УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Скіф», ОСОБА_5 про захист права на землю, визнання права власності та права на отримання у повному обсязі та своєчасно сільгосппродукції, доходу від продажу сільгосппродукції, плати за оренду землі, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: приватне підприємство «Скіф» про зобов'язання припинити зловживання правом на судовий захист та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 07 липня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив захистити його право на землю, визнати порушення його прав невиконанням відповідачами умов договору про спільну діяльність від 20 вересня 2006 року та ухиленням від його своєчасного виконання; визнати порушеним його право власності та право на отримання в повному обсязі та своєчасно сільгосппродукції, доходу від продажу сільгосппродукції за результатом спільної діяльності та плати за оренду землі (земельного податку, податку на доходи фізичних осіб), переданої відповідачам в межах спільної діяльності в самостійне їх господарювання на ділянці землі площею 500 га в період з 20 вересня 2006 року по 01 червня 2011 року; стягнути солідарно з відповідачів грошову заборгованість в загальному розмірі 25 053 652,54 грн, яка складається з оплати орендної плати за повне, самостійне їх господарювання на ділянці землі площею 500 га в розмірі 509 168,26 грн, з оплати земельного податку в розмірі 233 125 грн, з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 69 390,52 грн, 33% від доходу відповідачів за 2006-2011 роки, в тому числі й від продажу сільгосппродукції, отриманої в межах спільної діяльності в розмірі 24 241 968,76 грн; стягнути солідарно з відповідачів на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 250 000 грн.

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_4 припинити зловживання правом на судовий захист; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 07 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Позивач за первісним позовом, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що позивачем не надані докази на підтвердження даних про те, що сторонами, в порушення умов договору, з 2006 року не проводився щорічний розподіл частки виробленої продукції; не надані дані і про те, чи були отримані доходи від спільної діяльності та в якому розмірі. У зв'язку з чим, позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Висновки судів узгоджуються з роз'ясненнями викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України» № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 07 липня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова