Справа № 2/489/1753/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2015 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача Прокоф`єва І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що між ОСОБА_2 та Банком 27.09.2004 р. було укладено Кредитний Договір, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. на термін до 15.09.2005 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки, передбачені Договором. Відповідно до умов договору відповідач повинен щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією та інших витрат згідно кредитного договору.

Також між відповідачем ОСОБА_3 та Банком було укладено Договір поруки в забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним Кредитним Договором.

У встановлений договором строк відповідачі свої зобовязання за Кредитним договором та Договором поруки не виконали, в звязку з чим, станом на 12.03.2015 р., утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 37 817 грн. 32 коп.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 на його користь заборгованість в розмірі 37 817 грн. 32 коп. за кредитним договором № 132ЭГ/2004 від 27.09.2004 р., а також судові витрати.

Представник ПАТ КБ ПриватБанк в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, посилався на виконання зобов`язань в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27.09.2004 р. між ОСОБА_2 та ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено Договір № 132ЭГ/2004, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Відповідно до умов Договору Позичальник зобовязувався використовувати кредит для споживчих цілей, повертати кредит і сплачувати відсотки згідно Графіка погашення кредиту та відсотків, який є невідємною частиною даного договору, комісії та винагороди, штрафу та пені в обумовлені даним договором строки.

Згідно Додатку № 1 до Кредитного Договору № 132ЭГ/2004 від 27.09.2004 р. Позичальник зобовязується виплатити Банку суму кредиту та відсотки за ним в період з 15.10.2004 р. по 15.09.2005 р.

12.02.2005 р. між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки - в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним Договором № 132ЭГ/2004 від 27.09.2004 р. Відповідно до умов Договору поруки Поручитель відповідає перед Банком за виконання обовязків за Кредитним Договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Проте в порушення умов, передбачених Кредитним договором, у встановлений строк відповідач ОСОБА_2 грошові зобовязання перед Банком не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням.

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_5 заборгованості, станом на 12.03.2015 р. заборгованість відповідача ОСОБА_2 складає 37 817 грн. 32 коп., а саме: 2 381 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом, 15 390 грн. 33 коп. заборгованість за відсотками по користуванню кредитом, 20 045 грн. 90 коп. заборгованість з пені.

Проте, 19.10.2007 р. Апеляційним судом Миколаївської області було змінено рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва від 07.06.2007 року та постановлено Рішення, відповідно до якого позов ЗАО «Приват Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було задоволено частково. З відповідачів на користь Банку стягнуто 8 105 грн. 99 коп., з яких 4 278, 59 заборгованість за простроченим кредитом, 3 527, 40 грн. заборгованість за простроченими процентами, 300 грн. пеня, а також судові витрати.

Відповідно до наданого представником позивача у судовому засіданні розрахунку заборгованості та пояснень, рішення суду було повністю виконано останнім платежем - 12.09.2012 року.

Таким чином, рішенням Ленінського суду було стягнуто з боржника борг за тілом кредиту, за процентами та пеню.

Отже, після ухвалення судом рішення, до подачі даного позову, позивач продовжував нараховувати проценти та пеню, які просить стягнути, також просить неправомірно стягнути тіло кредиту, яке вже було стягнуто, усього в загальному розмірі 37 817 грн.32 коп., незважаючи на те, що строк дії договору сплинув 15.09.2005 року.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку .

Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпувається зміст зобовязання ( ст.510 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст.611 ЦК України)

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом забов`язання ( неналежне виконання) ( ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`зання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» ( ст.ст.530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Зобов`язання, строк ( термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події ( ч.1 ст.530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики ( разом з нарахованими процентами ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз.1,2 п.17 Постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 судам розяснено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом ( ч.1ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема,зазначені у ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст.625 ЦК України, оскільки зобовязання залишаються невиконаними належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України.

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також закінчення строку його дії, виключає можливість нарахування відсотків за користування кредитом і пені, поза строком дії кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню через їх безпідставність.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212 - 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: