Справа № 353/825/15-ц
Провадження № 2/353/347/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Гавриш Я.М.

з участю секретаря Драгомирецької О.М. позивачки ОСОБА_1 відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом перенесення пасіки,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом перенесення пасіки з тих підстав, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. За заначеною адресою їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та відповідно земельна ділянка біля житлового будинку розміром 0, 34 га. По сусідству з нею проживає відповідачка, її рідна сестра ОСОБА_2, яка має в користуванні земельну ділянку площею 0,94 га, а саме: для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та для ведення сільського господарства - 0,69 га. З 2013 року сестра займається бджільництвом і утримує пасіку на своїй ділянці, біля житлового будинку в кількості на даний час - 23 вулики. Пасіка обгороджена парканом з шиферу, висотою 1,72 м на відстані біля 40 м від її житлового будинку та 20 м від господарських будівель.

Вказує, що наявність такої кількості вуликів в безпосередній близькості до житлових будинків, особливо у весняно-літній період, створює їй та власникам суміжних будинків незручності в проживанні та користуванні належними їм земельними ділянками, будівлями, завдає шкоди здоров'ю та шкоди домашнім тваринам. Найбільше від укусів бджіл страдають її чоловік та молодший син, які постійно працюють по господарству та випасають кіз. В кінці червня 2015 р. бджоли покусали чотирирічну козу, яку по сьогоднішній день вони тримають в стайні, а випасають або вдосвіта, або вечером.

Вона неодноразово просила сестру перенести вулики на більшу відстань від її земельної ділянки, житлового будинку, або вивозити у весняно-літній період на кочівлю біля лісу чи в поле. Проте відповідачка не реагувала на її прохання. Тому вона змушена була звертатися із скаргами до сільської ради, в райвідділ міліції та управління ветеринарної медицини в Тлумацькому районі. Управлінням ветмедицини були внесені пропозиції догородити пасіку згідно діючої інструкції, тобто встановити суцільну огорожу вище 2,5 м. Проте відповідачка до сьогоднішнього дня не виконує внесених пропозицій. Також з ініціативи спеціалістів ветмедицини району та агропромислового розвитку РДА, було запропоновано Жуківській сільській раді виділити відповідачці земельну ділянку в оренду під розміщення пасіки на колишній колгоспній пасіці с.Олещин. Відповідачка зверталася із заявою до сесії Жуківської сільської ради про відведення їй земельної ділянки в оренду площею 0,20 га в урочищі «Пасіка» - колишня колгоспна пасіка, але їй було відмовлено по тій причині, що вона межує з одним житловим будинком та городами громадян с.Олещин та було рекомендовано звернутися до Управління Держземагенства в Тлумацькому районі з клопотанням про виділення земельної ділянки для ведення пасіки з земель запасу, які знаходяться за межами населеного пункту. Вказує на те, що ст.15 Закону України «Про бджільництво» передбачено, що фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил. Додатком №5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року встановлено розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств до житлової забудови та прирівнених до неї об'єктів, зокрема, санітарно-захисна зона від пасіки до житлової забудови повинна становити 300 метрів. З посиланням на норми ст.ст. 91, 103, 104, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 391, 1163 ЦК України, ЗУ «Про бджільництво» просить суд зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні їй житловим будинком та земельною ділянкою, призначеною для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться за адресою с.Олещин, вул.Л.Українки, 4, шляхом перенесення вуликів на 300 метрів від її житлового будинку. В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав наведених в позовній заяві. Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що тривалий час перебуває в неприязних стосунках із позивачкою. ЇЇ пасіка на даний час обгороджена парканом із шиферу висотою 2.5 м. Управлінням Держземагенства у Тлумацькому районі вишукана земельна ділянка за межами населеного пункту с. Олещин, для розміщення пасіки. Вона почала роботи з приводу обгородження вказаної земельної ділянки для перенесення пасіки. Разом з тим, правовстановлюючі документи на земельну ділянку нею, ще не виготовленні. Планує перенесення пасіки до літа 2016 р. Просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових докахах по справі, вважає, що в задоволені позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачка на присадибній земельній ділянці площею 0.25 га по вул. Л.Українки, 6 в с. Олещин Жуківської сільської ради Тлумцького району утримує пасіку в кількості 35 бджолосімей (а.с.17, 37,39). Присадибна земельна ділянка відповідачки межує з присадибною земельною ділянкою позивачки по вул. Л. Українки,4 в с. Олещин Жуківської сільської ради Тлумацького району, на якій розміщений житловий будинок господарські будівлі та споруди. Згідно акта комісії Жуківської сільської ради від 09.07.2015 р. вулики з бджолиними сімями відповідачки знаходиться на відстані 40 м від житлового будинку та господарських будівель позивачки (а.с.9). Статтею 15 ЗУ «Про бджільництво» передбачено, що фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно санітарних правил. Відповідно до п. 1.3. "Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл", затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 30 січня 2001 р. N 9, територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. При визначенні розміру площі під пасіку розраховують, що на одну бджолину сім'ю потрібно 30 - 35 кв.м, залежно від способу розміщення бджіл. При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір'ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади, як передбачено Порядком видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки та Порядком реєстрації пасік, затвердженими Наказом Міністерства аграрної політики України та Української академії аграрних наук від 20.09.2000 року № 184/82. З довідки управління ветмедицини в Тлумацькому районі №725 від 24.09.2015р., виданій ОСОБА_2, видно, що їй належить бджолопасіка, яка розташована на її присадибній ділянці та обгороджена парканом висотою 2,50м., зареєстрована в Жуківській сільській раді 16.07.2015 року та на пасіку видано ветеринарний НОМЕР_1 від 14.07.2015 року(а.с.39). Згідно ветеринарно санітарного паспорта на пасіку відповідачки за №121, пасіка благополучна по захворюванню бджіл (а.с.37). Посилання позивачки, що відповідно до Додатку №5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року санітарно-захисна зона від пасіки до житлової забудови повинна становити 300 метрів є необґрунтоване, оскільки ці правила не стосуються пасік фізичних осіб, які розміщені на присадибних земельних ділянок. З оцінки наявних в справі доказів, судом не встановлено факту порушення відповідачкою правил добросусідства щодо утримання пасіки на своїй присадибній ділянці. Пасіка розміщена відповідно до ветеринарно санітарних правил. З огляду на встановлені судом обставини та положення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання ОСОБА_2 перенести вулики на відстань 300 м. від її будинковолодіння не підлягають до задоволення. Питання розподілу судових витрат по справі, суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом перенесення пасіки - відмовити.

Судові витрати по справі віднести на рахунок ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому ст.223 ЦПК України.

Головуючий Я.М. Гавриш