Справа № 308/6282/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Микуляк П.П.,

при секретарі Остич Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10, державна реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управляння юстиції в Закарпатській області, про визнання недійсними правочинів та скасування державної реєстрації права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою до відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10, державна реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управляння юстиції в Закарпатській області, про визнання недійсними правочинів та скасування державної реєстрації права власності на майно.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що протягом листопада 2012 року січня 2013 року ним було надіслано в різні інстанції та компетентні органи заяви та запити з приводу неправомірності заволодіння невідомими особами житла - квартири за адресою м.Ужгород, вул.Бестужева, 4/66. Згідно отриманої інформації він дізнався, що 23.09.1998 року зазначена квартира була продана гр. ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири №1798, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 Проте, про зазначений правочин ніхто із членів сімї не був обізнаний, зокрема ні він, як син власника ОСОБА_11, ні його мати дружина власника майна ОСОБА_11, які всі разом проживали, а дізнались про це вже після смерті ОСОБА_11

Те, що майно нібито продано і право власності набув новий власник не відповідає вимогам дійсності угод купівлі-продажу, відповідно до чинного законодавства України, зокрема і підставі того, що реальний вступ власності (володіння, користування та розпорядження) цього майна не відбувалось ніколи. Гр.ОСОБА_6 за майже 7 років перебування у її «власності» цього майна ніколи про себе не давала знати.

На протиправність та безпідставність всіх подій повязаних з переходом права власності на майно у попередньому і теперішньому часі вказує і той факт, що відповідно до відповіді голови ЖБК «Космос», яким збудовано багатоквартирний будинок №4 по вул.Бестужева в м.Ужгороді, в якому знаходиться спірна квартира, і який є розпорядником майна документ, яким нібито посвідчено перехід прав власності від кооперативу до ОСОБА_11 ніколи не існувала і не існує, а органом технічної інвентаризації безпідставно здійснено реєстрацію права власності та видачу відповідних документів на вказане майно.

Той факт, що всі члени сімї продовжували проживати в квартирі, місце їх реєстрації не змінювалось, батько ОСОБА_11 ніколи не згадував, що квартира ним продана, та і кошти від нібито проданої квартири ніхто не бачив, на думку позивача, свідчить про те, що цього ніколи не відбувалось з реальної згоди власника чи мало на меті реальні наслідки передбачені угодами, які нажаль існують і сьогодні. За таких обставин, позивач вважає, що зазначений правочин у відповідності до п.1 ст.215 ЦК України має бути визнаний недійсним в судовому порядку.

В подальшому, ОСОБА_12, з використанням прав, що настили після укладення правочину, відчужила квартиру дружині його брата ОСОБА_8 ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу від 01.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, але знов без фактичного переходу квартири від попереднього власника. В 2008 році квартира була перепродана гр.ОСОБА_3 Таким чином, особисто його ОСОБА_5 та його матір ОСОБА_13 було позбавлено права на квартиру, яку свого часу його батько отримав, як член кооперативу, з врахуванням кількості членів сімї.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, визнати недійсними правочини відповідно до яких майно - квартира за адресою м.Ужгород, вул.Бестужева, 4/66, було безпідставно набуте у власність відповідачів, а саме: договір купівлі-продажу квартири №1798 від 23.09.1998 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9, договір купівлі-продажу квартири №1380 від 01.08.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 та договір купівлі-продажу квартири №1087 від 09.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 Зобовязати державну реєстраційну службу Ужгородського МРУЮ скасувати реєстрацію прав власності відповідачів на майно, що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул.Бестужева, 4/66 та зареєструвати право власності на цю квартиру за законними спадкоємцями ОСОБА_11 першого власника майна.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна - квартири за адресою м.Ужгород, вул.Бестужева, 4/66, яку він придбав на законних підставах.

Представник ОСОБА_4 просив відмовити в задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявились повторно, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10, представник реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управляння юстиції в Закарпатській області в судове засідання не зявились повторно, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків:

23 вересня 1998 року між ОСОБА_14, який діяв від імені ОСОБА_11, та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за №1798.

Згідно ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 року, яка діяла в момент вчинення правочину) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові (ч.1 ст.225 цього Кодексу).

За умовами договору від 23.09.1998 року ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_6 придбала належну продавцю на праві власності квартиру №66, що знаходиться в м.Ужгород, вул.Бестужева, 4. Дана квартира належала продавцю ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видане 14.05.1997 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів на підставі довідки ЖБК «Космос» №26 від 12.05.1997 року, зареєстрованого в Ужгородському міжрегіональному бюро технічної інвентаризації за реєстраційним №501 (а.с.118, 119).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про право власності» (який був чинний на момент спірних правовідносин) власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

З досліджених матеріалів справи слідує, що при укладенні оспорюваного правочину ОСОБА_5 діяв від імені власника майна ОСОБА_11 на підставі доручення на продаж квартири від 22 вересня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_15 та зареєстрованого в реєстрі за №3992 (а.с.122). Даним дорученням ОСОБА_11, мешк. с.Медведівці Мукачівського району, вул.Леніна, 65, уповноважив сина ОСОБА_14, мешк. м.Ужгород, вул.Бестужева, 4/66, продати за ціну і на умовах на свій розсуд належну йому квартиру, що знаходиться в м.Ужгород, вул.Бестужева, буд.№4, кв.№66, а також одержувати необхідні довідки і документи в органах і установах, подавати від його імені заяви, підписувати договір купівлі-продажу квартири за нього, одержувати належні йому гроші, а також вчиняти всі інші дії, повязані з цим дорученням. Доручення видане строком на три роки.

Згідно заяви ОСОБА_13, мешк. с.Медведівці Мукачівського району, вул.Леніна, 65, від 23.09.1998 року, посвідченої приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_16 та зареєстрованої в реєстрі за №2486, ОСОБА_13 дала згоду своєму чоловікові ОСОБА_11 на продаж за ціну і на його власний розсуд квартири АДРЕСА_1, яка отримана за час перебування в зареєстрованому шлюбі (а.с.123).

Дані обставини спростовують твердження позивача ОСОБА_5 та його представника щодо відсутності реальної згоди власника майна ОСОБА_11 на відчуження належного йому майна та необізнаності члена сімї дружини власника ОСОБА_13 про відчуження квартири.

На момент укладення оспорюваного правочину від 23.09.1998 року діти подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_13 - ОСОБА_11 та ОСОБА_14 були повнолітніми, останні не являлись співвласниками майна, а тому їх права при відчуженні майна порушені не були.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч зазначеним нормам, позивачем та його представником не надано суду належних доказів, які б свідчили, що в момент укладення між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_11, та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу квартири від 23.09.1998 року були не дотримані вимоги щодо його змісту, волевиявлення учасників правочину та його наслідків, чи укладення такого правочину суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Таким чином, право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 від попереднього власника ОСОБА_11 до ОСОБА_6 перейшло на законних підставах з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстав для визнання цього правочину недійсним у відповідності до визначених главою 3 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 року) вимог, на думку суду, не має.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2005 року ОСОБА_6, будучи власником квартири за адресою м.Ужгород, вул.Бестужева, 4/66, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №1380, відчужила зазначену квартиру ОСОБА_7. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_7, що підтверджується витягом КП «Бюро технічної інвентаризації м.Ужгорода» з реєстру прав власності на нерухоме майно №18974209 від 27.05.2008 р.

9 червня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за №1087, ОСОБА_7 продала квартиру вищезазначене ну квартиру ОСОБА_3 Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_3 04.07.2008 року, що підтверджується витягом КП «Бюро технічної інвентаризації м.Ужгорода» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19415509 від 04.07.2008 р.

При укладенні зазначених правочинів від 01.08.2005 року та 09.06.2008 року сторонами були дотриманні всі вимоги передбачені ст.ст.203, 205, 208, 209 ЦК України щодо їх форми, змісту та нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засідання посилання позивача ОСОБА_5, що оспорювані ним правочини були укладені без наміру створення правових наслідків, тобто без реального переходу права власності на квартиру від попереднього власника до наступних.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, будучи власниками квартири АДРЕСА_2, у певний період, використовували своє право власності на зазначене майно на свій розсуд. Так, ОСОБА_7 проживала у вказаному помешканні разом зі своєю сімєю до моменту її відчуження, ОСОБА_3 з метою усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю звернувся до суду з позовною заявою до суду про усунення перешкод шляхом виселення осіб, які зареєстровані в квартирі ОСОБА_14 та ОСОБА_11, зняття їх з реєстраційного обліку та стягнення спожитих за час фактичного проживання житлово-комунальних послуг. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.06.2012 року по справі №2-5602/11, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Факт не проживання в помешканні, що належить особі на праві власності, не може свідчити про відсутність реального переходу прав власності на майно від попереднього власника до наступного.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсними правочинів, а саме: договору купівлі-продажу квартири від 23.09.1998 року, укладеного між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_11, та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за №1798, договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2005 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №1380, договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за №1087, скасування державної реєстрації права власності на майно квартиру за адресою м.Ужгород, вул.Бестужева, 4/66, та зобовязання зареєструвати право власності на цю квартиру за законними спадкоємцями ОСОБА_11 - до задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, зазначає пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

З досліджених судом матеріалів справи та пояснень позивачка ОСОБА_5 слідує, що про відчуження квартири на підставі оспорюваних ним правочинів він дізнався лише в березні 2012 року отримавши заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15.02.2012 року по справі за позовною заявою ОСОБА_3 про його виселення з квартири за адресою м.Ужгород, вул.Бестужева, 4/66, та зняття з реєстраційного обліку, а до суду позивач звернувся 11 квітня 2013 року. Тобто строк звернення до суду з відповідною позовною заявою ОСОБА_5 не пропущено.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10, державна реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управляння юстиції в Закарпатській області, про визнання недійсними правочинів, а саме: договору купівлі-продажу квартири від 23.09.1998 року, укладеного між ОСОБА_14, який діяв від імені ОСОБА_11, та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за №1798, договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2005 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №1380, договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за №1087, скасування державної реєстрації права власності на майно квартиру за адресою м.Ужгород, вул.Бестужева, 4/66, та зобовязання зареєструвати право власності на цю квартиру за законними спадкоємцями ОСОБА_11 першого власника майна, стягнення судових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Микуляк П.П.