УхвалА

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 5 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 9 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 21 листопада 2000 року працював на посаді сторожа в Херсонській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів № 5. Наказом виконуючого обов'язки директора школи № 105-К від 8 грудня 2014 року його було звільнено з посади на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з появою на роботі у нетверезому стані. Вважаючи своє звільнення незаконним, просив суд поновити його на попередній посаді та стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 9 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те що звільнення ОСОБА_4 за п. 7 ст. 40 КЗпП України здійснено з дотриманням трудового законодавства, порушень не допущено, факт перебування на робочому місці у нетверезому стані доведено, у тому числі особистими поясненнями позивача (а.с.97).

Доводи касаційної скарги про порушення ст. 43 КЗпП України та розгляд проспілковим комітетом подання власника про звільнення ОСОБА_4 безпідставні, крім того 8 грудня 2014 року відбулося повторне засідання профспілки, оскільки 5 грудня 2014 року він не з'явився (а.с.84).

Інші доводи касаційної скарги направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 9 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 травня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта