Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2010 року з нього на користь відповідачки ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом, починаючи з 10 березня 2010 року.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2011 року з нього на користь відповідачки ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом, починаючи з 07 листопада 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначив, що на даний час він займає посаду заступника командувача високомобільних десантних військ з логістики - начальника логістики командування високомобільних десантних військ Збройних Сил України та після відрахувань з його грошового забезпечення, в тому числі і за рішеннями судів про сплату аліментів, він фактично отримує 8 200 грн. При цьому він сплачує за піднайм житла 6 000 грн, знімає трикімнатну квартиру для розміщення рідної сестри разом із сином, які виїхали із зони АТО, крім того, стан його здоров'я потребує довготривалого лікування та проведення операції, що вимагає додаткових фінансових витрат.

У зв'язку з викладеним просив зменшити розмір стягуваних з нього рішеннями судів аліментів з ј частини до 1/3 частини грошового утримання на кожного з відповідачів щомісячно.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2010 року у справі № 2-9563/10, згідно з яким із ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно зменшено до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2011 року у справі № 2-777/2011, згідно з яким із ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно зменшено до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є батьком малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2010 року із ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2011 року із ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач займає посаду заступника командувача високомобільних десантних військ з логістики - начальника логістики командування високомобільних десантних військ Збройних Сил України.

З довідки військової частини від 07 серпня 2014 року вбачається, що грошове забезпечення позивача за період з лютого по липень 2014 року в середньому складало 16 481 грн 84 коп. в місяць, а відраховано аліментів на суму 8 455 грн 42 коп. щомісячно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачів, становить більшу частину його заробітної плати, наявність інших видів доходів у позивача не встановлено, крім того, звертав увагу на погіршення стану здоров'я позивача.

Колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитися з висновками суду апеляційної інстанції в частині зменшення стягуваних на підставі рішення суду розміру аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина з огляду на наступне.

Відповідач ОСОБА_4 рішення суду апеляційної інстанції не оскаржує, позовні вимоги визнала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану позивача, а також погіршення стану його здоров'я. Усі зазначені позивачем обставинам та надані ним докази належним чином оцінені в рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову в частині позовних вимог до ОСОБА_5 у зв'язку з недоведеністю позивачем заявлених ним позовних вимог.

З огляду на вищевикладене судове рішення апеляційного суду в частині зменшення розміру аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина, не може вважатися законним і обґрунтованим та відповідно до положень ст. 339 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині із залишенням в силі рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року в частині зменшення розміру аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина, скасувати, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року в цій частині залишити без змін.

В іншій частині рішення апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська