Провадження № 2/127/3642/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла її баба ОСОБА_3, яка на день смерті мешкала за адресою: АДРЕСА_1. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї баби ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), оскільки батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадщину після смерті баби ОСОБА_3 позивач прийняла фактично відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), оскільки вона постійно проживала з бабою у спадковій частині будинку і доглядала за нею останні роки її життя, будучи при цьому зареєстрована у сусідньому будинку. Після смерті ОСОБА_3 вона продовжувала проживати у спадковій частині будинку, сплачувати необхідні комунальні та податкові платежі і користуватись цим житлом. На даний час позивач також фактично проживає у спадковій частині будинку.

На день смерті ОСОБА_3 залишилось майно, а саме 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 Про наявність іншого майна позивачу не відомо. Заповітів ОСОБА_3 не залишила, тому спадкування має здійснюватись за законом.

На зазначене вище спадкове майно претендує відповідач, який проживає у іншій частині житлового будинку по АДРЕСА_1, і вважає, що має такі ж права, як і позивач на все це майно, оскільки також є онуком спадкодавця. Будинок, частка якого належить спадкодавцю, не поділений в натурі між співвласниками, порядок користування будинком не встановлений. Тому у сторін виник спір про порядок оформлення спадщини. Коли позивач звернулась до Другої вінницької державної нотаріальної контори за консультацією щодо оформлення її спадкових прав, їй стало відомо, що для видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину необхідно підготувати ряд документів, а також врегулювати спірне питання з відповідачем. Таким чином, майно, яке залишилось після смерті баби, позивач оформити не має можливості, оскільки не може виготовити повного пакету документів, необхідного для оформлення спадщини у нотаріуса (в т.ч. документації з БТІ та реєстраційної служби), а також через наявність спору. Вважає, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 була прийнята позивачем до 01.01.2004 р., тобто до вступу в дію Цивільного кодексу України, то до таких спадкових правовідносин повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу УРСР (1963 року). Реалізувати свої спадкові права в безспірному порядку позивач не може, позбавлена можливості оформити спадщину, яка вже прийнята нею, і розпоряджатись нею в повному обсязі, як передбачено законом.

Тому вона змушена звертатись до суду і просити визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її баби ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Також просила всі судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а судові витрати залишити за позивачем. Також пояснив, що сторонами було виготовлено новий технічний паспорт на будинковолодіння АДРЕСА_1, відповідно до якого у будинковолодінні є самочинно зведена прибудова до житлового будинку, позначена як а2, 1994 року побудови. Оскільки вона зведена після смерті спадкодавця ОСОБА_3 і право власності на неї не оформлено, то вона не входить до складу спадкового майна і не може бути успадкована. Тому на неї судом не може бути визнано право власності в порядку спадкування.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. У попередньому судовому засіданні подав суду письмову заяву, у якій позов визнав повністю та просив розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є доведеним і підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим Вінницьким міськвідділом РАЦС 16.08.1989 р.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим Вінницьким міськвідділом РАЦС 24.01.1977р.

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_4 про народження ОСОБА_1 31.03.1956 р., виданого Мало-Хутірським сільЗАГСом 12.04.1956 р., її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_5 про укладення шлюбу 19.02.1974 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_1, виданого Вінницьким міськвідділом ЗАГС 19.02.1974 р., вона змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Згідно з свідоцтвом про право особистої власності на будівлі № 3104 від 14.01.1969р., виданим Вінницьким міським житловим управлінням та зареєстрованим Вінницьким міжміським БТІ 07.02.1969 р., власником 1/2 частки будинковолодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_3. Номер будинку змінився з НОМЕР_6 на НОМЕР_7 згідно з інвентаризаційними відомостями.

Відповідно до технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1, виданого КП ВМБТІ 29.07.2015 р., в будинковолодінні є самочинно зведена прибудова до житлового будинку, позначена « а2», 1994 року побудови.

Спадкодавець ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1, разом з нею проживала онука ОСОБА_1, що підтверджується довідкою № 162 від 17.02.2015 р., виданою комітетом мікрорайону «Малі Хутори Центр» м. Вінниці.

Згідно з довідкою № 102 від 23.03.1993 р., виданою ДПІ по Староміському району м. Вінниці, ОСОБА_1 сплачувала земельний податок за будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, за померлу ОСОБА_3 протягом 1989 - 1992 років.

Відповідно до відповіді Другої вінницької державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду про витребування доказів в справі спадкова справа до майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., не заводилась.

Отже, позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї баби ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), оскільки батько позивача ОСОБА_4 помер раніше - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 була прийнята позивачем до 01.01.2004 р., тобто до вступу в дію Цивільного кодексу України, то до таких спадкових правовідносин повинні застосовуватись положення ЦК УРСР (1963 року).

Згідно з ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би їх спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Спадщину після смерті баби ОСОБА_3 позивач прийняла фактично відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем у спадковій частині будинку на час відкриття спадщини. Після смерті ОСОБА_3 вона продовжувала проживати у спадковій частині будинку, сплачувати необхідні комунальні та податкові платежі і користуватись цим житлом.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене вище та керуючись ч. 2 ст. 529, ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 4, 10, 60, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частку житлового будинку за АДРЕСА_1 без врахування самочинно збудованої прибудови «а2» в порядку спадкування за законом після смерті її баби ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя