Справа № 372/1932/15-ц
Провадження 4-с-26/15
ухвала

Іменем України

08 травня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Рудніцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця звернулась до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та зобовязати відділ державної виконавчої служби виконати рішення суду, посилаючись на невиконання рішення про вчинення певних дій на її користь.

В судовому засіданні скаржниця свої вимоги підтримала, оскільки не виконано судове рішення про знесення огорожі для забезпечення проїзду до її ділянки.

Державний виконавець проти скарги заперечив, посилаючись на обґрунтованість постанови.

Боржник в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав.

Вислухавши скаржника, перевіривши матеріали справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2013 року було задоволено позов ОСОБА_1, усунуто перешкоди у здійсненні права користування ОСОБА_1 права користування на умовах сервітуту земельною ділянкою, розташованою по вул.Центральній, 33 в с.Креничі Обухівського району Київської області, яка належить ОСОБА_2, зобовязано його виділити дорогу шириною 2,5 м довжиною 40 м загальною площею 0,01 га та знести огорожу, що перешкоджає проїзду по цій дорозі до земельної ділянки, розташованої по вул.Центральній, 37-а в с.Креничі Обухівського району Київської області, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Примусове виконання судового рішення здійснювалось відділом державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області.

20 квітня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області було винесено оскаржувану постанову, якою було закінчено виконавче провадження з мотивів невиконання судового рішення боржником на підставі п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.75 цього ж Закону у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Оскаржувана постанова не містить належного вмотивування наявності обставин, визначених вказаними вище нормами законодавства, які можуть слугувати підставою для закінчення виконавчого провадження, зокрема не містить відомостей про неможливість виконання судового рішення без участі боржника.

Суд вважає, що в даному випадку судове рішення можливо виконати без участі боржника, тому достатніх підстав для закінчення виконавчого провадження за п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не мав.

Доводи державного виконавця про складність виконання, неконкретизованість способу виконання судового рішення не можуть слугувати підставою для закінчення виконавчого провадження і не підпадають під дію визначених у оскаржуваній постанові норм права.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскаржуваною постановою порушуються права скаржника як стягувача у виконавчому провадженні, тому вони підлягають судовому захисту.

Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Таким чином, невиконане фактично рішення суду підлягає виконанню повному обсязі, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, виконавче провадження відновленню.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що доводи скарги знайшли підтвердження під час судового розгляду, тому скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити повністю.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 від 20 квітня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 40437056.

Зобовязати відділ державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області відновити виконавче провадження та вжити заходів для виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2013 року року по цивільній справі № 2-88/13 (1018/7996/12).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя М.В.Кравченко