскільки реєстрація неповнолітньої дитини у квартирі відбулася після укладення іпотечного договору та набрання рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки законної сили, а тому вимоги щодо права користування цієї дитини АДРЕСА_1 (предметом іпотеки) не вирішувалися, та можуть бути предметом для іншого спору.

До того ж слід зазначити, що вимоги Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" стосуються укладення угод щодо майна, яке є власністю малолітньої чи неповнолітньої дитини або право на яке мають діти та не поширюються на правовідносини які склалися під час примусового виконання даного рішення.

До того ж, реєстрація дитини у квартирі відбулася після укладення іпотечного договору та набрання рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки законної сили.

Далі, 15.04.2015 р. представник ОСОБА_1 ОСОБА_6, звернувся до Начальника Заводського ВДВС ММУЮ із запереченням на оцінку арештованого майна, в якому просив призначити рецензування звіту про оцінку арештованого майна: АДРЕСА_1 та із заявою про відкладення проведення виконавчих дій, посилаючись на подання вищезазначеного заперечення.

27.04.2015 р. представнику ОСОБА_1 направлено повідомлення державного виконавця про відмову в задоволенні згаданих заяв, які отримані ним 27.04.2015 р.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторона. У разі якщо сторони не згодні з визначенням вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

Так, як встановлено в судовому засіданні, повідомлення про оцінку арештованого майна ОСОБА_1 направлено 22.12.2014 р., проте заперечення на оцінку цього майна ним (через представника) подані 15.04.2015 р., тобто після спливу 10-денного терміну, визначеного ч. 3 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження», що свідчить про пропущення ним строку оскарження оцінки арештованого майна, у звязку з чим державним виконавцем правомірно відмовлено в проведенні рецензування звіту про оцінку майна.

Посилання ОСОБА_1 в скарзі на не, що він не був обізнаний із оцінкою майна оскільки повідомлення про оцінку майна надсилалось йому за адресою вказаною у виконавчому листі, незважаючи на те, що 09.12.2013 р. державним виконавцем встановлено, що він за вказаною адресою не проживає, судом оцінюються критично, оскільки п. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» на сторін виконавчого провадження покладено обовязок протягом трьох робочих днів письмово повідомляти державного виконавця про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження (ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження»), що не було зроблено боржником.

Також, з аналізу ч. 3 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що державному виконавцю надано право обирати, за якою адресою боржнику направляти повідомлення про оцінку майна. З огляду на те що державним виконавцем достовірно не встановлено місце фактичного проживання чи перебування боржника та іншої (окрім зазначеної у виконавчому листі) адреси боржником не повідомлено, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимог про відкладення виконавчих дій у звязку із оскарженням оцінки арештованого майна, то з аналізу положень ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що відкладення провадження виконавчих дій є виключним правом державного виконавця та крім того, як зазначено вище, строк оскарження оцінки арештованого майна боржником пропущений, а тому така відмова державного виконавця є правомірною.

Таким чином, оскільки дії держвиконавця були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника порушено не було, суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи посилання заявника на неправомірність дій державного виконавця та вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 386-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з моменту винесення. Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області, у строк та порядку, передбаченому ст.ст.294, 296 ЦПК України.

Суддя З.М. Сухаревич