СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: судді Кицюк В.С.,
за участю секретаря Грінченко Е.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль, -
Посилаючись на те, що він набув право власності на автомобіль на підставах, що не заборонені законом, що підтвердженням укладення договору купівлі-продажу автомобіля є видана довіреність на право розпорядження автомобілем та передача автомобіля в його користування, позивач просить задовольнити позовні вимоги з підстав, передбачених ст.ст. 328, 334, 392 ЦК України (а.с.2-4)
Також слід зазначити, що протягом перебування справи в провадженні суду позивач тричі подавав до суду «позовні заяви про уточнення позовних вимог», зміст яких є аналогічним первісному позову (а.с.12-15, 47-50)
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.19, 21-25, 31-36, 39-40, 42, 44-46)
Натомість позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.51-52)
13.02.2015 судом винесена ухвала про заочний розгляд справи на підставі ст.224-225 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
З матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2013 року ОСОБА_4, діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 06.10.2012 року від імені ОСОБА_3 видав на ім'я ОСОБА_2 довіреність на право розпорядження належним ОСОБА_3 на праві власності автомобілем марки «BMW 316», 1996 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, р.н.з. НОМЕР_2, строком до 06 жовтня 2015 року без права передоручення та з правом виїзду за кордон (а.с.5,7)
Позивачу було передано комплект ключів від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6)
В свою чергу, позивач в кожній поданій «позовній заяві» по даній справі наполягає на тому, що обидві вищезазначені довіреності є чинними, ніким не скасовані і, зокрема, ним в судовому порядку не оспорюються (а.с.44)
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2 ст.11 ЦПК України)
В той же час, згідно ч.1 ст.60 ЦПК України саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач - відповідно своїх заперечень.
Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі згідно п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388 (надалі Порядок), зняли транспортний засіб з обліку в підрозділі ДАІ.
Крім того, відповідно пункту 42 цього Порядку, якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. До вчинення зазначених дій, яким передує подання заяви про зняття автомобіля з обліку та огляд його працівником ДАІ, відповідачі не мали права відчужувати автомобіль, а позивач його придбавати.
Посилання ж позивача на те, що підтвердженням правомірності набуття ним права власності на автомобіль, є видана ОСОБА_4 довіреність від 10 червня 2013 року є безпідставним, оскільки за своєю правовою природою довіреність є угодою на представництво, тому повірений зобов'язується діяти від імені та в інтересах довірителя, і не має права укладати угоду від імені особи яку представляє, в своїх інтересах.
Відтак в даному випадку мають місце правовідносини представництва у зв`язку із укладанням договору доручення на право користування та розпорядження автомобілем, а не купівлі-продажу.
Також суд вважає неспроможними доводи позивача про можливість підтвердження укладання договору купівлі-продажу даного автомобіля показами свідків, тому що частиною 2 статті 59 ЦПК України встановлено імперативне правило, згідно якому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування (а.с.14)
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Сторони не визначили питання про зняття автомобіля з обліку, сплату податків, платежів за огляд автомобіля, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків, а також про оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку, а тому відповідно не досягли всіх істотних умов, визначених законом для укладення договору купівлі - продажу. Оскільки автомобіль на час видачі довіреності не був знятий з реєстраційного обліку, не було сплачено відповідні податки та збори, договір купівлі - продажу не міг бути укладений.
Довіреність на ім`я позивача була видана на право розпорядження автомобілем. Сплата коштів при видачі довіреності в такому випадку може свідчити лише про можливу домовленість сторін про те, що кошти виручені від продажу автомобіля залишаться у особи, на ім`я якої видано довіреність, проте зазначена обставина також не свідчить про домовленість сторін на укладення договору купівлі - продажу автомобіля саме між ними. Позивач, отримавши довіреність на розпорядження автомобілем не став покупцем цього автомобіля та відповідно до вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, згідно з якою представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також інших осіб, встановлених законом і не міг стати стороною за договором купівлі - продажу цього автомобіля.
Оформлення договору купівлі - продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства, а видачу довіреності на транспортний засіб без укладення договору купівлі - продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.
На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 328, 334, 392, 638 ЦК України, ст.ст. 3, 10-11, 59-60, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль - відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з моменту отримання його копії.
Суддя: Кицюк В.С.