Справа № 428/7184/14-ц
Провадження №2/428/2210/2014
20 січня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
при секретарі Комм Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 06.10.2013 р. відповідач взяв в борг гроші в сумі 16 000 грн., які зобов'язався повернути 01.03.2014 р. що підтверджується розпискою від 13.06.2013 р. також розпискою передбачено, що за користування грошима відповідач має сплатити щомісячно до 6 числа по 0,5% від суми позики. Належним чином відповідач свої грошові зобов'язання не виконує, тому він звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг у розмірі 16 000 грн., відсотки за користування грошима за 8 місяців прострочення в сумі 640 грн., а також 3% річних від простроченої суми 322,19 грн., що загалом становить 19 330,19 грн.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання від позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи, повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Оскільки позивач ОСОБА_1 в наданій суду письмовій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, тому судом 20.01.2015 р. на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з розпискою від 06.10.2013 р. ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 16 000 грн. зі щомісячною сплатою відсотків за користування грошима в сумі 0,5% від грошової суми, які зобов'язався повернути не пізніше 01.03.2014 р.
Таким чином, відповідач зобов'язаний був виконати взяті на себе зобов'язання, визначені у розписці від 06.10.2013 р. та повернути позивачу не пізніше 01.03.2014 р. борг в сумі 16 000 грн. разом з відсотками за користування грошима.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу в сумі 16 000 грн. та відсотків за користування грошима в сумі 640 грн. є обґрунтованими та в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.
Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат суд відзначає наступне.
Частиною 1 ст. 1058 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається, із розписки від 06.10.2013 р. відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 16 000 грн., при цьому сторони визначили, що щомісячний відсоток за користування грошима становить 0,5%.
Оскільки сторони в розписці визначили розмір відсотку за користування грошима, то 3% річних в сумі 322,19 грн. стягненню з відповідача не підлягає. Стягнення 3% річних за користування грошима, як то передбачено ч.2 ст.625 ЦК України, можливе лише тоді, коли сторони в договорі не визначили інший розмір відсотків за користування грошима.
При цьому вимога про стягнення інфляційних втрат в сумі 2 368 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задволеним позовним вимогам підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 238,73 грн. у зв'язку з їх документальним підтвердженням .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 536, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн., відсотки за користування грошима в сумі 640 (шістсот сорок) грн. та інфляційні втрати в сумі 2 368 (дві тисячі триста шістдесят вісім) грн., а всього 19 008 (дев'ятнадцять тисяч вісім) грн., та витрати по оплаті судового збору в сумі 238 (двісті тридцять вісім) грн. 73 коп.
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні решти позовних вимог.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ж. І. Кордюкова