22-ц/775/735/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Копилова Л.В.
Суддя-доповідач Попова С.А.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А,

суддів Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А.,

при секретарі Костенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за поданням Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилаючись на наступне. На виконанні у ВДВС перебуває зведене виконавче провадження у відношенні ОСОБА_2: виконавчий лист № 2/265/1240/14 від 18.07.2014р. про стягнення з боржника на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості по кредитному договору - 242384,58грн., судового збору - 2423,85грн.; судовий наказ № 2н/265/490/14 від 28.07.2014р. про стягнення на користь ЖБК «8 Марта» заборгованості - 1123,05грн., судового збору - 121,8грн.; постанова ДАІ № АА2 631092 від 10.11.2013р. про стягнення в дохід держави штрафу - 850грн. Боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання вказаних рішень.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 травня 2015 року подання Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ задоволено: тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 30.05.2014р. про стягнення з нього на користь ПАТ «Держаний експортно-імпортний банк України» заборгованості і судового збору в загальній сумі 244808,43грн.

В апеляційній ОСОБА_2 посилається на те, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення боржника ОСОБА_2, який підтримав доводи скарги, пояснення представника Орджонікідзевського ВДВС - Гладкової О.О., яка залишила розв'язання скарги на розсуд суду у відповідності з вимогами закону, дослідивши письмові матеріали справи за поданням і справи № 265/2800/15-ц, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з таких підстав.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, на виконанні Орджонікідзевського ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження: 1) ВП № 41924950 за постановою ДАІ серії АА2 № 631092 від 10.11.2013р. про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в дохід держави у розмірі 850грн.; 2) ВП № 44302988 за судовим наказом № 2н/265/490/14 від 006.06.2014р., виданим Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЖБК «8 Марта» заборгованості у розмірі 1123,05грн., судового збору у розмірі 121,8грн.; 3) ВП № 44325792 за виконавчим листом № 2/265/1240/14, виданим Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за рішенням від 30.05.2014р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором 242384,58грн. та судового збору у розмірі 2423,85грн. - виконавче провадження відкрито 08.08.214р.

Приймаючи рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві на виїзд за межі України, суд виходив з доведеного факту невиконання боржником грошових зобов"язань перед банком і його ухилення від виконання рішення суду.

З такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст. 313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За положеннями п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно із цим Законом у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов"язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 6 п. 5).

В суді апеляційної інстанції боржник ОСОБА_2 пояснив, що він із сім'єю поїхав з Маріуполя в серпні 2014 року в час активної фази АТО і з вересня 2014 року проживає в Криму. Лише у червні 2015 року, намагаючись виїхати з Маріуполя до Криму, він довідався про наявність відносно нього судового обмеження у виїзді. З'ясувавши наявність виконавчого провадження щодо нього, одразу сплатив присуджений борг ЖБК і штраф в дохід держави. Разом з тим, арештовану іпотечну квартиру в порядку забезпечення його валютного кредиту, на яку розповсюджуються дії мораторію, зараз реалізувати неможливо й через те, що публічні торги в Донецькій області не відбуваються.

Виконання боржником судового наказу зі стягнення заборгованості на користь ЖБК «8 Марта» і постанови ДАІ підтверджено квитанціями від 19.06.2015р. (а.с. 42-43).

Даними паспорту боржника (а.с. 41) підтверджено періодичні в'їзди з Криму на материкову частину України у жовтні, листопаді, грудні 2014р. і лютому 2015р.

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

Проте, саме самостійне невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

За роз'ясненнями, що містяться в абз. 7 п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в листі від 01.02.2013р. "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Як судом першої інстанції, так і в апеляційному суді не здобуто даних про поінформування позивача про позивання до суду банку та подальше ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_2 кредитного боргу - матеріали дослідженої в суді апеляційної інстанції справи № 265/2800/15ц за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» не містять жодних відомостей щодо повідомлення боржника під розписку про дату і час розгляду справи, а також і відомостей про отримання ним копії ухваленого судом заочного рішення від 30.05.2014р.

В суді апеляційної інстанції представник виконавчої служби Гладкова О.О. не заперечувала відсутності в матеріалах виконавчого провадження відомостей про вручення під розписку постанов ВДВС щодо відкриття виконавчих проваджень (зокрема, щодо стягнення боргу на користь банку). Наявні у справі матеріали виконавчого провадження свідчать про повернення спрямованої на адресу боржника кореспонденції з відміткою «за спливом строку зберігання», а застосовані державним виконавцем заходи з виходу за місцем проживання боржника, його виклику до ВДВС, його привід залишились безрезультатними внаслідок відсутності будь-яких мешканців і перебування боржника за межами України.

Тож, колегія суддів впевнилась у відсутності даних про отримання боржником кореспонденції ВДВС. Відтак, відсутні підстави вважати обізнаним боржника про початок примусового виконання органами ВДВС судового рішення про стягнення боргу на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк».

Переконливих доказів і свідчень про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків не здобуто. Отже, оскаржувана ухвала суду із ствердженням про ухилення боржника від виконання рішення не є достатньо вмотивованою.

Окрім, арештованої ВДВС квартири боржника (арешт чинний і на сьогодення), що є предметом іпотеки в порядку забезпечення виконання зобов'язань перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», державним виконавцем іншого майна у боржника не відшукано.

До того ж, постанова ВДВС від 12.06.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачеві - банку (а.с. 39) не скасована і виконавчий лист банком в порядку ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повторно не пред'явлено, що свідчить про відсутність на даний час в провадженні ВДВС документу, що підлягає примусовому виконанню і в межах якого на даний час є недостатньо ґрунтовним і актуальним є обмеження у виїзді за кордон боржника.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням непоінформування боржника про існування виконавчого провадження, колегія суддів впевнилась в необґрунтованості обмеження ОСОБА_2 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання ВДВС щодо обмеження ОСОБА_2 на даному етапі у праві виїзду за межі держави, на що суд першої інстанції не зважив у порушення норм процесуального закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 травня 2015 року скасувати.

В задоволенні подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.А. Попова

Судді Л.М.Кочегарова

С.А.Зайцева