Справа № 368/1054/15-ц
Провадження № 2/368/393/15
Рішення

іменем України

"08" липня 2015 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого: судді Закаблук О.В.

При секретарі: Широкоступ К.М.

З участю учасників процесу:

Позивача: ОСОБА_1

Відповідача: ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

05.06.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким:

- усунути перешкоди у здійсненні її права користування і розпоряджання власним будинком шляхом визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом у будинку № 79 по вул. Київська в с. Стайки Кагарлицького району Київської області.

- судовий збір в сумі 243,60 грн. стягнути з відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В.

11.06.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання.

В судовому засіданні, яке відбулося 08.07.2015 року позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила та просила суд виключити з прохальної частини позовної заяви таку позовну вимогу, як стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп., в решті позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 уточнений позов визнав повністю, йому роз»яснено судом в судовому засіданні процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі.

Суд, вислухавши позивачку ОСОБА_1, яка уточнила позовні вимоги, вислухавши відповідача ОСОБА_2, який визнав уточнений позов, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Стайки Кагарлицького району Київської області, паспорт серії СМ 231611, виданий 27 червня 2000 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, є власником будинку, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Київська, № 79.

Вищевказаний будинок належить позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 лютого 2014 року, яке видано державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області, спадкова справа № 9/2011, зареєстровано в реєстрі за № 477.

Право власності на будинок за позивачкою ОСОБА_1 зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг від 19 лютого 2014 року серії АТ № 248467, індексний номер 17975346.

Після смерті батька позивачки - ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 неодноразово звертався до суду з позовами до позивачки по даній справі, - ОСОБА_1 з метою отримати у спадщину частку будинку, але рішенням Апеляційного суду Київської області від 13.02.2014 року у справі № 22Ц-780/1389/2014 йому було остаточно в цьому відмовлено.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 набула право приватної власності на будинок згідно ст. 328 ЦК України з законних підстав.

На теперішній час в будинку, який належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1, та який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Київська, 79 зареєстровані наступні фізичні особи:

1.Позивачка по справі, - ОСОБА_1;

2. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, син позивачки;

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, - внук позивачки;

ОСОБА_6, - відповідач по даній справі.

Даний факт підтверджується довідкою про склад сім' ї та реєстрацію, яка видана 06.05.2015 року № 382 виконкомом Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Проте, станом на даний час в будинку проживає лише позивачка ОСОБА_1

Відповідач по справі, - ОСОБА_2 у 2002 році виїжджав на заробітки до Росії, повернувся у село Стайки через три роки.

Відразу після повернення в село ОСОБА_2 створив свою сім'ю та добровільно залишив будинок, виїхавши до дружини у с. В.Пріцьки, вул. Солов'їна, буд 15, Кагарлицького району Київської області, де і проживає на даний час.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно виїхав з будинку, забравши всі свої речі, але з реєстраційного обліку не знявся.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідач постійно проживає зі своєю сім'єю у с. В.Пріцьки Кагарлицького району Київської області, до спірної житлової площі на проживання не повертався, що також свідчить про зміну ним постійного місця проживання.

Факт непроживання ОСОБА_2 в будинку з 01 лютого 2014 року до теперішнього часу підтверджується актами обстеження будинку, що складені депутатом Стайківської сільської ради ОСОБА_7 в присутності сусідів та затверджені сільським головою ОСОБА_8

Актами обстеження від 28 лютого 2014 року, 31 березня 2014 року, 30 квітня 2014 року, 02 червня 2014 року, 30 червня 2014 року, 31 липня 2014 року, 01 вересня 2014 року, 30 вересня 2014 року, 31 жовтня 2014 року, 01 грудня 2014року, 31 грудня 2014 року, від 02 лютого 2015 року, 02 березня 2015 року, 31 березня 2015 року.

З вищевказаних письмових доказів вбачається, що з 01 лютого 2014 року до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 (понад 14 місяців) в будинку не проживає.

Реєстрація ОСОБА_2 за місцем проживання в будинку носить лише формальний характер, так як відповідач має інше місце постійного проживання.

При цьому відповідачем порушуються права та інтереси позивачки ОСОБА_1, оскільки наявність формальної реєстрації відповідача у будинку позбавляє позивачку можливості реалізувати своє право на повноцінне розпорядження власним будинком, зокрема, правом на відчуження майна.

Позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості здійснювати своє право власності на власний розсуд незалежно від волі інших осіб, відповідно до вимог ст. ст. 317-319 ЦК України, тому таке право підлягає захисту в судовому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку без поважних причин більше одного року, на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України він втрачає право користування цим житлом, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом в судовому засіданні, ні позивачка ОСОБА_1, ні попередній власник будинку, - ОСОБА_3 не укладали жодних угод з ОСОБА_2 про збереження його прав на користування житлом під час його відсутності.

Як видно з наведених доказів, відповідач ОСОБА_2 більше року не проживає в будинку без поважних причин.

Тому згідно ст.ст. 15, 16, 391, 405 ЦК України, права власника будинку, - ОСОБА_1 підлягають захисту, відповідач ОСОБА_2 може бути визнаний у судовому порядку таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки.

Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ... Право приватної власності є непорушним.»

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має тільки підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 більше року без поважних причин не проживає (відсутній) в належній позивачці на праві приватної власності житлової площі, яка розміщена за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Київська, буд. № 79, тому суд вважає відповідача ОСОБА_9 таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням.

Вищевикладені факти та факт відсутності відповідача за місцем постійної реєстрації стверджується доказами, які судом наведені вище, та які на підставі ст. 64 ЦПК України суд сприймає як належні та допустимі.

Згідно п. 1 ст. 64 ЦПК України, зазначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них. що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Згідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів, його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця Судові витрати.

Що стосується судових витрат, то в зв»язку з тим, що позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнила позов шляхом відмови від стягнення судових витрат з відповідача ОСОБА_2 на її користь, то судові витрати суд залишає за позивачкою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 71. 72 ЖК УРСР, ст.ст. 88, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у належному ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкі ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії СМ 231611, виданий 27 червня 2000 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, на праві особистої приватної власності житловим приміщенням, яке розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Київська, буд. № 79.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України.

Суддя: О.В. Закаблук