Головуючий суду 1 інстанції - Костроба Ю.Ю.
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 414/1673/14-ц
Провадження № 22ц/782/518/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Фарятьєва С.О., Кострицького В.В.

при секретарі - Козубській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 06 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Кремінської міської ради Луганської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 06 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кремінської міської ради Луганської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкодибуло відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач 01 серпня 2013 року уклав з Кремінською міською радою Контракт про те, що громадянин ОСОБА_2 призначається на посаду керівника КП «КРЕМІННА-КОМУНСЕРВІС» терміном з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2014 року включно (а.с.3-4).

Можливості пролонгації угоди зміст Контракту не передбачає.

Про закінчення терміну дії Контракту та небажання укладати аналогічну угоду на наступний термін Кремінська міська рада ОСОБА_2 неодноразово повідомляли у письмовому вигляді (а.с.9, 28-30, 32).

Розпорядженням міського голови м.Кремінна № 107/5-2 від 01 серпня 2014 року дія Контракту з ОСОБА_2 була припинена (а.с.22), а звільнений відповідно до п.8 ст.36 КЗпП України позивач з посади керівника КП «КРЕМІННА-КОМУНСЕРВІС» був розпорядженням міського голови м.Кремінна № 140/5-2 від 16 вересня 2014 року, оскільки саме по цей день ОСОБА_2 знаходився у продовженій у зв'язку зі знаходженням його на лікарняному щорічній відпустці (а.с.5, 10, 11, 24-27, 31, 84, 85).

Таким чином після 01 серпня 2015 року позивач до виконання своїх трудових обов'язків, передбачених зазначеним Контрактом, не приступав, а Кремінська міська рада категорично заперечувала проти продовження трудових відносин між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

При таких обставинах, на думку колегії суддів, посилання апелянта на необхідність застосування судом положень ч.1 ст.39-1 КЗпП України є безпідставними.

Також, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу посилання апелянта на факт здійснення йому відповідачем нарахувань та виплат в період з 01 серпня 2014 року по 14 вересня 2014 року, оскільки такі виплати здійснювались ОСОБА_2 не за фактично здійснену ним саме в зазначений період часу роботу при виконанні трудових обов'язків.

Крім того, суд першої інстанції у повній відповідності до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України прийняв до уваги правову позицію, висловлену 26 грудня 2012 року у судовому рішенні Верховного Суду України у справі № 6-156цс12, прийнятому за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, щодо звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також в період перебування у відпустці.

При таких обставинах місцевий суд, ухвалюючи судове рішення у справі, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кремінської міської ради Луганської області про поновлення на роботі.

Що до позовних вимог ОСОБА_2 до Кремінської міської ради Луганської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, то зазначені позовні вимоги є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі, а тому задоволенню також не підлягають.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, будь-яких належних доказів на підтвердження своїх доводів апелянт суду не надав, тому судом першої інстанції постановлене правильне по суті і справедливе рішення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: