АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді - Колодяжної Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровської міської ради, третя особа: перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора - про скасування свідоцтва, встановлення факту, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі Дніпропетровська міська рада просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, вважає скаргу частково обґрунтованою, а оскаржуване рішення по суті позовних вимог законним, таким, що підлягає зміні в частині слова скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 мешкає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1

В органах БТІ квартира (на підставі довідки 1992 року про сплату паю) зареєстрована за ОСОБА_3.

Остання 26 липня 1999 року написала на позивача заповіт на все своє майно.

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до реєстраційної служби з питанням видачі Свідоцтва про право власності на вказане житло на ім'я ОСОБА_3 Документи були оформлені і 20 червня 2013 року вказане Свідоцтво було видане, але ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з питанням прийняття спадщини за вказаним заповітом на вказану квартиру. Але постановою нотаріуса від 26 вересня 2014 року йому було в цьому відмовлено через те, що Свідоцтво про право власності видане було після смерті ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивач є одним і єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців немає і з заявами про прийняття спадщини ніхто більше не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У роз'ясненнях, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008р., зазначається - якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

ОСОБА_3 була членом ЖБК-230 та згідно довідки ЖБК - 230 № 27 від 08 квітня 2013 року здійснила повне погашення пайового внеску.

З врахуванням встановленого, районний суд дійшов вірного висновку, що фактично ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру.

Оскільки єдиним спадкоємцем, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_2, відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України, суд обгрунтовано визнав за ним право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Однак, скасовуючи свідоцтво про право власності на нерухоме майно, суд першої інстанції залишив поза увагою, що законом суд не наділено повноваженнями скасовувати документи, видані іншими органами, а тому апеляційний суд вважає за необхідне в цій частині рішення змінити, та визнати незаконним вказане свідоцтво.

Посилання Дніпропетровської міської ради в скарзі на те, що ОСОБА_3 не набула права власності на спірну квартиру, а тому таке право не увійшло до спадкової маси, та не може бути набуте позивачем, - є безпідставними та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі входять до складу спадщини.

Інші доводи скарги перевірені та визнані такими, що не впливають на законність рішення.

Оскільки, Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2015 року Дніпропетровській міській раді відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення, на підставі Закону України "Про судовий збір", апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 662, 43 грн..

Керуючись ст.ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року - змінити в частинні скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та викласти цю частину рішення в наступній редакції:

Визнати незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20 червня 2013 року № 5183417 на квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 662, 43 грн..

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

Н.М. Лисична