АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/8174/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Марцинкевич В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Боярській І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 17 грудня 2014 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування рішення Третейського суду при асоціації Українських банків від 17 грудня 2014 року по справі № 1949/14 за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Укргазпромбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 і Публічного акціонерного товариства ,,Дрогобицький завод автомобільних кранів" про стягнення боргу за процентами за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 17 грудня 2014 року по справі № 1949/14, було винесено без його участі, оскільки він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Під час розгляду справи третейським судом не було забезпечено додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свобода сторонам у наданні ними доказів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість зазначеної ухвали судді першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви. Свої вимоги обґрунтував тим, що про розгляд справи третейським судом та винесене рішення. Третейський суд, всупереч ст. 74, 76 ЦПК України, не повідомив і не вручив йому повідомлення про розгляд справи, не забезпечив додержання принципу змагальності сторін, рівних можливостей щодо здійснення процесуальних прав у наданні доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про розгляд справи повідомлені за законом належно, причини неявки не повідомили,заяв про відкладення справи не подавали.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 грудня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Оберемко Р.А. відповідно до третейської угоди винесено рішення, на підставі якого позов Публічного акціонерного товариства ,,Укргазпромбанк" до до ОСОБА_1, ОСОБА_2 і Публічного акціонерного товариства ,,Дрогобицький завод автомобільних кранів" про стягнення боргу за процентами за кредитним договором задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства ,,Укргазпромбанк" заборгованість у сумі 88 476,95 грн. та третейський збір в розмірі 1284,76 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив із відсутності визначених ст. 389-5 ЦПК України правових підстав для скасування рішення третейського суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням процесуального права.

Зі змісту ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України, Закону України «Про третейські суди» та ст. 17 ЦПК України, вбачається, що третейський суд як недержавний орган має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду, і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейській суди» рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

У частині 3 цієї статті визначено перелік підстав, з яких рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване компетентним судом: якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; якщо рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Статтею 389-5 ЦПК України закріплено такий самий перелік підстав для скасування рішення третейського суду, зокрема, рішення третейського суду може бути скасоване у разі, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі ( п. 5 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України).

Частина 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди» містить вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду.

При цьому, неналежне повідомлення третейським судом осіб, які брали участь у справі, про день, час та місце проведення засідання третейського суду не належить до підстав для скасування рішення третейського суду, визначених ст. 389-5 ЦПК України.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування рішення третейського суду згідно з п. 5 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розгляд справи третейським судом у відсутності особи, яка є стороною у справі, однак не з'явилась в судове засідання, не є підставою для скасування рішення третейського суду.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність зроблених в рішенні висновків фактичним обставинам справи на правильність висновків суду і не впливають та їх не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є безпідставними і не обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право поставити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Підстав, передбачених ст. 311 ЦПК України для скасування оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312 п. 1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді