У Х В А Л А

6 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,
розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_6 про визнання договорів поруки та іпотеки припиненими,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 9 вересня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано припиненими: договір іпотеки, укладений 28 листопада 2007 року ОСОБА_5, ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_8 з однієї сторони та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), з другої сторони; договір поруки, укладений 21 травня 2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; договір поруки, укладений 28 листопада 2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Припинено обтяження нерухомого майна, що належить ОСОБА_5 та передано нею в іпотеку згідно з договором іпотеки від 28 листопада 2007 року.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16 жовтня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року рішення апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції залишено в силі.

У заяві ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, статтей 523, 593, 608, 1282 ЦК України, статтей 1, 3, 17, 23 Закону України «Про іпотеку».

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу від 25 березня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, який, враховуючи положення статтей 523, 608, 1282 ЦК України та статтей 1, 3 Закону України «Про іпотеку», виходив із того, що після смерті боржника за кредитним договором ОСОБА_7, спадщину прийняли його діти: позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6, тому ОСОБА_5 є боржником перед кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зобов'язання ж за спірними договорами поруки та іпотеки є припиненими у зв'язку зі смертю боржника за кредитним договором, оскільки зі смертю боржника припиняється основне зобов'язання, що має наслідком припинення зобов'язань, які мають похідний характер від основного. ОСОБА_5, як поручитель та іпотекодавець померлого боржника за кредитним договором ОСОБА_7, забезпечувати виконання зобов'язання за кредитним договором новим боржником - спадкоємцем ОСОБА_6, не погодилась.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У наданій для порівняння ухвалі від 19 січня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з висновками апеляційного суду щодо задоволення позову у частині про визнання договорів поруки припиненими, у зв'язку з тим, що боржник за кредитним договором помер і поручитель не є спадкоємцем після смерті боржника. Відмовляючи у задоволенні позову у частині про визнання договору іпотеки припиненим, апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що зобов'язання за кредитним договором є невиконаними та строк дії договору іпотеки не закінчився.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У наданих для порівняння постановах:

від 21 листопада 2012 року Верховний Суд України, задовольняючи частково заяву про перегляд, дійшов висновку про те, що внесення змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, є підставою для визнання поруки такою, що припинена. У разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2012_11_20/pravo1/T030435.html?pravo=1>, на припинення зобов'язання за договором поруки таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України;

від 17 квітня 2013 року Верховний Суд України, задовольняючи заяву про перегляд, дійшов висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Порівняння змісту вказаних постанов Верховного Суду України зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у зазначених постановах Верховного Суду України висновках щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_6 про визнання договорів поруки та іпотеки припиненими за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд судового рішення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк