Справа №490/1411/15-ц 26.08.2015 26.08.2015 26.08.2015
Провадження №22-ц/784/1982/15
Провадження №22-ц/784/1982/15 Суддя суду 1-ї інстанції - Гуденко О.А.
Категорія 59 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Свіщуком О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Борисенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва

від 19 червня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (далі - ПАТ «Миколаївська ТЕЦ») про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 пред'явила до суду вищезазначений позов, який в подальшому уточнювала, та обґрунтовувала наступним.

Позивачка вказувала, що на час звернення її з позовом до суду вона є власницею квартири АДРЕСА_1. До 24 грудня 2006 року дана квартира належала їй та її матері, яка померла у зазначену дату, у рівних долях (по 1/2 частці). Володільцем особового рахунку у ТОВ ЖЕК «Забота» рахувалася її мати - ОСОБА_5

У листопаді 2009 року нею було отримано від ПАТ "Миколаївська ТЕЦ" пропозицію щодо укладення договору про теплопостачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання та розрахункову книжку на ім'я її померлої матері.

ОСОБА_3 зазначала, що вона склала зауваження на даний договір, зазначивши, які його пункти хотіла б бачити у іншій редакції. Крім того, просила відповідача видати їй розрахункову книжку на її ім'я.

Проте, відповідач її зауважень на договір не прийняв до уваги та розрахункову книжку видати на її ім'я відмовився без надання нею з ТОВ ЖЕК «Забота» довідки Форми №3, в якій вона б зазначалася як володілець особового рахунку.

У 2014 році позивачка звернулась до ПАТ "Миколаївська ТЕЦ" із проханням оформити на її ім'я новий особовий рахунок, щоб вона сплачувала послугу за надання опалення з цієї дати, оскільки відповідач так і не переоформив на неї попередній особовий рахунок та не видав їй розрахункову книжку.

Між тим, відповідач на її прохання здійснив переоформлення попереднього рахунку на неї, а не відкрив на її ім'я нового рахунку, поклавши на неї обов'язок щодо сплати платежів за надані послуги з 2009 по 2014 роки.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_3 зазначала, що вона є споживачем послуг відповідача лише з грудня 2014 року, оскільки до цієї дати особовий рахунок був оформлений на її померлу матір. А тому вважала, що нарахування заборгованості за період з 2009 по 2014 роки є неправомірним.

Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_3 просила визнати неправомірними дії відповідача щодо: 1) зобов'язання її надати довідку за формою №3; 2) невидачі їй розрахункової книжки на її ім'я; 3) відмови укласти договір на її умовах, які повністю відповідають вимогам законодавства; 4) неврахування при здійсненні нарахувань погодної температури; 5) неврахування ним початку та закінчення опалювального періоду, (якщо дати не співпадали з загальновизначеними); 6) використання для обліку оплат споживачів застарілої програми.

Крім того, позивач просила визнати відсутність у період з листопада 2009 р. по листопад 2014 р. договірних правовідносин між сторонами; відновити реквізити по особовому рахунку за цей період за ОСОБА_5 (її матір'ю); зобов'язати відповідача провести службове розслідування по вищезазначеним фактам; списати з особового рахунку НОМЕР_1 заборгованість з жовтня 2009 р. по грудень 2014 р., виключивши здійснені позивачкою сплати; зобов'язати відповідача надати у Контрольно-ревізійну комісію у Миколаївській області для виконання аналізу відомості щодо опалювальних періодів з 2009 по 2014 роки.

Також позивачка просила зобов'язати: 1) Контрольно-ревізійну комісію у Миколаївській області за її участі провести розрахунки переплати споживачами централізованого опалення за період з листопада 2009 р. по другий квартал 2014 р. та вилучити незаконно присвоєні відповідачем кошти; 2) Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та Міністерство енергетики та вугільної промисловості розглянути її розробку по особовому рахунку на централізоване опалення у якості прототипу та забезпечити до кінця другого кварталу 2015 року введення в дію нової електронної програми особових рахунків споживачів.

Позивачка також зазначала про необхідність передачі матеріалів щодо протиправних дій службових осіб відповідача за період з жовтня 2009 р. по грудень 2014 р. до правоохоронних органів для притягнення винних до відповідальності.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що він є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути договори або інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV (далі - Закон №1875-IV) правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

При цьому, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

В той же час, коли споживач, який фактично споживає послуги, відмовиться від укладення такого договору, його зобов'язання щодо відшкодування виконавцю послуг витрат на їх виготовлення чи надання, виникають відповідно до положень ст.11 ЦК України.

Згідно з ст.7 Закону №1875-IV визначення виконавця житлово-комунальних послуг, встановлення цін та тарифів на зазначені послуги належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

Стаття 13 зазначеного Закону визначає, що до житлово-комунальних послуг серед іншого відноситься централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води.

Статтями 20, 21 Закону №1875-IV визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз.7 ч.1 та ч.2 ст.5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, діти війни мають право на 25% знижку при платі за користування комунальними послугами у межах середніх норм споживання. Зазначена пільга надається за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищував величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, збільшену на коефіцієнт 1,1 у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1. До 24 грудня 2006 року дана квартира належала їй та її матері, яка померла у зазначену дату, у рівних долях (по 1/2 частці). Володільцем особового рахунку у ТОВ ЖЕК «Забота» рахувалася її мати - ОСОБА_5

У листопаді 2009 року позивачкою було отримано від ПАТ "Миколаївська ТЕЦ" пропозицію щодо укладення договору про теплопостачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, який було виписано на підставі типового договору.

Між тим, ОСОБА_3 відмовилася його підписувати, пославшись на те, що він не містить умови, що вона як дитина війни має право на пільгу.

10 листопада 2009 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про оформлення на її ім'я особового рахунку у зв'язку зі смертю матері, врахування наявної в неї 25% пільги як дитини війни. При цьому вона відмовилася надати довідку про склад зареєстрованих у квартирі осіб (а.с.8).

Відповідно до рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 15 квітня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 05 червня 2014 року, з 01 жовтня 2009 року по 01 квітня 2011 року ОСОБА_3 отримувала послугу з теплопостачання, але її не оплачувала. У зв'язку з цим в неї був борг на суму 3688 грн.60 коп., який вона частково погасила станом на 20 листопада 2013 року у сумі 3414 грн.34 коп., а не доплачену частину стягнуто судом.

Згідно з відповідями відповідача на ім'я позивачки, на підставі листів ТОВ «ЖЕК Забота» про уточнення подачі опалення у внутрішньобудинкові мережі по особовому рахунку позивачки нарахування оплати за опалення зменшувалося.

16 грудня 2014 року особовий рахунок НОМЕР_1 у ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» був переоформлений на ім'я позивачки як єдиного споживача теплової енергії (а.с.52-53).

Постанови про закриття кримінальних проваджень від 30.12.2013 р. та 12.07.2014 р., винесені слідчими СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за зверненнями ОСОБА_3 щодо неправомірних дій працівників відповідача щодо неї, свідчать, що в діях працівників ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» ознак кримінального правопорушення не виявлено (а.с.95-97, 100-103).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 є правильним.

Оскільки позивачка є дитиною війни і має пільгу при платі за користування комунальними послугами, то при її нарахуванні враховується середньомісячний сукупний дохід сім'ї, а тому вимога відповідача про необхідність надання позивачкою довідки про склад сім'ї була правомірною. Відмова відповідача укласти з позивачкою договір на її умовах також є такою, що не протиріччить законодавству, оскільки наданий ОСОБА_3 для укладання договір розроблений на підставі типового. Крім того, сторони є вільними в укладанні договору і ніхто не має права зобов'язати сторону укласти чи не укласти договір.

Але, зазначене не впливає на взаємовідносини сторін щодо надання послуги та її оплату. З матеріалів справи вбачається, що позивачці надається відповідачем послуга щодо опалення її квартири, а тому вона повинна її сплачувати. Належно оформленої відмови від отримання такої послуги матеріали справи не містять.

За такого, позивачці не може бути зроблено перерахунок нарахування оплати за опалення. До того ж вищезазначеним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.04.2014 р. було визначено суму боргу позивачки перед відповідачем за період 01 жовтня 2009 року по 01 квітня 2011 року.

Усі доводи позивачки зводяться до незгоди оплачувати послуги за опалення до переоформлення на неї у грудні 2014 року особового рахунку.

Однак, як вже було зазначено вище та встановлено у вищезазначеному рішенні суду, яке відповідно до ст.61 ЦПК України є преюдиційним, сам факт отримання позивачкою послуги з опалення тягне за собою обов'язок її оплатити. Відсутність укладеного між сторонами договору не впливає на вказаний обов'язок позивачки.

Що ж стосується інших вимог позивачки до ПАТ «Миколаївська ТЕЦ», то суд також вірно визначив, що вони є безпідставними, оскільки позивачка належними доказами не довела факту порушення її прав з боку відповідача.

Щодо ж позовних вимог до Контрольно-ревізійної комісії у Миколаївській області, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та Міністерства енергетики та вугільної промисловості, то вони не могли бути задоволені, оскільки зазначені установи не були відповідачами по справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки його висновки є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді