Справа № 454/2849/14 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/2466/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третіх осіб Поторицької сільської ради, управління Держземагенства в Сокальському районі, Держсільгоспінспекції у Львівській області, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельної ділянки та відшкодування майнової і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Усунено перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 10,77 м.кв., що належить на праві власності ОСОБА_4 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку площею 10,77 м.кв. і повернути її ОСОБА_4, та не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні та розпорядженні нею.Вирішено питання судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що вважає його незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування фактичних обставин справи та належної оцінки доказів. Вказує, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що саме з її вини чи внаслідок її неправомірних дій ОСОБА_4 не може користуватись та розпоряджатись земельною ділянкою розміром 10,77 кв.м. впродовж 4 років і що саме вона порушила його право користування спірною земельною ділянкою.

Просить скасувати рішення Сокальского районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Представники управління Держземагенства в Сокальському районі і Держсільгоспінспекції у Львівській області в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомленні належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 179-180), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане ДКП «Червоноградське МБТІ» будинок АДРЕСА_1 Сокальського району Львівської області належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 8)

Згідно акту виносу в натурі плану земельної ділянки від 06.04.1978р. встановлено, що представником архітектурно-планувальної групи при районному архітекторі Сокальського району на підставі рішення загальних зборів колгоспників (уповноважених) колгоспу «Дружба» від 13.02.1978р. №3, рішення депутатів трудящих від 23.02.1978р. №14 проведений в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво забудовнику ОСОБА_6 та винос в натурі габаритів житлового будинку за проектом №Л-71-2Мі, господарські будівлі за проектом №ГБ-76-І, згідно з планом земельної ділянки розташованої в АДРЕСА_2, площею 800 кв.м. (а.с. 10)

Судом встановлено, що відповідно до акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_2, від 30 березня 2011р., складеного комісією в складі Романюка П.Д. - головного спеціаліста юрисконсульта Сокальського відділу земельних ресурсів, Коханчука О.М. - зав.відділу сектору землеустрою, Смика Р.В. - голови Поторицької сільської ради, Березюк Г.Г. - спеціаліста-землевпорядника Поторицької сільської ради, депутата сільської ради - Гулявського І.С. від 30.03.2011р., в результаті обстеження комісією було встановлено, що межі земельної ділянки ОСОБА_2 чітко визначені в натурі парканом з бетонною підмурівкою, які відображені в Державному акті на право власності на земельну ділянку - не відповідають фактичним. Комісія вважає за необхідне визнати його недійсним (а.с. 11).

Як вбачається із копії акту, складеним комісією в складі: голови Поторицької сільської ради - Смика Р.В., спеціаліста-землевпорядника ради - Нирко Б., головного спеціаліста-юристконсульта управління Держкомзему у Сокальському районі Романюка П.Д., встановлено, що ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,0943 га по розмірах, що не відповідають фактичним та з помилкою у описі суміжників земельної ділянки. В результаті встановлено, що на ділянці межі Д-Е гр. ОСОБА_2 межує з гр. ОСОБА_14, а на ділянці Е-А з гр. ОСОБА_4 Крім того на усьому відрізку межі з ОСОБА_4 додатково включено 0,5 м. землі сусідів, а саме: ОСОБА_4 21.54 х 0,5 = 10,11 м. кв.; ОСОБА_15 24,49 х 0,5 м. = 12,24 м. кв. У зв'язку з цим комісія пропонує визнати недійсним Державний Акт на право приватної власності на землю виданий гр. ОСОБА_2 (серія НОМЕР_1) та видати їй новий по фактично існуючих розмірах (а.с. 12).

Рішенням 18 сесії 4 скликання Поторицької сільської ради №238 від 08 жовтня 2012р. затверджено акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 05.10.2012р. (а.с. 15)

Відповідно до свідоцтва про право власності встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,08га, яка розташована в АДРЕСА_3 Сокальського району Львівської області (а.с. 16).

Як вбачається з рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28.12.2011р. визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 виданий на ім'я ОСОБА_2 28.12.2009 року управлінням Держкомзему в Сокальському районі Львівської області, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.11.2013р. та набрало законної сили.

Даним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 управлінням Держкомзему в Сокальському районі Львівської області видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 по розмірах, що не відповідають фактичним та з помилкою у описі суміжників земельної ділянки. Також зазначено, що на усьому відрізку межі з ОСОБА_4 додатково включено 10,11 м.кв.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Окрім того, під час виїзного судового засідання 27.01.2015р. проводились заміри земельних ділянок суміжних землекористувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 Сокальського району Львівської області. Проведеними замірами, спеціалістом відділу Держземагенства в Сокальському районі Бобко Б.С., встановлено, що межі земельної ділянки ОСОБА_4 відповідають кадастровому плану земельної ділянки НОМЕР_3 площею 0,08га. (а.с. 21-24)

Відповідно ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє і користується своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно змісту ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам слід враховувати, що відповідно до ст.55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 в частині усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 10,77 м.кв., що належить йому на праві власності шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку площею 10,77 м.кв. і повернути її ОСОБА_4, та не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні та розпорядженні нею і зобов'язати ОСОБА_2 відновити знесену нею огорожу на межі їх земельних ділянок, суд першої інстанції виходив з того, що збільшення земельної ділянки ОСОБА_2 відбулося внаслідок помилки фахівців землевпорядної організації, яка займалася технічною документацією по виготовленню державного акту на право власності ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

В частині відмови у відшкодуванні майнової і моральної шкоди рішення районного суду не оскаржується і підстав для його скасування передбачених ч.3 ст. 303 ЦПК України колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні районним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська