Справа № 511/1787/15-ц
Номер провадження: 2/511/629/15
Роздільнянський районний суд Одеської області
07 жовтня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Іванова О. В., за участю секретаря Кирилової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором займу, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 700 гривен та судових витрат: судового збору в розмірі 243.60грн., та правової допомоги в розмірі 250 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 одержавши від нього гроші в сумі 700 грн., написала власноручно розписку про зобовязання повернути їх до 17.05.2015 року, але до теперішнього часу гроші не повернула. Саме з цих підстав позивач вважає, що його права були порушені, за захистом яких звернувся з цим позовом до суду.
Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву згідно якої підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі, справу розглянути у його відсутність. У разі неявки відповідачки без поважної причини не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. (а.с.23).
Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.12,19). Двічі до суду не прибула, будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві - суду не надала.
Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.27).
Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Між сторонами 17 квітня 2015 року в письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачці у власність 700 гривен, а відповідачка зобов`язалася повернути борг позивачу в строк до 17 травня 2015 року.
Наведене підтверджується оригіналом розписки, а також поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, та наданими до неї документів в підтвердження його матеріального стану, а саме: копією свідоцтвом про державну реєстрацію його як фізичної особи підприємця(а.с.4-5), довідкою про склад сімї, на його утриманні пятеро дітей та мати ОСОБА_3, яка являється пенсіонером по інвалідності(а.с.8).
Не дивлячись на це відповідачка прийнятого на себе зобовязання не виконала.
Станом на день розгляду судом цієї справи відповідачка свого зобов`язання не виконала і не повернула позивачу суму боргу.
За ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У підтвердження вимог названого закону сторони оформили розписку про передачу та отримання коштів, яка ніким не була оскаржена (а.с.6).
Згідно вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Сторонами за договором позики визначено строк повернення всієї суми позики впродовж місяця після дати 17.04.2015 року.
Відповідно статті 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, однак, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, а згідно ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Оцінивши належні та допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає:
- сума боргу у розмірі 700 гривен.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору.
Відповідачці, суд пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у неї докази на спростування доводів викладених в позовній заяви (а.с.11, 12, 19), що було проігноровано відповідачкою.
Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, відповідачка знехтувала своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України, сторона, проти якої постановлено судове рішення, має відшкодувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені витрати на правову допомогу. При цьому відповідно до ч.2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-VІ затверджено граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною …. Не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
За надання правової допомоги під час підготовки та подання позовної заяви до суду позивач сплатив 250.00 гривен, що підтверджується квитанцією (а.с.9).
Мінімальна заробітна плата з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року становила:
1 218.00 грн. х 40 % = 487.20 грн.( на підставі Закону України від 28.12.2014 р. N 80-VIII).
На підставі викладено, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати повязані з наданням правової допомоги під час підготовки та подачі позовної заяви до суду у розмірі 250.00 гривен, оскільки зазначена сума не перевищує граничного розміру компенсації витрати на правову допомогу.
З цих же підстав та зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача 243.60 гривен судового збору, які були сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с.1).
Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 84, 88, 130, 131, 208, 209, 212-215, 223-228, 294 ЦПК, ст.ст. 70, 524, 526, 533, 610, 611, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором займу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт КМ № 660481 виданий Роздільнянським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікувати фізичну особу не можливо(згідно довідки Міністерства доходів та зборів від 16.07.2015 року) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5:
- заборгованість за договором позики від 17.04.2015 року в розмірі 700 гривен (сімсот гривен),
- витрати на правову допомогу у розмірі - 250.00 гривен (двісті пятдесят гривен),
- судовий збір 243.60 гривен (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Роздільнянського районного суду Одеської області про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О. В. Іванова