Справа № 464/4208/15-ц
пр.№ 2/464/1277/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01.09.2015 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Рудакова І.П.

при секретарі Бондар Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача ОСОБА_350 таким, що втратив право на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.07.2013 року. У квартирі крім них, ще зареєстрований ОСОБА_3 з 15.10.2010р. Відповідач у спірній квартирі не проживає з моменту реєстрації, особистих речей у квартирі немає, спільного господарства не веде, не здійснює оплату комунальних послуг. Відповідач зареєстрований однак фактично не проживає у спірній квартирі, що підтверджується актом ЛКП «Житловик-С». Жодних перешкод у користуванні спірним приміщенням відповідачу не вчинялось, будь-якої домовленості про збереження за ним житлової площі за період його відсутності не було, а тому вважають, що такий втратив право користування квартирою.

Позивач ОСОБА_1 та як представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 в судорве засідання не з*явилась, подала заяву в якій вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з*явився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлявся за місцем реєстрації та через засоби масової інформації. Такий в порядку п.9 ч.5 ст.74 ЦПК вважається повідомленим, що дає підставу для проведення заочного розгляду справи, про що суд постановив ухвалу в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.401, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 30.07.2013 року є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, спадкового майна по АДРЕСА_1

Згідно договору про поділ спадкового майна від 30.07.2013р. ОСОБА_3 дістався автомобіль, який входить у спадкове майно, а позивачці та її неповнолітньому синові ОСОБА_2 по ? частки в квартирі АДРЕСА_1, яка також є спадковим майном. За умовами договору купівлі-продажу ? частки квартири АДРЕСА_1 від 31.07.2015р. ОСОБА_1 набула права власності на ? частку продану їй ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які відповідно втратили свої права на власність у спірній квартирі.

Відповідно до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності ОСОБА_1 є власником ? частки у квартирі АДРЕСА_1 по договору купівлі-продажу та ? частки згідно права на спадщину за законом. Відповідно її син непонолітній ОСОБА_2 набув право власності на ? частку квартири в порядку спадкування за законом.

Відповідно до наведеного, позивачі є єдиними співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 950 виданої 23.04.2015р. виданої ЛКП «Житловик-С», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 та братом ОСОБА_2

Судом встановлено, що протягом чотирьох років, відповідач у спірній квартирі не проживає, своїх особистих речей у квартирі не зберігає, за житлово-комунальні послуги не сплачує, що стверджується актом обстеження квартири від 08.05.2015р., складеним комісією ОСББ «Ініціатива».

Таким чином, суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідач, у спірній квартирі не проживає без поважних причин, чим втратив право на користування нею з підстав ч.2 ст.405 ЦК України, а тому позов слід задоволити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі ст.405 ЦК України, та керуючись ст.ст.1, 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою що втратила право на житло - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 Володимироивача 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: