РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Григор єва Б.П.

при секретарі Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя оосба: ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на обов*язкову долю в спадковому майні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею право власності на 45/200 частин жилого будинку з надвірними будівлями № 1 по вуд. Селекційній в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, померлого 19.02.2013 р.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що її батькуХалєєву Д.Я. на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 11.01.1996 року належить 30/100 частин жилого будинку з надвірними будівлями № 1 по вул. Селекційній в м. Харкові. 70/100 частин зазначеного будинку належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 від 11.08.2011 року. Її батько перебував у шлюбі з ОСОБА_7, ще за життя 26.02.2002 року батько склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої ХДНК, згідно якому належну йому на праві власності частину жилого будинку заповідав їй, з правом довічного проживання в цій частині його дружини ОСОБА_7 У встановлений строк вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак не може отримати свідоцтво, оскільки немає правовостанолюючих документів, які знаходяться у відповідача. В зв*язку з ненаданням нотаріусу документів їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Просить суд визнати за нею право власності за заповітом.

ОСОБА_2 не погоджуючись з позовом ОСОБА_4 подала зустрічний позов в якому зазначила, що ОСОБА_7 знаходилась з ОСОБА_4 у шлюбі з 19.04.2000 року. ОСОБА_7 померла 07.01.2015 року. До часу смерті вона проживала у спірному домолодінні. За життя ОСОБА_4 залишив заповіт, згідно якого заповідав свою частину будинку ОСОБА_1 15.06.2013 року ОСОБА_7 звернулась до нотаріальної контори з завою про прийняття спадщини, однак нотаріус не роз*яснив їй право на обов*язкому долю в спадковому майні, оскільки вона знаходилась на утриманні чоловіка. З чоловіком у ОСОБА_7 були гарні відносини, оскільки чоловік був ветераном Великої вітчизняної війни, вона користувалась його пільгами та знаходилась на утриманні. Після смерті ОСОБА_4 вона та її мати займались похоронами та за все сплачували. В зв*язку з тим, що вона має право на обов*язкому долю просить суд визнати право власності на обов*якому долю в спадковому майні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, зустрічний позов визнав частково, пояснив, що відповідачкою невірно розраховано її обов*язкову долю в спадковому майні і вона повинна складати 15/200 частин спірного будинку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнала, просила її позов задовольнити та визнати за нею право власності на обов*язкому долю в спадковому майні.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, прийшов до наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 389643 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції вказано, що 19 лютого 2013 року помер ОСОБА_4.

ОСОБА_4 26 лютого 2002 року було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований у реєстрі за № 1-239, відповідно до якого спадкоємцем частини жилого будинку з відповідною чатиною надвірних будівель, що знаходиться по вул. Селекційній 1 є ОСОБА_9, з правом довічного проживання в цій частині жилого будинку його дружини ОСОБА_7

Згідно відповіді КП «ХМ БТІ», 30/100 житлового будинку по вул. Селекційній 1 в м. Харкові належить на праві власності ОСОБА_4, на підставі свідоцтва від 11.01.1996 року, виданого 7-ю ХДНК.

22 жовтня 2014 року державним нотаріусом Сьомої Харківської ДНК ОСОБА_10 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 2632/02-31, а саме про відмову видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для такої відмови стало ненадання спадкоємицею Позивачем по справі, до нотаріальної контори, правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 479796 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції вказано, що 07 січня 2015 року померла ОСОБА_7.

Статтею 346 Цивільного кодексу України визначено: «смерть власника обєкта нерухомості є підставою для припинення права власності». Однак, це не є підставою для спадкоємця в прийнятті спадщини за померлою особою.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину чатски, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов*язкова частка).

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи встановлено, що позивач, є спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_4 та має успадкувати 45/200 частин жилого будинку по вул. Селекційній 1 в м. Харкові.

Оскільки ОСОБА_7 за законом мала право на обов*язкову долю в спадковому майні, то за законом її частка повинна була складати 15/100 частин жилого будинку, але померлий ОСОБА_4 залишив заповіт, тому її обов*язкова доля буде складати 15/200 частин, а не 10/100 частин, як вона заначила у позові, тому її позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.256-258 ЦПК України, ст..ст. 16, 1120, 1216, 1218, 1220, 1223,1233, 1241 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 45/200 частин жилого будинку з надвірними будівлями № 1 по вул. Селекційній в м. Харкові, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 19.02.2013 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_7 Любов*ю Михайлівною право власності на 15/200 частин жилого будинку з надвірними будівлями № 1 по вул. Селекційній в м. Харкові, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 19.02.2013 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 15/200 частин жилого будинку з надвірними будівлями № 1 по вул. Селекційній в м. Харкові, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої 07.01.2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами , що не були присутні при проголошенні рішення - у 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_11