АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Оніщука М.І.,

при секретарі - Абдуллаєвій Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 травня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення пені неправомірно списаних грошових коштів з платіжної картки та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» про стягнення неправомірно списаних грошових коштів з платіжної картки. Збільшивши позовні вимоги (а.с.111-114), просила суд стягнути 45 838,33 грн. матеріальної шкоди та 46 332,08 грн. моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 08 серпня 2011 року між нею та ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» було укладено договір про виготовлення платіжної карти VISA, відкрито поточний рахунок обслуговування фізичної особи у валюті USDта видано платіжну картку VisaCold.

З 13 липня 2014 року по 17 липня 2014 року вона перебувала на лікуванні у місті Стамбул, Туреччина, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті.

17 липня 2014 року позивачкою в межах послуги sms-банкінг було отримано повідомлення на номер мобільного телефону про списання з банківського рахунку грошових коштів у розмірі 1414,92 доларів США. Про вказану подію відповідача «Міжнародний інвестиційний банк» було попереджено в телефонному режимі.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 27 травня 2015 року (а.с.181-185) у позові відмовлено.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3 ( договір про надання правової допомоги від 29 липня 2014 року (а.с.48,49), подала апеляційну скаргу в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про задоволення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, представники відповідача та третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5- скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» було укладено договір про виготовлення платіжної карти VISA, відкриття поточного рахунку і розрахункового обслуговування фізичної особи №. На підставі вказаного договору ОСОБА_3 було відкрито рахунок № НОМЕР_2 у валюті USD та видано платіжну картку VisaCold№ НОМЕР_3. Позивачка ОСОБА_3 є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту.

З 13 липня 2014 року по 17 липня 2014 року позивачка перебувала на лікуванні у місті Стамбул, Туреччина, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті та медичними довідками.

17 липня 2014 року позивачкою в межах послуги sms-банкінг було отримано повідомлення на свій номер мобільного телефону про списання з банківського рахунку грошових коштів у розмірі 1 414,92 доларів США. Про вказану подію відповідача «Міжнародний інвестиційний банк» було попереджено в телефонному режимі.

Позивачка, звертаючись з претензією до відповідача про повернення неправомірно списаних коштів, зазначала, що нею не проводилося ніяких операцій з використанням платіжної картки 17 липня 2014 року (а.с.23).

За результатами проведеного банком розслідування було встановлено, що проведені операції пов'язані з оплатою відео ігр через web-сайт. Операції здійсненні в підприємстві Yandex.Моnеу (Росія) користувачем на ім'я ОСОБА_7 з комп'ютера з ІР адресом НОМЕР_4 для оплати послуг YUPLAY. Встановлено, що дана адреса належить інтернет-провайдеру http:www.tomtel.ru/, яка знаходиться за адресою Росія, м. Томськ, пр. Миру 12-А. Крім того, при проведені операцій були дотримані процедури из обслуговування платіжних карток, а саме: проведені авторизації, отримано коди підтвердження, операції проводились з безпомилковим введенням коду СУУ2, що надрукований на зворотній стороні картки та доступ до якого повинен мати лише держатель картки (а.с.77,78).

Згідно пункту 3.15 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення), держатель платіжної картки зобов'язаний використовувати її відповідно до законодавства України й умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання платіжної картки особами, які не мають на це законного права або повноважень. Держатель платіжної картки зобов'язаний зберігати платіжну картку та інформацію, яка дає змогу користуватись нею (у тому числі ПІН), контролювати рух коштів за своїм картрахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися держателем. Клієнт чи її держатель має негайно повідомити емітента (або визначену ним юридичну особу) про втрату платіжної картки в порядку, передбаченому договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за переказ коштів, ініційований за допомогою цієї платіжної картки, до отримання такого повідомлення, якщо інше не передбачено договором. Емітент (або визначена ним юридична особа) після отримання повідомлення (заяви) має ідентифікувати клієнта (держателя платіжної картки) і зафіксувати дату та час його звернення на умовах, передбачених договором. Порядок і строки подання повідомлення (заяви) та встановлення картки в стоп-лист і її вилучення з нього встановлюються правилами платіжної системи та обумовлюються в договорі.

Крім того, пунктом 3.16 Положення визначено, що емітент зобов'язаний не розкривати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати операції з використанням платіжної картки, нікому, крім її держателя. Емітент зобов'язаний у внутрішніх актах визначити порядок отримання і фіксування повідомлень (заяв) від клієнтів (держателів платіжних карток) про втрату, крадіжку, незаконне використання цих карток для зупинення здійснення операцій з їх використанням. Емітент має право прийняти рішення про тимчасове призупинення здійснення операцій з використанням платіжної картки, а також про вилучення платіжної картки за наявності обставин, що можуть свідчити про неправомірне використання платіжної картки або її реквізитів, користування платіжною карткою не уповноваженою на це особою, в інших випадках, установлених договором. Емітент зобов'язаний повідомити держателя платіжної картки про прийняте рішення в порядку, передбаченому договором. Емітент після надходження від клієнта (держателя платіжної картки) повідомлення (заяви) зобов'язаний зупинити надання дозволу на проведення операцій із застосуванням платіжної картки. Емітент має право в договорі встановити та використовувати ліміти (обмеження) на суми та кількість операцій з отримання готівки із застосуванням платіжної картки.

Згідно Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління НБУ від 30 квітня 2010 року № 223, емітент зобов'язаний забезпечити наявність у договорі таких умов, зокрема, як види платіжних операцій, які клієнт має право здійснювати з використанням спеціального платіжного засобу, порядок розгляду спорів, відповідальність емітента, тощо.

Відповідно до ч.1,3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій на рахунках.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1068 ЦК Українипередбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Пунктом 2.5.3.18 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт може отримати можливість оплати товарів/послуг по Інтернету. При наданні Клієнтом до Банку заяви на розблокування Карткового рахунку Банк приймає рішення про зміну режиму використання Картки.

Як вбачається з п.п. 1.5.12,1.5.13, Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки/рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Відповідальність Банку перед Клієнтом обмежується документально підтвердженим збитком, що виник у Клієнта внаслідок неправомірних дій або бездіяльності Банку, який діє навмисно або з грубою необережністю. За жодних умов Банк не несе відповідальності перед Клієнтом за будь-які непрямі, побічні або випадкові збитки або збиток (у тому числі упущену вигоду), навіть, у випадку, якщо він був сповіщений про можливість виникнення таких збитків або збитку.

Відповідно до пунктів п.6.7,6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління НБУ від 30 квітня 2010 року № 223, емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались або які були виконанні некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності відновляє залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Правовою позицією у постанові Верховного Суду України у справі № 6-71 цс15 від 15 травня 2015 року визначено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру (ПІН) або іншій інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Тобто, п.6.8 наведеного вище Положення № 223 передбачено випадки при яких користувач платіжного засобу несе відповідальність за операції.

Зокрема, спеціальний платіжний засіб було використано з фізичним пред`явленням; була здійснена електронна ідентифікація самого спеціального платіжного засобу та його держателя; незалежно від фізичного пред`явлення та здійснення електронної ідентифікації доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За матеріалами справи, позивачка в період здійснення операцій з її банківською платіжною карткою з 13 липня 2014 року по 17 липня 2014 року перебувала на лікуванні у місті Стамбул, Туреччина, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті.

Відповідно до банківської виписки, позивачка користувалась платіжною карткою в Туреччині 17 липня 2014 року (а.с.30,31).

Суду не надано належних та допустимих доказів стосовного того, що позивачка як користувач платіжної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру, яка дає змогу ініціювати платіжні операції без фізичного пред`явлення платіжного засобу або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя.

Позивачкою ставиться питання про стягнення списаних з рахунку коштів 35 147,31 грн. ( 1414,92 доларів США за курсом долара станом на 11 лютого 2015 року); 3% річних 600,87; інфляційні витрати в сумі 5236,94 грн.; пеня у розмірі 4853,21 грн. (відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

За матеріалами справи судом не було встановлено, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру за платіжною банківською карткою. За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягали частковому задоволенню.

Відповідно до умов договору про виготовлення платіжної картки VISA (п.п.1.1 а.с.15) банк відкриває клієнту рахунок у валюті USD (долар США).

Відповідно до Закону України від 03 липня 1001 року № 1282-ХП «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці, а не іноземної валюти.

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Відтак, у даному випадку не вбачається підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат в сумі 5236,94 грн.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (ст.32.3.2) банк, що списав кошти з рахунку платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитивах, за кожний день, починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Кількість прострочених днів складає 210 з 17 липня 2014 року до 11 лютого 2015 року. Річна процента ставка ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» при короткострокових кредитах - 24% (публічно-оприлюднена інформація банку. Пеня становить - 4853,21 грн. (35147,31х24%:365х210).

Враховуючи наведене, підлягає стягненню на користь позивачки 40 601,39 грн., які складаються з: 35 147,31 грн. безпідставно списаних коштів; 3% річних в сумі 600,87 грн., пені в сумі 4853,21 грн.

Водночас, не підлягає стягненню заявлена позивачкою моральна шкода, яка остання просить стягнути в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаним Законом моральна шкода стягується лише у разі завдання шкоди здоров`ю.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скаргу із скасуванням оскаржуваного, ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 травня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» (інден.код 358100511) на користь ОСОБА_3 (іден.номер НОМЕР_1) 40 601 грн.39 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» (інден.код 358100511) на користь держави судовий збір в сумі 406 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: