Провадження № 22-ц/783/2206/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказувала, що 02.05.2014 pоку у під'їзді свого будинку на АДРЕСА_1 вона зробила зауваження своїй сусідці ОСОБА_3 щодо неналежної її поведінки. Це зауваження спричинило конфлікт, в результаті якого ОСОБА_3 та її чоловік - ОСОБА_4 нанесли побої, заподіяли їй моральної шкоди.

Просила стягнути із кожного відповідача по 10000 грн. на відшкодування шкоди.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не ґрунтуються на дійсних обставинах, суд неправильно застосував норми матеріального права. Зокрема вказує на те, що довела факт спричинення їй моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстави для часткового її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що сторони проживають у АДРЕСА_1 є сусідами: відповідачі проживають в квартирі, що розташована поверхом нижче від квартири ОСОБА_2

02.05.2014 pоку в під'їзді будинку між сторонами виник конфлікт з приводу зауваження ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_3 щодо неналежної, на думку позивача, поведінки останньої. В ході суперечки відповідачі нанесли ОСОБА_2 побої, чим спричинили моральну шкоду.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України та зазначив, що позивачем ОСОБА_2 не надано жодного належного і допустимого доказу щодо вчинення неправомірних дій відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте цей висновок не ґрунтується на нормах матеріального права і не відповідає матеріалам справи.

Відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина.

При цьому слід враховувати, що цивільне законодавство виходить із принципу вини особи, яка заподіяла шкоду. Тобто доказування відсутності вини лежить на заподіювачу шкоди.

Як випливає із матеріалів справи, зокрема із пояснень ОСОБА_2 і матеріалів кримінального провадження № 7000068 від 02.05.2014 pоку, потерпілій був спричинений забій лівого колінного суглобу.

Оцінюючи висновок №216/14 від 02.06.2014 року судового експерта, колегія суддів вбачає наявність у ОСОБА_2 забою лівого колінного суглобу, що випливає із роз'яснень експерта про те, що «забій» значить те, що їй міг бути нанесений удар, котрий викликав фізичний біль та не залишив сліду.

Пунктом першим частини другої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Отже, факт заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди є доведеним.

Постанову органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 7000068 від 02.05.2014 pоку не можна брати як доказ відсутності вини відповідачів, так як справа була закрита за відсутності в діях ОСОБА_3, ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що підстави цивільно - правової відповідальності ОСОБА_3, ОСОБА_4 за заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди є встановленими, відповідачі не довели відсутності своєї вини у заподіянні такої шкоди.

Разом із цим колегія суддів зазначає, що розгляд справи відкладався, оголошувалася перерва для надання можливості ОСОБА_3 і ОСОБА_4 надати докази, проте відповідачі розпорядилися правами на свій розсуд.

При вирішенні питання про розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди колегія суддів виходить з участі кожного із відповідачів у її заподіянні, а також з характеру і тяжкості страждань позивача, які не були тривалими, не зазнала тілесних ушкоджень. При цьому бере до уваги, що перебування ОСОБА_2 на амбулаторному і стаціонарному лікуванні пов'язана з її перестарілим віком, наявністю хронічних захворювань і не знаходиться в причинно - наслідковому зв'язку з неправомірною поведінкою відповідачів.

Отже, достатнім розміром такої компенсації колегія суддів вважає по 500 грн. з кожного відповідача.

Так як суд першої інстанції безпідставно відмовив у позові, то це рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення по суті спору.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 500 (п'ятсот) гривень, з кожного, на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Судовий збір покласти на відповідачів і стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по 365,4 грн., з кожного, в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: