Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2015 року,

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частку житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями по

АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 3 197 кв. м, які належали померлому на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 2 лютого 2009 року про затвердження мирової угоди сторін у справі №2-350/08 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на будинок. Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька на 1/2 частку вказаного житлового будинку літ. А з господарськими спорудами та будівлями; припинити право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в цілому; припинити право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка розташована за вказаною адресою площею 0,0697 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства в цілому; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частку цих земельних ділянок; визнати за нею права і обов'язки забудовника в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. Г по АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку житлового будинку літ. А загальною площею 36 кв. м, із яких житлова площа

22,5 кв.м та який складається в цілому з: 1-1 кімната площею 7,8 кв.м, 1-2 кухня площею 5,7 кв.м, 1-3 кімната площею 22,5 кв.м, з господарськими спорудами та будівлями: З сарай, Д літній душ, Е убиральня, К колодязь, №1 огорожа,. №2 ворота, №3 калітка, №4 огорожа, №5 калітка, розташованих по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на Ѕ частку земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою площею 0,0697 га в порядку спадкування за закон після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_4 права і обов'язки забудовника на Ѕ частину житлового будинку літ. Г-1, загальною площею 198,7 кв.м, із яких житлова площа становить 78,2 кв.м по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Висновок суду відповідає вимогам та матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 лютого

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова