№ 201/9434/15-ц
провадження 2-з/201/275/2015
УХВАЛА

06 липня 2015 року м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, стягнення витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 червня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна, стягнення витрат.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2015 року в задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору по справі відмовлено.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2015 року позовну заяву залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків в позовній заяві, які ним було усунуто.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Ухвалами судді від 12 червня 2015 року, 18 червня 2015 року та 26 червня 2015 року було повернуто заяви про забезпечення позову.

Представником позивача 03 липня 2015 року до суду знову було подано заяву про забезпечення позову в якій він просить суд до виконання рішення суду по цій справі заборонити відчуження та обтяження рухомого і нерухомого майна набутого в період шлюбу з позивачем, а саме в період з 08 серпня 1998 року по 16 червня 2015 року, яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 та заборонити відповідним державним органам здійснювати у будь-який спосіб реєстрацію, перереєстрацію, обтяження чи інші зміни в реєстрах стосовно зареєстрованого за особою 2 майна чи майнових (речових), в тому числі, але не виключно, прав на: будь-яке майно, прав на корпоративні права або частки (внески) у господарських товариствах, транспортні засоби, судна, човни двигуни, спеціалізовану техніку, зброю і її приналежності, які набуто чи зареєстровано у період з 08 серпня 1998 року по 16 червня 2015 року і які відносяться до спільного майна подружжя, що підлягає поділу, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та предметом спору є майно набуте подружжям під час шлюбу, яке зареєстровано за відповідачем, також зазначає, що позивачу стало відомо, що відповідач має наміри продати частину спірного майна, а тому вважає, що під час розгляду справи останній може розпорядитися та відчужити дане майно, в звязку з чим є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову, проте надане суду клопотання не відповідає вимогам даної статті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначяено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову в ній не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову, а також, те що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є співмірним з позовними вимогами; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно між сторонами виник спір щодо зазначеного майна та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози відчуження майна відповідачем на користь третіх осіб, а лише містяться посилається на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є субєктивним припущенням сторони позивача, тобто з зазначеного витікає, що заява немотивована та до неї не додані додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним вказану заяву повернути, оскільки вона була подана без додержання вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 151, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, стягнення витрат.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя