Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-737/10 Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 58 Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виключення майна з-під арешту за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просила виключити з-під арешту земельну ділянку та недобудований житловий будинок по АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог зазначала, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2010 року накладено арешт на недобудований житловий будинок та земельну ділянку, що по АДРЕСА_1. Вважає вказане рішення незаконним, оскільки відповідач ОСОБА_2 не був власником вказаного нерухомого майна. З 26 квітня 2012 року на підставі договору оренди вона являється орендарем вказаної земельної ділянки площею 0,0704 га. За кошти її матері в березні 2007 року було придбано будинок в селі Суємці Баранівського району Житомирської області, який згодом був перевезений та збудований на орендованій земельній ділянці. В даному незавершеному будівництвом будинку сталася пожежа, внаслідок якої був зруйнований будинок і на його відновлення батьки купували будівельні матеріали та власними силами відновлювали. На даний час будинок не зданий в експлуатацію. З відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18 жовтня 2012 року. Під час шлюбу відповідач не приймав участі у будівництві будинку і за ним не зареєстровано право власності. Про ухвалу суду від 27 квітня 2010 року про накладення арешту дізналась лише в жовтні 2014 року, коли звернулась в земельний відділ з метою оформлення у власність земельної ділянки. Враховуючи наведене, просила позов задовольнити.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року позов задоволено.

Виключено з-під арешту земельну ділянку та недобудований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладеного ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2010 року у цивільній справі № 2-737/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про виключення майна з-під арешту, суд першої інстанції виходив з того, що існування арешту, яким забезпечувалось виконання зобов'язань за судовим рішенням у справі №2-737/10, позбавляє ОСОБА_1 права користуватися орендованою земельною ділянкою та незавершеним будівництвом будинком.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 4, 5 постанови №6 від 27.08.76 з відповідними змінами «Про практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Судам необхідно мати на увазі, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись Законом України "Про власність" і нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист.

Відповідно до ч.1 ст.328, ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2010 року у справі №2-737/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та накладено арешт на недобудований житловий будинок та на земельну ділянку, на якій він розташований, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом про виключення майна з-під арешту, в обґрунтування своїх вимог позивач не надала суду належних та допустимих доказів про те, що на момент постановлення вищевказаної ухвали чи на момент звернення до суду, або на момент ухвалення рішення вона була володільцем земельної ділянки та власником недобудованого житлового будинку по АДРЕСА_1.

Договір оренди землі від 26 квітня 2012 року, на який посилалася ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог, був укладений з позивачкою строком на два роки і закінчився 26.04.2014 р. Доказів про те, що у відповідності з п.8 вказаного договору вона письмово повідомила орендодавця про намір продовжити його дію суду на надала.

Довідка Новоград-Волинського районного відділу управління держтехногенбезпеки у Житомирській області від 24.04.12 р. №526, накладні від 25.05.2012 р., 04.02.2014 р. на придбання будівельних матеріалів на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_1 , квитанції до прибуткового касового ордеру на ім'я ОСОБА_2 за 2008-2009 р.р., розписка ОСОБА_6 від 09.03.2007 р. про те, що вона продає належний їй будинок в АДРЕСА_2 ОСОБА_7 за 9700 грн, самі по собі не свідчать про право власності позивача на недобудований житловий будинок по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачу та його представнику було роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.10 ЦПК України та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Проте клопотань про забезпечення доказів позивач та її представник до суду не заявляли.

А тому, колегія суддів вважає, що позивач не довела суду про те, що на момент звернення до суду чи ухвалення рішення вона була володільцем земельної ділянки та власником недобудованого житлового будинку по АДРЕСА_1.

Посилання позивача на рішення Новоград-Волинської міської ради №498 від 06.12.2013 року є безпідставним, оскільки зазначеним рішенням земельна ділянка не передавалась ОСОБА_1 у власність чи користування.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) від 24.03.2015 р. колегія суддів до уваги не бере, оскільки воно видане після ухвалення судового рішення про виключення майна з-під арешту.

За таких обставин, коли висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виключення майна з-під арешту.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: