Є. у. н. с. 512/639/14-ц
Провадження № 2/512/36/15
23 червня 2015 року Савранський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Лепехи В.А., секретаря судового засідання Шаповал Н.Г., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Савранського районного суду Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, та моральної шкоди, -
В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, та моральної шкоди.
На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 12.04.2014р.о 15год. 30хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Ак. Філатова, 16 в м. Одеса при висадці пасажирів не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого при відкритті дверей (пасажира) допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що рухався в супутньому напрямку.
Зіткнення сталося з вини відповідача, що підтверджується постановою Савранського районного суду від 29.05.2014р., якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, власником якого є позивач. Було розбито дзеркало заднього огляду, деформовано двоє дверей, замок, пошкоджено передній бампер, порушено лакофарбове покриття. Дані пошкодження було зафіксовано актом огляду транспортного засобу та довідкою ДАІ складеними на місці пригоди інспектором ДАІ.
Крім того даною ДТП позивачу спричинено моральну шкоду, що виразилася у стражданнях повязаних з відвідуванням СТО, неможливістю в повній мірі використовувати автомобіль.
Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування завданої шкоди та витрат на проведення оціночних робіт, що стало причиною звернення позивача до суду із зазначеним позовом.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи в разу неявки в судове засідання відповідача (а. с. 17; 48).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 46; 51).
Згідного довідки Савранського РС ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 45).
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.
Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.
Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 29.05.2014р. по справі № 512/429/14-п ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні ДТП, що мало місце 12.04.2014р. о 15год. 30хв. по вул. Ак. Філатова, 16 в м. Одеса (а. с. 5).

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, власником якого є позивач (а. с. 8).

Згідно протоколу огляду транспортного засобу та довідки ДАІ складеними на місці пригоди інспектором ДАІ, виявлено наступні пошкодження автомобіля: розбито дзеркало заднього огляду, деформовано двоє дверей, замок, пошкоджено передній бампер, порушено лакофарбове покриття (а. с. 34-35; 36).

Згідно висновку № 501-09-14 від 15.09.2014р. про визначення розміру матеріальних збитків спричинених власнику автомобіля НОМЕР_2, та розрахунку вартості ремонту розмір збитків становить 13655,81грн. (а. с. 22-30; 31-33).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, …, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

П. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992р. № 6 встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

З урахуванням обставин справи та цитованих норм цивільного законодавства суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення завданих матеріальних збитків підлягають стягненню в повному обсязі.

Внаслідок ДТП позивачеві окрім матеріальної шкоди була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 3500грн..

Моральна шкода по даній пригоді полягає в тому, що вона потягла негативний вплив на психологічне здоров'я позивача. У ОСОБА_1 змінилося нормальне життя, що виражається в тому, що позивач змушений відвідувати СТО, не може в повній мірі використовувати автомобіль. Також негативною є та обставина, що відповідач в добровільному порядку ухиляється від добровільного відшкодування матеріальних збитків, що породжує у позивача додаткові переживання, оскільки через брак коштів позивач не може відремонтувати автомобіль і його несправний стан спричиняє душевний біль та нагадує ОСОБА_1 про події дня коли сталося ДТП.

Стаття 23 ЦК України вказує на те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. …».

Зважаючи на викладені обставини та цитовані норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що подія ДТП, пошкодження автомобіля позивача, що є його приватною власністю, відмова відповідача в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду, дійсно несуть в своїй сукупності порушення звичайного способу життя позивача та негативний вплив на стан його здоров'я. Розмір заявленої моральної шкоди відповідає вимогам принципів розумності і справедливості та є такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем оплачено вартість проведення оцінки вартості завданих ДТП матеріальних збитків, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 501-09-14 від 15.09.2014р. (а. с. 40).

Крім того, при зверненні до суду із розглядуваним позовом, позивачем сплачену судовий збір в сумі 244грн., що підтверджується квитанцією № 8984 від 13.08.2014р. (а. с. 16).

Зазначені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі з урахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992р. № 6, ст.ст. 23, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 60-61, 79, 88, 213, 215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ № 793156, виданий Біляївським РС ГУДМС України в Одеській області 28.08.2012 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, матеріальну шкоду в розмірі 13655,81 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ № 793156, виданий Біляївським РС ГУДМС України в Одеській області 28.08.2012 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, моральну шкоду в розмірі 3500 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ № 793156, виданий Біляївським РС ГУДМС України в Одеській області 28.08.2012 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, судові витрати в розмірі 744грн. що складаються з суми сплаченого судового збору в розмірі 244грн. та суми витрат на проведення експертної оцінки в розмірі 500грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Савранський районний суд Одеської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В. А. Лепеха