Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2706/15 Головуючий у 1 інстанції: Бондаренко І.В.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Садівничого товариства "Таврія" в особі представника ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2015 року у справі за позовом Садівничого товариства "Таврія" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року Садівниче товариство "Таврія" звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що рішенням загальних зборів членів СТ "Таврія" від 19.05.2007 року ОСОБА_4 обрано до складу правління товариства та затверджено його головою. Цими ж загальними зборами на посаду скарбника (касира) СТ "Таврія", за пропозицією ОСОБА_4, обрано його дружину ОСОБА_5 яка поряд з функціями скарбника, зобов'язана була одночасно виконувати функції бухгалтера та забезпечувати ведення належного бухгалтерського обліку СТ "Таврія".

Відповідачі зловживаючи наданими їм повноваженнями грубо порушуючи положення статуту СТ "Таврія" щодо цільового використання коштів товариства до передбачених кошторисом видатків та свідомо ігноруючи вимоги чинного законодавства України щодо порядку ведення бухгалтерського обліку і касових операцій, систематично протягом 2007- 2008 року в різний спосіб привласнювали грошові кошти СТ "Таврія" та витрачали їх на свої потреби.

Крім цього вони не сплачували в касу обов'язкові платежі, допускали факти безоплатного користування електроенергією або неповної оплати її вартості, чим спричинили СТ "Таврія" матеріальну шкоду на загальну суму 7840,40 грн.

Також в 2007 році ОСОБА_4 та його дружина не внесли до каси СТ "Таврія" 150 грн. в якості плати за користування водою з водопроводу СТ "Таврія" чим спричинили матеріальні збитки на загальну суму 150 грн.

В 2008 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 замість 280 грн. членських внесків фактично внесли в касу СТ "Таврія" тільки половину належної до сплати суми, тобто 140 грн. чим спричинили матеріальні збитки на суму 140 грн.

Згодом уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути з відповідачів солідарно 150 грн. в якості несплати за користування водою в 2007 році; 240 грн. в якості несплачених загальних внесків в 2007 році за дві дачні ділянки, при цьому представник позивача пояснив, що визначити конкретно за що саме недоплачені ці кошти неможливо; 140 грн. в якості несплати членських внесків за 2008 рік; 1859,50 грн. в якості не затверджених загальними зборами СТ витрат на придбання бензину та 100 грн. в якості не затверджених загальними зборами СТ витрат на телефонні переговори - за період 2008-2010 років, а всього - 2489,50 грн., а також судові витрати на сплату судового збору 243,60 грн. та комісії за банківські послуги за сплату судового збору в сумі 5 грн..

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду Садівниче товариство "Таврія" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, задовольнивши їх у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог та пропуску строку позовної давності по окремих частинах позовних вимог.

Зокрема, суд послався на те, що за положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом було встановлено та не заперечувалося апелянтом, що відповідачі припинили виконувати покладені на них товариством обов'язки у 2010 році. За актами перевірок ревізійною комісією та актом прийому-передачі документації та матеріальних цінностей будь-яких нестач на час припинення повноважень не встановлено.

Крім того, позовні вимоги, заявлені СТ "Таврія" до відповідачів заявлялися як з приводу вимог до них як до членів товариства щодо сплати недоплачених членських внесків; так і стягнення з витрат на бензин та телефонні розмови, які були здійснені ними під час виконання обов'язків голови правління та бухгалтера.

З посиланням на надані сторонами докази, судом зроблений правильний висновок в частині вимог про стягнення членських внесків та внесків за воду за 2007-2008 роки, про те, що жодними доказами не підтверджена відсутність оплат з боку відповідачів, а відсутність недоплати членських та інших внесків за 2007-2008 роки не встановлена ані актом перевірки фінансово-господарської діяльності СТ "Таврія" за період з 2007 року, складеної ревізійною комісією 27.12.2011 року, ані висновком експертного економічного дослідження, виконаного фізичною особою-підприємцем Дондик.

Розміри та факти наявності або відсутності внесків за викуп насосної станції та оплату за електроенергію правлінню та ревізійній комісії було відомо в 2009 році та в 2010 році.

Отже позивач дізнався про можливе порушення порядку оплати будь-яких внесків, щодо яких заявлено позов ще у 2010 році, хоча позов заявлений 17.11.2014 року з пропуском строку позовної давності.

Так само пропущений строк позовної давності щодо вимог про стягнення витрат на придбання бензину та за телефонні розмови в загальній сумі 1959,50 грн., тому що відповідно до актів перевірок ревізійної комісії СТ "Таврія" в 2008-2010 роках, долучених до матеріалів справи, та згідно акту прийому-передачі документації та матеріальних цінностей від відповідача новому голові правління, будь-яких нестач грошей або матеріальних цінностей не виявлено.

Посилання суду на ст. 233 КЗпП щодо застосування строку позовної давності в трудових правовідносинах, не впливає на законність остаточних висновків суду, тому що судом встановлено пропуск позивачем загального строку позовної давності передбаченого ст. 257 ЦК, яка і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Та обставина, на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, що порушення були виявлені лише 27 грудня 2011 року не спростовує висновків суду, позаяк жодними переконливими доказами не обґрунтоване те, що ревізійна комісія, на висновки якої посилається позивач, була створена та працювала такий тривалий час, що з жовтня 2010 року (з моменту припинення повноважень відповідачами) до грудня 2011 року не могла провести відповідні заходи ревізії та встановити наявність нестач, тоді як за Статутом садівничого товариства "Таврія" ревізійна комісія зобов'язана не менше двох разів на рік перевіряти фінансову та господарську діяльність товариства та звітувати про результати проведених ревізій.

Суд зробив також правильний висновок про те, що, з приводу привласнення будь-яких грошових коштів, належних СТ "Таврія", або фальсифікації протоколів загальних зборів товариства в 2009 році, Правління вказаного товариства до правоохоронних органів не зверталось, і суду не надано доказів того, що у діях відповідачів містяться ознаки кримінальних правопорушень, пов'язаних з привласненням коштів або фальсифікацією фінансово-господарських документів.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Садівничого товариства "Таврія" - відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: