Справа №: 398/958/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" грудня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

при секретарі Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області

про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

позивачі звернулися до суду з позовом до Бандурівської сільської ради Олександрійського району, де просять визнати за кожним з них право власності на 1/2 частку земельної ділянки (паю) № 68, площею 4,99 га ріллі, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського р-ну Кіровоградської області, та належала ОСОБА_3, який помер 22 лютого 2005 року.

Свої вимоги мотивують тим, що 22 лютого 2005 року помер їх батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю) № 68 площею 4,99 га ріллі, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району, яка належала їх батьку ОСОБА_3 відповідно до державного акту про право приватної власності на землю, виданого Олександрійською райдержадміністрацією.

Цю земельну ділянку батько отримав в результаті розпаювання земель колективної

власності колишнього ВАТ ім. Гагаріна, членом якого він був. Відповідно до розпорядження голови Олександрійської РДА № 286-р від 30.05.2002 р. було передано в приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Згідно додатку до розпорядження під № 47 зазначений і їх батько. Після смерті батька вони прийняли спадщину за правилами ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживати з батьком до його смерті, що підтверджується довідкою виконкому Бандурівської сільської ради Олександрійського району № 477 від 27.05.2014 р..

Коли виникла необхідність в оформленні спадкової земельної ділянки, державний нотаріус постановою від 30.09.2014 р. № 1245/02-31 відмовила їм у видачі свідоцтв пославшись на відсутність правовстановлюючого документа - державного акту про право приватної власності на землю.

01 жовтня 2015 року заявники подали заяву про зміну предмету позову в якій зазначили, що просять визнати за ними право на земельну частку (пай) № 68 площею 4,99 га ріллі, посвідчене сертифікатом серія РН № 390035, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3, який помер 22 лютого 2005 року, посилаючись на те, що на підставі розпорядження голови Олександрійської РДА № 286-р від 30.05.2002 року батьку був виданий сертифікат про право на земельну частку (пай) серія РН № 390035 на земельну ділянку № 68 площею 4,99 га, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району, який втрачений.

Вказують, що батькові виділили земельну ділянку в натурі відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», однак він не одержав державного акту на право власності на землю і не набув повноцінного права приватної власності на земельну ділянку.

Але відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм держанні актів на право власності на землю.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Таким чином, в даному випадку слід визнавати не право власності на земельну ділянку, а право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом.

Позивачі та їх представник подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, де зазначили, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача також на розгляд справи не явився, подав заяву де вказав, що заперечень проти позовних вимог немає та просять розглянути справу без їх участі. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність не зявившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_3, помер 22 лютого 2005 року (а.с.12).

Внаслідок чого відкрилась спадщина на земельну частку (пай), номер ділянки на плані №68, площею 4,99 га., що розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, яка була виділена йому в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як члену колишнього ВАТ ім.Гагаріна та посвідчена сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серії РН № 390035, що підтверджується розпорядженням голови Олександрійської РДА № 286-р від 30.05.2002 р. «Про передачу в приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай)».

Згідно із ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст.3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Відповідно до ст..2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» - При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Пунктом 17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності в 2002 році передбачено, що відповідно до формулювань Указу Президента України від 08 серпня 1993 року № 720/95 слід розуміти, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчувальне значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку (пай) та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом.

Як розяснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до ст.1262 ЦК України дружина та діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги. Їх частки у спадщині є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли позивачі, тобто діти померлого: син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2, які фактично прийняли спадщину, оскільки проживали та були зареєстровані разом з померлим, залишилися проживати в будинку після його смерті, тобто у встановлений строк вступили в управління та володіння майном, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Бандурівської сільської ради Олександрійського району (а.с.13).

Родинність відносин між померлим та спадкоємцями підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження та не оспрюється відповідачем (а.с. 11).

30 вересня 2014 року державний нотаріус Олександрійської районної державної нотаріальної контори відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право спадщину у зв'язку з відсутністю у них правовстановлюючих документів на земельну ділянку, подання яких для отримання свідоцтва про право на спадщину передбачено п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с. 15).

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки батько позивачів набув право на земельну ділянку, позивачі мають право успадкувати ці майнові права як спадкоємці першої черги після його смерті на підставі ст.1262 ЦК України, їх частки у спадщині є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України).

Відсутність у позивачів правовстановлюючих документів на спадкове майно не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки у разі втрати сертифікату про право власності на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

З урахуванням того, що нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, іншого способу, ніж довести в судовому порядку своє право, не існує, суд дійшов висновку, що інтереси позивачів мають бути захищені шляхом визнання за ними права на спадкове майно.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за кожним із них, в порядку спадкування за законом право на 1/2 частину на земельну частку (пай), під № 68, згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії РН № 390035, площею 4,99 умовних кадастрових гектарів по колишньому ВАТ ім.Гагаріна, що розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, виданого на імя ОСОБА_3, на підставі розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації від 30.05.2002 року № 286-р.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, - протягом того ж строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя