У х в а л а

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом третьої особи ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк» про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Апекс-Банк» (далі - ПАТ «Апекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 червня 2012 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір № ФКЛ/080612/1, згідно з умовами якого та з урахування додаткових договорів, останній отримав кредит в розмірі 565 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19 % на рік терміном до 05 червня 2014 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 900 117 грн 87 коп., яка складається із: 564 615 грн - заборгованість за кредитом, 79 357 грн 84 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 207 778 грн 32 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 535 грн 57 коп. - пеня за прострочення сплати процентів та 31 831 грн 14 коп. - штраф. Ураховуючи викладене, ПАТ «Апекс-Банк» просило стягнути на його користь з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 900 1 17 грн 87 коп.

Третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_5 звернулася суду з позовом до ПАТ «Апекс-Банк» про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що спірний договір було укладено під час зареєстрованого шлюбу її з ОСОБА_5, проте згоди останньому на вчинення правочину який виходить за межі дрібного побутового вона не надавала. Крім того, оскаржуваний кредитний договір ставить її сім'ю у вкрай невигідне становище та призвело погіршення матеріального становища.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, позов ПАТ «Апекс-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Апекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 900 117 грн 87 коп. У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, й ухвалити нове рішення про відмову в позові ПАТ «Апекс-Банк» та про задоволення позову ОСОБА_5

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку, а також, врахувавши обставини справи з дотриманням вимог ст. ст. 212-214 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 303 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 315 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ «Апекс-Банк», виходячи з того, що позичальник за спірним кредитним договором належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з повернення кредитних коштів, у результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на користь кредитора.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що оскаржуваний договір відповідає загальним засадам цивільного законодавства, укладений в належній формі та підстав для визнання його недійсними не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунО.В. Ступак