справа № 361/3266/15-ц
провадження № 2/361/1743/15
22 червня 2015 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
із 04 січня 2013 року по 03 січня 2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитною лінією в розмірі 32 % річних.
Банк свої зобовязання за вказаним договором виконав повністю, що підтверджується випискою з карткового рахунку Позичальника. Проте ОСОБА_3 своїх зобовязань за цим кредитним договором не виконав, кредит не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, у звязку з чим має перед Банком заборгованість.
Крім сум заборгованості за кредитом і процентами, відповідач ОСОБА_3 повинен сплатити на користь Банку за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості згідно із п. 15 додаткової угоди та відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних від прострочених сум.
Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 повторно у суд не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила.
За змістом ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
04 січня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до цього кредитного договору, яка є його невідємною частиною.
У разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів, а також інших платежів Позичальник сплачує Банку пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості.
У порушення умов договору відповідач ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
За змістом ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3).
У ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Банк неодноразово звертався до ОСОБА_3 із вимогами про усунення порушень умов договору, проте жодних дій щодо сплати заборгованості відповідач не вчинив.
Із рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від
11 червня 2014 року видно, що на підставі постанови Правління Національного банку України № 339 від 10 червня 2014 року Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк із 11 червня 2014 року розпочато ліквідацію Банку.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.
За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Виходячи з наведеного, згідно із вимогами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 494 грн. 49 коп. (1 % від задоволеної частини майнових вимог).
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 494 (чотириста девяносто чотири) грн. 49 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Дутчак І. М.