Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4497/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 19 Доповідач Борисюк Р. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.

з участю секретаря

судового засідання Мишаковської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 м. Коростень до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 м. Коростень про захист прав споживача,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2014 року, -

встановила:

У червні 2014 року Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1 м. Коростень (далі КВЖРЕП №1) звернулось з даним позовом та після його уточнення просило стягнути з відповідача на його користь 4454 грн. 97 коп. боргу за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та судові витрати.

В обґрунтування позову підприємство зазначало, що відповідач не сплачує кошти за надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у вказаній сумі.

18 вересня 2014 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву, в якій просила скасувати безпідставно нарахований борг в сумі 4018 грн. 65 коп.

Зазначала, що ніяких договорів вона з позивачем не укладала, в квартирі фактично не проживає, послуг не отримує. Своїми діями по нарахуванню боргу позивач порушує Закони України «Про житлово-комунальні послуги», «Про захист прав споживачів». Крім того, вважає вимоги позивача подані з порушенням строку позовної давності.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2014 року первісний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 2021 грн. 82 коп. боргу за надані послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території, судові витрати покладено на позивача. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за пропуском строку позовної давності. Також суд відмовив у задоволенні зустрічного позову за безпідставністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де просить його скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає вимогам закону, зокрема ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України. Зазначає, що розрахунків заборгованості відповідач ніяких не отримувала, актів виконаних робіт не підписувала, договорів між ОСОБА_2 та КВЖРЕП №1 укладено не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, ОСОБА_2 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до рішень Коростенської міської ради на КВЖРЕП №1 покладений обов'язок надання комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкових територій по вищевказаній адресі. Вартість зазначених послуг визначена рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 22.05.2013 року № 194.

Договір між сторонами про надання комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкової території не укладено.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата цих послуг у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст.25 Закону, управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Як убачається із матеріалів справи, КВЖРЕП №1 надаються споживачам наступні послуги: вивезення та захоронення сміття, прибирання прибудинкової території, сходових клітин тощо.

Наявність заборгованості відповідача по оплаті наданих послуг перед позивачем підтверджується розрахунком, що долучений до матеріалів справи (а.с. 10-11).

Зазначені обставини вказують на існування між сторонами цивільно-правових прав та обов'язків.

Суд першої інстанції правильно застосував строки позовної давності у відповідності до вимог ст. 267 ч. 3 ЦК України і задовольнив позовні вимоги частково, стягнувши із відповідача на користь позивача 2021 грн. 82 коп. за період 01 червня 2011 року по 01.06.2014 року.

Посилання апелянта на те, що відповідач не зобов'язана проводити оплату за надані послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території, оскільки у вказаній квартирі не проживає, будь-яких послуг, які надає позивач вона не отримує, договір про надання таких послуг між сторонами відсутній, рахунків на оплату не отримувала та актів виконаних робіт не підписувала, є безпідставними, враховуючи наступне.

ОСОБА_2 є власником зазначеної квартири. Відповідачем чи її представником не надано будь-яких доказів про те, що ОСОБА_2 у передбачений законом спосіб відмовилася від отримання послуг, які надаються позивачем.

Згідно положень ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч.3 п.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом сьомим Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок балансоутримувача будинку плату за надані житлово-комунальні послуги.

Таким чином, законодавцем передбачена необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, і це є обов'язком, а не правом сторін вказаних правовідносин. Відсутність письмового договору між сторонами не є підставою для відмови в оплаті за надані послуги, оскільки відповідач не відмовилася від їх утримання у встановленому законом порядку.

Факт неукладення договору не звільняє ОСОБА_2 від оплати нарахованих платежів і не створює для виконавця надання послуг обов'язку припинення нарахування плати за ці послуги.

Вимогами ч.2 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями Закону України «Про житлові комунальні послуги» передбачено, що у разі неякісного або несвоєчасного надання послуг оформлення претензій споживачів до виконавців здійснюється шляхом складання відповідного акту. Споживач має право викликати представника виконавця комунальних послуг для підписання акта-претензій, де зазначаються строки, види, показники порушень (ст.18 Закону).

Посилання апелянта на ту обставину, що КВЖРЕП №1 вимагає проведення оплати за ненадані послуги належними та допустимими доказами не підтверджені.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, з'ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Тому, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді