Справа № 296/493/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Маслак В.П.,

за участю: секретаря судового засідання Стефанюк О.М. ,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСББ " Надія-102" про стягнення заборгованості із заробітної плати , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСББ «Надія-102» 1650,00 грн. середнього заробітку за період з 31.12.2013р. по 16.06.2014р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням апеляційного суду Житомирської області від 30.12.2013р. у справі №296/1248/13-ц визнано незаконним наказ №3 від 22.01.2013р. про звільнення позивачки з посади паспортиста ОСББ «Надія-102» та було поновлено її на роботі. Всупереч рішенню суду, відповідач поновив позивачку на роботі лише з 17.06.2014р.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог позовної заяви, вказавши, що рішення суду було виконано лише в червні 2014 року, тому що судове рішення оскаржувалося й позивачка із затримкою звернулася до виконавчої служби.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, рішення Апеляційного суду Житомирської області №296/1248/13-ц від 30.12.2013р., наказом №22 від 20.07.2009 року з 21.07.2009 року ОСОБА_1 була переведена на посаду паспортиста ОСББ „Надія-102" з оплатою праці згідно зі штатним розписом (а.с.4-6).

Наказом №3 від 22 січня 2013 року ОСОБА_1 звільнена з роботи з 22.01.2013 року за п.3 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30.12.2013р. скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2013 року та ухвалено нове рішення: позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано незаконним наказ ОСББ „Надія-102" №31 від 26.11.2012 року про оголошення догани ОСОБА_1; визнано незаконним наказ ОСББ „Надія-102" №3 від 22.01.2013 року про звільнення з посади ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 з 22.01.2013 року на посаді паспортиста ОСББ „Надія-102"; стягнуто з ОСББ „Надія-102" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 3456 грн.; стягнуто з ОСББ „Надія-102" на користь ОСОБА_1 500 грн. відшкодування моральної шкоди; стягнуто з ОСББ „Надія-102" в доход держави судовий збір в розмірі 974 грн. 40 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в розмірі 300 грн. підлягає до негайного виконання.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді паспортиста ОСББ «Надія-102» було виконане в червні 2014 року, що підтверджується актом державного виконавця від 16.06.2014р. та довідкою ОСББ «Надія» про заробітну плату від 09.12.2014р. №121, згідно якої ОСОБА_1 працює паспортистом з 17.06.2014р. (а.с.8, 9).

Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження», негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків.

Згідно зі ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір, про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як встановлено п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Згідно рішення Апеляційного суду Житомирської області №296/1248/13-ц від 30.12.2013р. ОСОБА_1 працювала в ОСББ "Надія-102" три дні на тиждень (вівторок, середа, п'ятниця) по дві години на день, середній заробіток за два останні місяці перед звільненням позивачки становив 300 грн. на місяць. Тобто, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 31.12.2013р. по 16.06.2014р. складає 1650,00 грн.

Однак, з довідки ОСББ «Гоголівська 9» про заробітну плату №27 від 23.04.2015р. та наказу №4/10 від 01.07.2010р. «Про прийняття на посаду прибиральниці» вбачається, що в період січень- червень 2014 року позивачка працювала прибиральницею в ОСББ «Гоголівська 9» і її заробітна плата за вказаний період становила 3965,21 грн. (а.с.34, 35).

З огляду на викладене, враховуючи, що за приписами ст.236 КЗпП України у випадку затримки поновлення на роботі виплаті підлягає, зокрема, різниця в заробітку за час затримки, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки заробіток позивачки за новим місцем роботи - ОСББ "Гоголівська 9" за період з 31.12.2013р. по 16.06.2014р. становив більше ніж 1650,00 грн.

Твердження представника відповідача, що поновлення на роботі ОСОБА_1 відбулося лише в червні 2014р., тому що позивачка в березні 2014 року звернулася до виконавчої служби, крім того, рішення суду оскаржувалося, не приймається судом до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження», негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. П. Маслак