УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що відповідно до укладеного договору від 14 лютого 2008 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з положеннями укладеного між сторонами договору, який складається із заяви ОСОБА_4, умов і правил надання банківських послуг, погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця та в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 25 915 грн 76 коп., яка складається з: 2 840 грн - заборгованість за кредитом; 13 700 грн 49 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 7 665 грн - комісія за користування кредитом, а також штрафів: 500 грн - штраф (фіксована частина) і 1 210 грн 27 коп. - штраф (процентна складова), яку просив стягнути з ОСОБА_4

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 25 915 грн 76 коп. заборгованості за кредитним договором.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 просять судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

При вирішенні справи судами встановлено, що 14 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 03 квітня 2014 року утворилася заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 25 915 грн 76 коп.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, керуючись ст. 526 ЦК України та з огляду на умови і правила надання банківських послуг стягнув з відповідача суму заборгованості за кредитом та проценти за користування кредитними коштами і нараховані комісію та штрафи.

Згідно із вимогами ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, а також мотивувальної частини із зазначенням встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Однак, місцевий суд, всупереч ст. ст. 212-213 ЦПК України, взявши до уваги наявні в матеріалах справи умови та правила надання банківських послуг, як невід'ємну частину умов спірного кредитного договору та підставу для задоволення позову, не з'ясував чи позичальником, який є стороною кредитного договору саме ці умови підписувалися та чи є вони насправді складовою того кредитного договору, що було укладено між сторонами згідно із заявою ОСОБА_4 від 14 лютого 2008 року, а також не з'ясовував, які ж правила користування платіжною карткою складають укладений між сторонами кредитний договір, оскільки жодних таких матеріали справи не містять та підтверджень вивчення чи дослідження їх положень в судовому засіданні, так само як і доказів, які б свідчили про ознайомлення позичальника з конкретними правилами користування платіжною карткою немає.

При цьому, суд першої інстанції, зосередившись здебільшого на з'ясуванні питання щодо вчинення підпису відповідачем у спірному кредитному договорі, всупереч ст. 214 ЦПК України не з'ясовував з якого часу, з урахуванням його конкретних умов у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право вимагати від відповідача погашення заборгованості; коли ОСОБА_4 перестав виконувати умови кредитного договору і сплачувати кошти в рахунок погашення заборгованості та виходячи із встановлених обставин, не було вжито передбачених законом заходів для попередження сторін про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема, судом не встановлено у рішенні факт дотримання чи спливу позовної давності за заявленими у травні 2014 року вимогами позивача щодо кредитного договору, укладення якого датовано лютим 2008 року, тобто не з'ясовано дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін.

При цьому судом першої інстанції також не наведено у своєму рішенні розрахунків, з яких виходив при ухваленні рішення, а саме по собі не зазначення стороною відповідача про те, в чому полягає неправильність розрахунку банку та ненадання ОСОБА_4 доказів на підтвердження того, що розрахунок заборгованості є неправдивим, не звільняє суд обов'язку по його перевірці.

Зазначені порушення місцевим судом вимог процесуального законодавства залишилися також поза увагою й суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене та враховуючи те, що судами достовірно не встановлений, не досліджений та не надана відповідна правова оцінка змісту укладеного між сторонами кредитного договору, результатом чого є передчасний висновок наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, ухвалені у справі судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко