Справа № 226/3342/15-ц
Провадження №2/226/1507/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ПАТ «ШУ «Покровське»,

третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Красноармійськ

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди у звязку з травмою на виробництві

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди у звязку з травмою на виробництві в обґрунтування якого вказав, що з 15.01.2007р. він працював у відповідача. 13.12.2014р. працюючи у відповідача з ним стався нещасний випадок контузія, вивих кришталика правого ока у скловидне тіло, гіфема, гемофтальм, відшарування сітківки, інфікована рана верхньої повіки, що проникла в орбіту правого ока. За наслідками вказаної травми були складені Акти: за формою Н-5 розслідування нещасного випадку від 18.12.2014р. та № 98 за формою Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 02.04.2015р. йому встановлена ІІІ-я група інвалідності та 45% втрати працездатності, протипоказана робота в шахті, важка фізична праця, робота, повязана з гостротою зору. На підприємстві йому пропонували роботу на поверхні, але фактично він почувався зле, ще не навчився жити сліпим на одне око, страждав від головокружіння, не міг підіймати речі вагою понад 3 кг. Добре усвідомлюючи, що він більш не зможе працювати на своєму підприємстві, хоч як йому цього не хотілося, він маючи достатньо трудового стажу, 02.04.2015р. звільнився з ПАТ «ШУ «Покровське» за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. У звязку з отриманою травмою він зазнав фізичний біль та страждання, які відчув і безпосередньо під час вибуху метано-повітряної суміші в шахті, а також тих, які він продовжує переживати зараз, а також в тому, що його здоровю завдана непоправна шкода бо в неповні 48 років він став інвалідом, який вже ніколи не зможе повноцінно не те що працювати, а навіть жити. Йому й до сьогодні важко адаптуватися на вулиці, в людних місцях адже тепер він не має бокового зору справа й щоб бути обачним, не потрапити під машину при переході дороги йому потрібно повертатися у бік можливої небезпеки всім тілом. Оскільки йому протипоказане піднімання важких речей, він більше не здатен виконувати важу чоловічу роботу по дому, допомагати у цьому своїй дружині. У власному домі він почувається безпорадним. Тепер змінився увесь його звичний життєвий уклад. Свою моральну шкоду він оцінює у 50000 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

Позивач та його представник до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м.Красноармійськ Донецької області, до суду не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, рішення по справі винести на розсуд суду.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 15.01.2007р. по 02.04.2015р. та був звільнений за ст.38 КЗпП України у звязку з уходом на пенсію (а.с.7-9).

14.12.2014р. у відповідача з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого позивач отримав ІІІ групу інвалідності та 45% втрати працездатності (а.с.15-22).

Позивач стаціонарно знаходився на лікуванні з приводу травми на виробництві з 14.12.2014р. по 13.01.2015р., з 23.01.2015р. по 02.02.2015р., з 04.03.2015р. по 10.03.2015р., з 22.04.2015р. по 30.04.2015р., з 14.09.2015р. по 23.09.2015р. що підтверджується медичними висновками (а.с.10-14).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоровя людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що при травмуванні, позивач отримав фізичну біль, а також страждання у звязку з ушкодженням свого здоровя. Лікування позивача вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків. Крім того, суд враховує, що позивачу встановлена інвалідність не безстроково, після травмування звільнився з роботи на пенсію. Крім того, у нещасному випадку є вина позивача. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 18000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу адвоката у сумі 1000 грн. (складання позову 600 грн., консультації з питань цивільно-процесуального законодавства 50 грн., участь у розгляді справи в суді 350 грн.).

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Оскільки представник позивача не брав участі у судовому засіданні надавши суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, то витрати, повязані з правовою допомогою за участь у розгляді справи, стягненню не підлягають.

Між тим, згідно наданої адвокатом ОСОБА_2 довідки про понесені позивачем витрати на правову допомогу від 02.10.2015р., окремі суми за окремі види правової допомоги, у цій довідці не зазначені, що унеможливлює визначити конкретну суму за складання позову, до того ж, такий вид правової допомоги як консультації з питань цивільно-процесуального законодавства, за змістом довідки не надавався. Тому суд вважає, що у стягненні витрат на правову допомогу необхідно відмовити.

В силу ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у сумі 175,21 грн.

На підставі ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 2371 КЗпП України, ст.23 ЦК України, рішення КСУ від 08.10.2008р. № 20-рп/2008, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 84, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди у звязку з травмою на виробництві, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 за отриману ним моральну шкоду суму 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір у сумі 175,21 грн.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін