overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

25 грудня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Лисиця О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого документа за рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» від 12.10.2015 року у справі № 0409/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В :

26.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» від 12.10.2015 року у справі № 0409/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, оскільки в добровільному порядку рішення відповідачами не виконується, а також просила стягнути солідарно з відповідачів суму судового збору в розмірі 609 грн. 00 коп.

В судове засідання заявник не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Боржник, яка повідомлена судом, в порядку ст.74 ЦПК України, належним чином, в судове засідання не з'явилась, про поважність причин свої неявки суд не повідомила.

За цих обставин, на підставі ч.1 ст. 389-9 ЦПК України, суд визнав можливим розгляд заяви у відсутність сторін у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1про видачу виконавчого листа на підставі вказаного рішення третейського суду підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» від 12жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача суму коштів в розмірі 9 468 грн. 51 коп.

Судом перевірено, що ухвалене третейським судом рішення відповідає законодавству України, визначені ст.ст. 389-9, 389-10 ЦПК України підстави для зупинення провадження по заяві та для відмови у видачі виконавчого листа за вказаним рішенням третейського суду від 12.10.2015 на момент розгляду заяви - відсутні.

Судом встановлено, що відповідачі добровільно рішення третейського суду не виконують, дій щодо погашення заборгованості не здійснюють, інші дані відповідачами суду не надані і в матеріалах справи відсутні.

У зв'язку з задоволенням заяви, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з боржників на користь заявника підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 609 грн. 00 коп. за розгляд заяви про видачу виконавчого листа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Закону України «Про третейські суди», ст. ст. 389-7,389-9, 389-10,389-11 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого документа - задовольнити.

Видати виконавчий лист за рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» від 12.10.2015у справі № 0409/15 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 11 125 (одинадцять тисяч сто двадцять п'ять) грн. 99 коп. та в рівних частинах суму судового збору в розмірі 609 (шістсот дев'ять ) грн. 00 коп.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко
Справа № 2-352/11
УХВАЛА

Іменем України

06.10.2015 року Заставнівський районнний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Угриновської Л.Я.,

секретаря Кульки О.М.,

за участю заявниці- Шеленко Ю.С.,

представника заявниці- Спіжавка Т.Г.,

роглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка у цивільній справі ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішенння Заставнівського районного суду у справі №2-352/11 за позовом Сторожинецької районної державної адміністрації в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. ОСОБА_1 посилається на те, що вона особисто не мала можливості бути присутньою в судовому засіданні, оскільки перебувала за кордоном. Крім цього вона має намір довести суду той факт, що вона протягом часу перебування за кордоном утримувала сина матеріально , передаючи гроші, необхідний одяг та продукти харчування , а також спілкувалась із сином по телефону. Вона не залишала дитину без нагляду. Між нею та братом була домовленість про те, що вона виїзджає за кордон, а він буде опікуватись її сином. Причиною виїзду за кордон були тяжкі сімейні обставини, пов"язані із хворобою та смертю чоловіка, наявність боргів. Вказані обставини буде доводити показами свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали заяву, мотивували її вищенаведеним .

Представник Сторожинецької РДА в судове засідання не з»явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності. Просив у задоволенні зави про перегляд заочного рішення відмовити.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня, коли особа отримала копію рішення суду.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду справи скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду у загальному порядку. Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку .

Керуючись ст. 231 ,232 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати заочне рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.07.2011 року по справі № 2-352/11 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку на 10:00 год. 11.11.2015 року .

Ухвала оскарженю не підлягає .

Суддя
Справа №710/2525/15-ц
провадження № 2/710/1256/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2015 р. Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді КРАСЮК Г.П.

за участю секретаря БАРАНЕНКО А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шпола Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Лебединської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

- в с т а н о в и в :-

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні її представник по довіреності ОСОБА_3 і просила визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що з жовтня 2005р. по даний час вона проживає в житловому будинку і користується надвірними будівлями, розташованими в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Лебединської сільської ради №2568 від 12.11.2015р. Виконує щодо вказаного нерухомого майна всі дії його власника-сплачує необхідні платежі, робить необхідний поточний та капітальний ремонти.

На протязі вказаного періоду вона добросовісно, відкрито, безперервно володіє даним нерухомим майном більше десяти років, а відповідно до ст.344 ЦК України особа яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала і не заперечує, щоб за ОСОБА_1 було визнано право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Відповідач -Лебединська сільська рада позов визнала про що повідомила письмово.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що з жовтня 2005р. по даний час ОСОБА_1 постійно проживає в будинку по АДРЕСА_1 і виконує всі обов»язки власника будинку. Спору між сторонами немає, позивачка добросовісно заволоділа майном - будинковолодінням і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності за набувальною давністю на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку «-А, веранди-а, сараю-Б, погреба-В, вбиральні-Г, колодязя-К, огорожі №1 - загальною вартістю - 20000грн.

На підставі викладеного, ст. 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України, суд, -

-в и р і ш и в :-

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний № НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку -А, веранди-а, сараю-Б, погреба-В, вбиральні-Г, колодязя-К, огорожі №1 - загальною вартістю 20000грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, через Шполянський районний суд, протягом десяти днів з часу його проголошення.

Суддя
Справа № 487/8841/15-ц
Провадження № 2/487/3458/15
РІШЕННЯ

Іменем України

28.12.2015 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді - Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

27.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 01.07.2005 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом.

У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 01.07.2005 року. Від шлюбу мають дитину: сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони з листопада 2009 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,13,212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) і ОСОБА_2, 01 липня 2005 року у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 203 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - «ОСОБА_1».

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

СУДДЯ В.В.АНДРОЩУК
Справа № 487/3061/15-ц
Провадження № 6/487/305/15
УХВАЛА

Іменем України

29.12.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Андрощука В.В.

при секретарі - Забродській Г.В.

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ,-

в с т а н о в и в:

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 2/487/1609/15 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 суму депозиту 30000,00 грн. та відсотки за ним в сумі 49,32 грн., виданий Заводським районним судом м. Миколаєва, таким, що не підлягає виконанню.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомили.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ст.369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як вбачається з матеріалів справи 08.06.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва було ухвалено заочне рішення, яким вирішено стягнути з ПАТ "Банк"Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_1 суду депозиту за договором-заявою № 326933/7181/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" від 22 січня 2015 р. у розмірі 30000 грн. та відсотки за ним у сумі 49,32 грн. Дане рішення набрало законної сили 19.06.2015 р. та 25.06.2015 р. виданий виконавчий лист.

24.07.2015 р. ПАТ "Банк"Фінанси та Кредит" звернулось до Заводського районного суду м. Миколаєві із заявою про перегляд заочного рішення та ухвалою суду від 20.08.2015 р. згадана заява залишена без задоволення.

26.08.2015 р. ПАТ "Банк"Фінанси та Кредит" подано апеляційну скаргу на рішення суду від 08 червня 2015 р., яка ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05.10.2015 р. повернуто особі, яка її подала.

Таким чином, рішення суду набрало законної сила та виконавчий лист № 2/487/1609/15 відповідає вимогам встановленим ЗУ «Про виконавче провадження», а тому підстав для зупинення стягнення за цим виконавчим листом, витребування його та визнання таким, що не підлягає виконанню судом не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 369 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через

Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст. ст. 294,

296 ЦПК України.

Суддя: В.В. Андрощук
Справа № 487/9061/15-ц
Провадження № 2/487/3561/15
РІШЕННЯ

Іменем України

30.12.2015 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді - Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 15.07.2011 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом.

У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2011 року. Від шлюбу мають дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,13,212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) і ОСОБА_2, 15 липня 2011 року у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 318 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - «ОСОБА_1».

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

СУДДЯ В.В.АНДРОЩУК
Провадження по справі № 2-н/752/416/15
У Х В А Л А

28.12.2015 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., ознайомившись з матеріалами заяви публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту електроенергію відносно ОСОБА_1,

встановив:

25.12.2015 року до провадження судді передано матеріали заяви ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту електроенергію відносно ОСОБА_1

Як видно зі змісту заяви та доданих до неї додатків, ПАТ «Київенерго» просить видати судовий наказ про стягнення боргу за спожиту електроенергію відносно ОСОБА_1, що надавалася останнім за адресою - 03028, АДРЕСА_1 на підтвердження заявлених вимог до заяви додано розрахунок заборгованості.

Проте, відповідно до рекомендацій, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення і радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Між тим, звертаючись в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу, відносно ОСОБА_1 не додано до заяви відповідних договорів про надання послуг за зазначений період або ж інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Наразі з поданої заяви ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу і поданих документів вбачається спір про право, що за правилами п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, відповідно заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження, а тому у прийнятті заяви про видачу судового наказу з приводу заявлених вимог необхідно відмовити.

На виконання вимог ч. 4 ст. 100 ЦПК України про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно постановити ухвалу.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до правил ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 96,100,101 ЦПК України, -

ухвалив:

відмовити у прийнятті заяви публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту електроенергію відносно ОСОБА_1.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участю секретаря Локоткова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської Ради, треті особи Головне управління юстиції у м. Києві, Десята Київська державна нотаріальна контора, Сьома Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської Ради, треті особи Головне управління юстиції у м. Києві, Десята Київська державна нотаріальна контора, Сьома Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні судом було постановлено на обговорення питання про витребування від Сьомої Київської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, що була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

Позивач та представник позивача проти витребування спадкової справи не заперечували.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. Однак від Десятої Київської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника.

Суд, вислухавши думку позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що підлягають витребуванню вказані документи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Беручи до уваги предмет спору, заявлені позовні вимоги і наявні у матеріалах справи докази, а також враховуючи, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, суд вважає, що підлягає витребуванню копія спадкової справи.

За вищевикладених обставинах, керуючись ст. ст. 57-60, 64, 137 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Витребувати від Сьомої Київської державної нотаріальної контори:

-Належним чином завірену копію спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, що була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

У разі неможливості надати вищевказані документи повідомити про це Дніпровський районний суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Витребувану даною ухвалою копію спадкової справи направити до Дніпровського районного суду м. Києва за адресою м. Київ-105, вул. Сергієнко, 3 на №-27, судді Виниченко Л.М. в термін до 11 січня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя Л.М.Виниченко