УХВАЛА

іменем україни

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою

та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - управління Держкомзему у м. Дніпропетровську, про визнання незаконним державного акта, встановлення фактів, що мають юридичне значення та усунення перешкод у володінні, користуванні власністю,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив:

- провести розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанта судової будівельно-технічної експертизи;

- виділити йому в натурі та визнати право власності на 134/200 частини в домоволодінні А-1 і в житловій прибудові А1 -1, яке складається з квартири № 2 загальною площею 83,8 кв. м, а саме: 2-1 санвузол площею 3,3 кв. м, 2-2 коридор площею 4,1 кв. м, 2-3 житлова кімната площею 11,1 кв. м, 2-4 житлова кімната площею 15,5 кв. м, 2-5 коридор площею 10,0 кв. м, 2-6 кухня площею 10,7 кв. м, 2-7 житлова кімната площею 10,2 кв. м, 2-8 житлова кімната площею 9,3 кв. м, та на частку квартири 1 приміщення 1-7 площею 9,6 кв. м. Окрім того, будівлі і споруди: ганок літ. «а1 », козирок над літ «а1 », підвал літ. «А1 -1», гараж літ. «Б», оглядова яма під літ. «Б», вхід до погреба літ. «Д», душ літ. «Е», погріб літ. «Ж», вхід до погреба літ. «З», хвіртка № 1 та 11, огорожі № 2, № 7, № 10, № 12, сходи № 8, 8,89 м.п. огорожі № 3 та 9,62 м.п. огорожі № 6, Ѕ колодязя № 9, вимощення 1, розташовані по АДРЕСА_1;

- виділити ОСОБА_4 в натурі та визнати право власності на 66/200 частини домоволодіння А-1 та в житловій прибудові А1 -1, яка складається з квартири № 1 загальною площею 41,5 кв. м, а саме приміщення 1-1 - житлова кімната площею 11,0 кв. м, приміщення 1-2 - житлова кімната площею 12,1 кв. м, 1-4 житлова кімната площею 8,5 кв. м, 1-5 коридор площею 6,5 кв. м, 1-6 санвузла площею 3,4 кв. м. Будівлі та споруди: відкрита веранда літ. «а-1», ганок літ. «а», убиральня літ. «В», гараж літ «Г», хвіртка № 4, ворота № 5, вимощення 1 та 11, Ѕ колодязю № 9; 6,71 м.п. огорожі № 3 та 11,81 м.п. огорожі № 6, розташовані по АДРЕСА_1;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5 745 грн 00 коп. грошової компенсації;

- у зв'язку з розподілом домоволодіння змінити розмір часток права власності співвласників: визнати право власності за ОСОБА_3 на 134/200 частини, а за ОСОБА_4 - 66/200 частини спірного домоволодіння;

- встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за варіантом 1 будівельно-технічної експертизи;

- зобов'язати ОСОБА_4 отримати дозвіл на переобладнання домоволодіння за результатами будівельно-технічної експертизи;

- стягнути з ОСОБА_4 на його користь витрати на проведення судової експертизи та гіодезйомки.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що спірне домоволодіння належить йому та відповідачу на праві спільної часткової власності, а саме: ОСОБА_3 - 133/200 частини, а ОСОБА_4 - 67/200 частини будинку.

Крім того, зазначив, що вказаний будинок разом з господарськими приміщеннями розташовані на земельній ділянці площею 0,0432 га, яка також знаходиться в спільній частковій власності сторін по 133/200 та 67/200 частини відповідно та має кадастровий номер НОМЕР_2.

Посилаючись на те, що між сторонами останнім часом стали виникати сварки стосовно користування домоволодінням та земельною ділянкою, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У серпні 2012 року ОСОБА_4 також звернувся до суду з позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив суд встановити юридичні факти, що у садибі по АДРЕСА_1 здійснено виділ в натурі кожному із співвласників відокремленого майна за угодою, згідно з якою у володінні та користуванні ОСОБА_4 знаходяться у житловому будинку літ.А-1 з прибудовою літ. А1-1 приміщення квартири №1 жилою площею 31,6 кв. м, загальною площею 51,1 кв. м з підвалом під ним та входом Д, який є невід'ємною частиною квартири, веранда "а-1" з ґанком "а", гараж літ. Г, вбиральня літ. В, споруди № 4, 5, 1, II, частка споруд № 3, 6, 1/2 частки колодязя, які розташовані на земельній ділянці площею 0,01446 га згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 30 травня 1999 року № 978, а у ОСОБА_3 знаходяться, відповідно, приміщення квартири № 2 жилою площею 46,1 кв. м, загальною площею 74,2 кв. м, ґанок "а1" з козирком, гараж літ. Б з оглядовою ямою, погріб літ. Ж з входом до нього літ. З, душ літ. Е, споруди № № 1, 2, 7, 8, 10, 11, 12, І частка споруд № 3, 6, 1/2 частка колодязя, які розташовані на земельній ділянці площею 0,02871 га, а також що рішенням виконавчого комітету Жовтневого районної ради народних депутатів від 29 березня 1989 року № 312 було невірно встановленні розміри належних співвласникам часток на нерухоме майно.

Також просив суд визнати незаконним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та скасувати його державну реєстрацію, усунути перешкоди у володінні та користуванні власністю шляхом заборони ОСОБА_4 та членам його сім'ї закривати вікна будинку та вхід до підвалу, а також чинити інші перешкоди у користуванні власністю та в обслуговуванні належної позивачеві частки майна, стягнувши судові витрати у справі (а. с.162-166, т. 2).

Посилаючись на те, що після отримання ОСОБА_3 права власності на частину земельної ділянки між сторонами почалися постійні конфлікти, відповідач чинить йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою і господарськими спорудами, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2013 року цивільна справа за позовом ОСОБА_3 та цивільна справа за позовом ОСОБА_4 об'єднані в одне провадження (а. с. 56, т. 2).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 в натурі та визнано право власності на 134/200 частини в домоволодінні А-1 та в житловій прибудові А1 -1, яке складається з квартири № 2 загальною площею 83,8 кв. м, а саме: 2-1 санвузол площею 3,3 кв. м, 2-2 коридор площею 4,1 кв. м, 2-3 житлова кімната площею 11,1 кв. м, 2-4 житлова кімната площею 15,5 кв. м, 2-5 коридор площею 10,0 кв. м, 2-6 кухня площею 10,7 кв. м, 2-7 житлова кімната площею 10,2 кв. м, 2-8 житлова кімната площею 9,3 кв. м, та на частку квартири 1 приміщення 1-7 площею 9,6 кв. м. Окрім того, будівлі і споруди: ганок літ. «а1 », козирок над літ «а1 », підвал літ. «А1 -1», гараж літ. «Б», оглядова яма під літ. «Б», вхід до погреба літ. «Д», душ літ. «Е», погріб літ. «Ж», вхід до погреба літ. «З», хвіртка № 1 та 11, огорожі № 2, № 7, № 10, № 12, сходи № 8, 8,89 м.п. огорожі № 3 та 9,62 м.п. огорожі № 6, Ѕ колодязя № 9, вимощення 1, розташовані по АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_4 в натурі та визнано право власності на 66/200 частини домоволодіння А-1 та в житловій прибудові А1 -1, яка складається з квартири № 1 загальною площею 41,5 кв. м, а саме приміщення 1-1 - житлова кімната площею 11,0 кв. м, приміщення 1-2 - житлова кімната площею 12,1 кв. м, 1-4 житлова кімната площею 8,5 кв. м, 1-5 коридор площею 6,5 кв. м, 1-6 санвузла площею 3,4 кв. м. Будівлі та споруди: відкрита веранда літ. «а-1», ганок літ. «а», убиральня літ. «В», гараж літ «Г», хвіртка № 4, ворота № 5, вимощення 1 та 11, Ѕ колодязю № 9; 6,71 м.п. огорожі № 3 та 11,81 м.п. огорожі № 6, розташовані по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5 745 грн грошової компенсації.

У зв'язку з розподілом домоволодіння змінено розмір часток та визнано за ОСОБА_3 право власності на 134/200 частини в домоволодінні АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 - право власності на 66/200 частини в домоволодінні АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за варіантом 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2014 року № 1607/1608/1609/1610-13 ОСОБА_5 (133/200 частки) земельну ділянку, окрашену на плані в жовтий колір (287,28 кв. м), а ОСОБА_4 - земельну ділянку на плані окрашену в зелений колір (144,72 кв. м).

Межі земельних ділянок обох співвласників на плані земельної ділянки домоволодіння визначено червоною лінією. При цьому земельна ділянка площею 7,56 кв. м, яка заштрихована, виділяється і враховується в площу земельної ділянки співвласника ОСОБА_3, але у випадку необхідності обслуговування стін житлового будинку і колодязя № 9 співвласник ОСОБА_4 має право отримувати доступ до даної земельної ділянки для проведення ремонтних робіт по житловому будинку і колодязі № 9, в загальному користуванні обох власників залишається земельна ділянка, окрашена на плані в червоний колір площею 6 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволені інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, частково задовольняючи позов ОСОБА_3 та проводячи поділ житлового будинку в натурі з відхиленням від ідеальних часток відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, виходив із того, що згідно із запропонованим експертом варіантом поділу домоволодіння і господарських споруд та виділу часток в натурі кожному співвласнику частки співвласників змінюються мінімально, дійшовши висновку про виділення сторонам в натурі належної частини спірного домоволодіння з визнанням за ними права власності на виділені об'єкти нерухомості та визначенням порядку користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди дійшли висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 не оскаржуються, тому на предмет законності та обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряються.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме: ОСОБА_3 належить на праві власності 133/200 частини домоволодіння на підставі договору дарування частки домоволодіння від 05 листопада 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Криворотько В.М., а ОСОБА_4 - 67/200 частини згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим відділом комунального господарства Жовтневого райвиконкому народних депутатів м. Дніпропетровська від 04 травня 1989 року, реєстр 222 (а. с. 7-15, т. 1, а. с. 7-8, т. 2).

Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0432 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка також знаходиться в спільній власності ОСОБА_3 - 133/200 частини та ОСОБА_4 - 67/200 частини (а. с. 22, т. 2).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» (далі - Постанова).

У п. п. 6, 7 Постанови судам роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК Української РСР).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1607/1608/1609/1610-13 від 25 квітня 2014 року, проведеної за ухвалою суду, експертом надано два варіанти розділу спірного домоволодіння.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про можливість поділу в натурі домоволодіння з відхиленням від ідеальних часток, враховуючи інтереси сторін згідно 1 варіанту, оскільки згідно цього варіанту розподілу як житлового будинку, так і господарських споруд, частки співвласників змінюються мінімально.

Крім того, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій і в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5 745 грн грошової компенсації та визнання права власності за ОСОБА_3 на 134/200 частини спірного домоволодіння, а за ОСОБА_4 - на 66/200 частини, у зв'язку зі зміною розміру часток при розподілу будинку.

З матеріалів справи вбачається, що спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0432 га, з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 підтверджується рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 20 травня 1999 року за № 978 (а. с. 17-20, т. 2), а ОСОБА_3 - договором дарування земельної ділянки від 05 листопада 2008 року (а. с. 16, т. 2).

Таким чином, вказана земельна ділянка знаходиться в спільній власності ОСОБА_3 відповідно 133/200 частини та ОСОБА_4 - 67/200 частини.

Приписами ч. 4 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, врахували погодження відповідних органів про допустимість пов'язаних з поділом будинку переобладнань і перепланувань для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання, дійшовши обґрунтованого висновку про поділ в натурі часток спільного майна відповідно до вимог ст. ст. 364, 370 ЦК України з визнанням за сторонами права власності на виділені об'єкти нерухомості та визначенням порядку користування земельною ділянкою на якій вони розташовані, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2014 року.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович