Провадження № 2/742/48/15
Єдиний унікальний № 742/5663/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді - Павлова В.Г.,

секретаря - Хотінь Ж.О.,

з участю позивача - представника

ПрАТ «СТ «Гарантія» - Крутило С.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Прилуки цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2014 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 6 150 грн 40 к. та 243 грн 60 к. судового збору.

Вимоги мотивовані тим, що 11.11.2011 року близько 15 години з вини відповідача, який керував автомобілем «Hundai Sonata» /д.н.з. НОМЕР_1/ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля «ВАЗ 210990» /д.н.з. НОМЕР_2/ під керуванням ОСОБА_4, автомобіля «Seat Insa» /д.н.з. НОМЕР_3/ та автомобіля «ВАЗ 21093» /д.н.з. НОМЕР_4/.

ПрАТ «СТ «Гарантія» здійснило виплату страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком в розмірі 6 150 грн 40 к. Оскільки ОСОБА_3 у добровільному порядку зазначені кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом /а.с.1-3/.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в цивільному позові та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача категорично заперечував щодо правомірності заявлених страховою компанією позовних вимог, мотивуючи їх безпідставністю, стверджуючи безумовне виконання відповідачем вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в тому числі і щодо невідкладного повідомлення останнім страховика про дорожньо-транспортну пригоду.

Дослідивши докази по справі, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно полісу № АА/5141124 від 10.06.2011 року між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія» та ОСОБА_5, ОСОБА_3 було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль «Hundai Sonata» /д.н.з. НОМЕР_1/.

В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2011 року близько 15 години з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем «Hundai Sonata» /д.н.з. НОМЕР_1/ сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано механічних пошкоджень автомобілям «ВАЗ 210990» /д.н.з. НОМЕР_2/ під керуванням ОСОБА_4, «Seat Insa» /д.н.з. НОМЕР_3/ та автомобілю «ВАЗ 21093» /д.н.з. НОМЕР_4/.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.12.2011 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.4 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності /а.с.5/. Вказане рішення набрало законної сили і згідно ст.61 ЦПК України є преюдиціальним при вирішенні даного спору.

Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду від 23.01.2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 22.03.2013 року залишено без змін, з позивача - ПрАТ «СТ «Гарантія» на користь ОСОБА_6, власника автомобіля «Seat Insa» /д.н.з. НОМЕР_3/, стягнуто 6 150 грн 40 к. страхового відшкодування /а.с.14-16,17-18/.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 38249901 від 03.06.13 р., з врахуванням страхового акту № 188 від 14.06.2013 року, власнику автомобіля «Seat Insa» /д.н.з. НОМЕР_3/ ОСОБА_6 позивачем - ПрАТ «СТ «Гарантія» сплачено страхове відшкодування в розмірі 6 150 грн 40 к., що підтверджується платіжним дорученням від 14.06.2013 року № 496, та не спростовано відповідачем ОСОБА_3 /а.с.19-19 зворот, 20/.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 16.12.2014 року, відповідачу по справі, було запропоновано, в разі невизнання позовних вимог, надати письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципу диспозитивності, роз'яснив і представникові відповідача про наслідки вчинення або не вчинення певних процесуальних дій, обов'язку доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, оскільки процесуальним законом не передбачено право суду на збирання доказів з власної ініціативи. Проте жодних належних та допустимих доказів ані відповідачем, ані його представником, окрім власного суб'єктивного ставлення до фактичних обставин справи, в розпорядження суду не надано.

В силу ч.2 ст.11 ЦПК України розпорядження процесуальними правами щодо предмета спору на власний розсуд є правом особи, яка бере участь у справі, і оскільки відповідач не скористався своїм правом щодо надання доказів в спростування заявлених до нього вимог, то згідно ст.11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, які було надано сторонами.

Положеннями ст.ст.10,60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного Кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Положеннями п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /далі - Закону/ передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п.п.38.1.1 «ґ» ч.1 ст.38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно доповідної директора Прилуцької філії ПрАТ «СТ «Гарантія» та довідки директора департаменту врегулювання страхових випадків до ПрАТ «СТ «Гарантія» із заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_3 не звертався /а.с.21,22/.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування ОСОБА_6, до позивача у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке останнє мало до ОСОБА_3, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи вище викладене, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд, приходить до переконання, що завдана шкода підлягає стягненню в повному обсязі з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СТ «Гарантія» в розмірі 6 150 грн 40 к.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього, суд вважає, що судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 243 грн 60 к., який було сплачено позивачем, підлягає стягненню з ОСОБА_3 /а.с.30/.

Керуючись ст.ст.10,11,60,208- 209,292,294-296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» /01601, м. Київ Печерський Узвіз, 3/ витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 6 150 грн 40 к. та судовий збір у розмірі 243 грн 60 к.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Прилуцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області В.Г.Павлов