Категорія 48Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Вавшка В.С., Колоса С.С.,
при секретаріПантелеймоновій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів,

за апеляційними скаргами ОСОБА_7, ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 1 грудня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 1 грудня 2014 року зазначений позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини зі всіх видів доходів ОСОБА_6 щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 заперечує через їх безпідставність та просила відхилити його апеляційну скаргу.

ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі також посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги про зменшення розміру аліментів до 1/8 частини усіх його видів заробітку задовольнити у повному обсязі. Апеляційну скаргу ОСОБА_7 просив відхилити через безпідставність її доводів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення останніх виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Звертаючись в суд та ставлячи питання у позові про зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/4 частини від усіх видів доходів до 1/8 частини на утримання дитини позивач, як це вбачається із змісту позовної заяви, посилається на зміну сімейного стану, а саме одруження з ОСОБА_10 26 лютого 2008 року, а також народження двох дітей - синів ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Задовольняючи позов частково та зменшуючи розмір аліментів з 1/4 частини від усіх видів доходів до 1/6 частини на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8, суд першої інстанції правильно виходив із встановлених обставин про те, що у ОСОБА_6 дійсно змінився матеріальний стан, оскільки він одружився з ОСОБА_10 та в них народилося двоє малолітніх дітей - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, які знаходяться на утриманні ОСОБА_6 Останній не спроможний сплачувати аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку, оскільки після сплати цього розміру аліментів його доходів не вистачатиме для забезпечення двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу та непрацюючої дружини. Також при вирішенні цього позову суд урахував скрутне матеріальне становище відповідача, зокрема те, що на її утриманні знаходиться двоє дітей, що вона працює неповний робочий день та отримує відповідну невелику зарплату 0,5 ставки, що інших доходів у неї немає, а тому, з урахуванням цього, суд й задовольнив позовні вимоги частково.

Зі змісту судового рішення та матеріалів справи вбачається, що норми матеріального права при вирішенні справи судом застосовані правильно, а доводи обох апеляційних скарг є безпідставними.

Відповідно до положення частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається і не оспорюється відповідачем, що після визначення судом 16 січня 2007 року ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від всіх видів заробітку, у ОСОБА_6 змінився сімейний стан, оскільки останній одружився з ОСОБА_10 26 лютого 2008 року (а.с.3-4).

Крім того, встановлено і це вбачається із наданих доказів, що у ОСОБА_6 змінився матеріальний стан через народження у нього від другого шлюбу двох дітей, сина ОСОБА_11 у 2008 році та сина ОСОБА_13 у 2013 році. Факт народження дітей та знаходження їх на утриманні у ОСОБА_6 не заперечується відповідачем.

Виходячи із вказаних обставин суд дійшов правильного висновку про необхідність зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_6 аліментів та дійшов правильного висновку про розмір цього зменшення, а саме з ? до 1/6 частки від його заробітку (доходу).

Доводи апеляційних скарг не можна визнати такими, що спростовують висновки суду. Такі доводи не дають підстав для скасування чи зміни правильного по суті та справедливого судового рішення.

Так, посилання відповідача на недобросовісність позивача у відносинах з оплати раніше присуджених аліментів, допущення ним заборгованості та інше, не має правового значення при вирішенні цього позову, оскільки вказані відповідачем обставини відносяться до виконання іншого судового рішення.

Наявність у ОСОБА_7 утриманців, крім дитини на утримання якої йдеться у рішенні, зокрема непрацездатних батьків, тітки та дитини від першого шлюбу, на що вона посилається у апеляційній скарзі, не є тією обставиною, яка має вирішальне значення для прийняття рішення у цій справі, оскільки зміст частини 1 статті 192 СК України, за положенням якої вирішувалась справа, не передбачає при вирішенні справи урахування таких обставин. Вказана норма матеріального права передбачає встановлення та урахування судом обставин щодо зміни матеріального або сімейного стану позивача (платника або одержувача аліментів), яким у цій справі є платник аліментів ОСОБА_6

Щодо обставини частих та тривалих хвороб дитини - ОСОБА_8, на що посилається ОСОБА_7, то такі обставини можуть бути предметом дослідження і можуть мати значення у справі за позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, відповідно до положень статті 185 СК України.

Наведені у апеляційній скарзі ОСОБА_6 доводи також не можна визнати обґрунтованими і такими, що дають підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення його позову повністю.

Так, посилання ОСОБА_6 у апеляційній скарзі на стан здоров'я його двох неповнолітніх дітей, як на підставу для задоволення його позову повністю, не можна визнати тими доводами, через які його позов підлягає задоволенню повністю. Вказані позивачем обставини можуть судом ураховуватися при вирішенні справи, проте вони не є вирішальними, оскільки навіть за вказаних обставин старший син позивача - ОСОБА_8, не може бути позбавленим належного та достатнього утримання з боку його батька.

Також безпідставними є доводи позивача про неповне з'ясування судом обставин справи, оскільки, як вбачається із матеріалів справи та змісту судового рішення, суд урахував всі обставини справи необхідні для вирішення цього спор, а також правильно не урахував обставин, які не мають значення для вирішення цієї справи. При вирішенні справи суд правильно з'ясував обставини ураховуючи положення частини 1 статті 10 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до роз'яснень даних у абзацах 3 та 4 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Виходячи із зазначеного, всі доводи ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі є неспроможними і не дають правових підстав для зміни рішення суду на користь позивача.

Отже, оскаржуване рішення суду є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 1 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/ С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук