справа № 408/2954/15- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Філіпенко Л.П.

при секретарі Мірошнік Г.Г.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 29 квітня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області актовий запис № 136. Від шлюбу сторони мають двох дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони не проживають однією родиною у зв'язку з непорозуміннями, які виникали в родині, щодо різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу, на думку позивачки, є неможливі. Діти проживають з матір'ю, спір про поділ майна відсутній.

До судового засідання сторони надали заяви з проханням розглянути справу в їх відсутності, позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи єдиний намір сторін припинити шлюбні стосунки, суд вважає можливим не надавати сторонам строк для припинення, так як строк може дати позитивних наслідків лише у разі бажання хоча б одного із сторін зберегти родину. На даний час бажання сторін зберегти родину відсутні. Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою, як слідує з позову, спір про їх місце проживання між сторонами відсутній.

Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, які наведені у позовної заяві, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, та інтересах їх спільних дітей.

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст.ст.21, 24, 110 - 112 СК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «ОСОБА_1») 29 квітня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області актовий запис за № 136.

При розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище, яке вона отримала у зв'язку з реєстрацією шлюбу - «ОСОБА_1».

Рішення, яке набрало законної сили, надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

У день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу шлюб припиняється.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копі до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд.

Суддя: Л.П.Філіпенко