Справа №583/533/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Ярошенко Т. О.
Номер провадження 22-ц/788/911/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

.

13 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2015 року в частині повернення позовної заяви щодо вимоги про позбавлення батьківських прав

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Охтирська районна державна адміністрація Сумської області, як орган опіки та піклування,

про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2015 року, зокрема, позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Охтирська районна державна адміністрація Сумської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, повернуто позивачці.

Повернуто ОСОБА_5 судовий збір 243,60 грн. згідно квитанції №0. 0. 341999384.1 від 25 січня 2015 року, банк одержувача Охтирське УК/Охтирський район 22030001, код одержувача 37981563, банк одержувача ГУДКСУ у Сумській області МФО 837013, розрахунковий рахунок 0013, призначення платежу: судовий збір код 26440802.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

По суті доводить, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу не врахував ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 22, 55,124, Конституції України, ст.ст. 110, 114 ЦПК України, ст. 118 СК України інших нормативно-правових актів України та п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ». Вказує, що з вказаною позовною вимогою вона звернулася до належного суду за правилом альтернативної підсудності, відповідно до останнього відомого місця проживання відповідача.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що в позовній заяві позивачка зазначає адресу відповідача АДРЕСА_3, але разом з тим в тексті позовної заяви зазначає, що ОСОБА_4 проживав АДРЕСА_2, а на даний час місце проживання або перебування ОСОБА_4 їй не відоме.

Згідно відповіді Охтирського МС УДМС України в Сумській області ОСОБА_4 зареєстрованим та знятим з реєстраційного обліку не значиться на території м.Охтирка та Охтирського району.

З доданих матеріалів до позовної заяви вбачається, що відповідач не проживав у АДРЕСА_4 за вказаною позивачкою адресою, а лише маються дані щодо самої позивачки та її дітей.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що останнім відомим місцем проживання відповідача, як вказує позивачка є АДРЕСА_3, тому позов у частині позовних вимог до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав не підсудний Охтирському міськрайонному суду Сумської області, таким чином в цій частині позов у відповідності до положень п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України необхідно повернути позивачці для звернення до належного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Частиною 9 ст. 110 ЦПК України, передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року №3, зокрема, роз'яснено, що якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема передбачено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;

особа - фізична особа;

реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла;

довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Охтирське МС УДМС України в Сумській області, відповідно до запиту суду першої інстанції №583/533/15-ц від 26 лютого 2015 року (а.с. 7) письмово повідомило, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрованим та знятим з реєстраційного обліку не значиться на території м.Охтирка та Охтирського району (а.с. 26).

У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази того, що відповідач ОСОБА_4 реєстрував у Єдиному державному демографічному реєстрі місцем проживання або перебування адресу, яку зазначила позивачка: АДРЕСА_3, чи будь-яку іншу адресу на яку поширюється територіальна підсудність Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Крім того, відповідно до листа ДМС України Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області Ленінського районного відділу у м. Харкові №6316/201-151 від 03 квітня 2015 року зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є - АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Відповідно до п. 37 вищевказаної Постанови, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Справа про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає розгляду судом за правилами загальної підсудності (ст. 109 ЦПК України), а справа про стягнення аліментів на дітей може розглядатись судами як за правилами загальної так і альтернативної підсудності.

Вищезгадані справи (позовні вимоги) не є однорідними. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дітей, але у випадку, коли позов про позбавлення батьківських прав подано з дотриманням правил загальної підсудності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала відповідає також ст.ст. 1, 3, 107, 126 ЦПК України.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, зокрема, передбачено, що позовна заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що оскаржувана ухвала порушує права позивачки на справедливий суд закріплене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України не заслуговують на увагу, оскільки позивачка має можливість реалізувати своє право шляхом звернення до належного суду за територіальною підсудністю в порядку передбаченому процесуальним законодавством. Такий суд і є незалежним та безстороннім, встановлений законом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судді першої інстанції, що справа за позовною вимогою до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав не підсудна Охтирському міськрайонному суду Сумської області, тому і інші доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 219, 291, 303, 304, 307, 308, п. 1 ч. 1 ст.312, ст. ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

.