Справа № 459/4728/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судових засідань Черник Т.І.,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з участю органу опіки та піклування Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, про звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки, та виселення з неї,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням двох заяв від 17.11.2014 року, просив звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, шляхом продажу такої ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з утриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідачів, які зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі. На обгрунтування позову зазначив, що 10 вересня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № CGR0GК00240543, згідно з яким відповідач цього ж дня - 10.09.2007 року отримав кредит у розмірі 20 850,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном поверненням 10.09.2037 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ними був укладений договір іпотеки від 10 вересня 2007 року № CGR0GК00240543, згідно з яким ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2. Майно належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки складає 151 500 грн. 00 коп. Договором іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмета іпотеки, вважає, що їх реєстрація у ньому є порушенням умов договору та ст. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Оскільки, ОСОБА_2І свої зобов'язання по договору належним чином не виконував, у нього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 30.09.2014 року в загальній сумі, з урахуванням відсотків, пені та комісії становить 27150,33 дол. США.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини аналогічні підставам викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Зокрема, ОСОБА_2 пояснив, що він є пенсіонером, на його утриманні є троє неповнолітніх дітей, іншого житла ні у нього, ні його дружини немає. У зв'язку із стрімким зростанням курсу долара стосовно гривні він не має змоги у повному обсязі погашати поточні платежі.

Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області участь у судовому засіданні свого представника не забезпечив, у своєму листі від 28.11.2014 року за № 6944/6-11 зазначив, що укладання договорів про надання споживчих кредитів та іпотеки дорослим особам не є предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини цього Виконкому.

Заслухавши сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

З копії кредитного договору № CGR0GК00240543 від 10.09.2007 року встановлено, що такий був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2.

Згідно з цим договором відповідач 10 вересня 2007 року отримав кредит на придбання житла в розмір 15 000 доларів США, а також на сплату страхових платежів в сумі 5 850,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця, а також 1,2 % від суми наданого кредиту одноразово в момент надання кредиту, з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2037 року включно, що також підтверджується ордером - розпорядженням від 10.09.2007 року та не заперечується відповідачами у судовому засіданні (а.с.14-16, 17).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і останній уклали договір іпотеки від 10 вересня 2007 року, згідно з яким ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3. Майно належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна іпотеки складає 151 500 грн. 00 коп. (а.с.18-20).

ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.09.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 27 150,33 доларів США, з яких 14 616,78 доларів США заборгованість за кредитом; 6 789,51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 805,31 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 3 627,46 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 19,32 доларів США (фіксована частина) та 1 291,95 штраф (процентна складова) (а.с.8-10).

Поданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачами у судовому засіданні не був заперечений, свого розрахунку останні суду не подали.

Пред'являючи позов, позивач послався на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку боржник не погасив, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання ? звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 18.13 договору іпотеки іпоткодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених п.п. 16.7.1, 16.7.2, 16.9 цього договору, а також у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний день; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%; несплати іпотекодавцем більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; іншого істотного порушення умов кредитного договору.

21.08.2014 року на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено вимогу про повернення суми кредиту в повному обсязі або ж у протилежному випадку добровільно виселитися з квартири, що підтверджується копією реєстру поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленням про вручення ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 12,13).

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Згідно з першим реченням ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Цей Закон набрав чинності 07 червня 2014 року з дня опублікування у газеті «Голос України» № 109.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

У судовому засіданні встановлено, що на спірні відносини поширюються положення п.п. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки квартира АДРЕСА_4 відповідає вимогам, зазначеним у ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», та передана в іпотеку як забезпечення зобов'язання її власника - позичальника - ОСОБА_2, який є громадянином України (а.с. 21), останній не дав згоди на примусове стягнення зазначеної квартири, кредит наданий, зокрема, для придбання житла (п. 7.1 кредитного договору) кредитною установою-резидентом України (її місцезнаходження: 490094, м. Дніпропетровськ, вул. Перемоги, буд. 50) (а.с. 22) в іноземній валюті, загальна площа квартири - предмета іпотеки, становить 57,2 кв.м (а.с. 80-82), квартира використовується як місце постійного проживання ОСОБА_2 та його сім'ї, що підтверджується довідкою КП «Комінтех» № 11003 від 06.11.2014 року (а.с. 29), іншого нерухомого житлового майна у власності ОСОБА_2 немає (а.с. 80-82).

Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про належність ОСОБА_2 до осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Отже, відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з нього відповідачів, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. В. Грабовський