пр. № 2/759/364/15
17 лютого 2015 року Святошинський районний суд м. Києва
в складі: головуючого Морозова М.О.
при секретарі Захарчук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням,
При цьому, посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1, з 2002 р., де й зареєстрований. В квартирі зареєстровані також його мати ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В квартирі ОСОБА_3 стала проживати з його сім'єю з 2002 р., коли його батьки взяли на виховання дитину. Малолітній ОСОБА_3 розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації №1993 від 30.12.2008 р. було призначено опікуна-ОСОБА_4. 10.02.2009 р. було здійснено реєстрацію дитині в його квартирі. З часом стала з'являтися матір дівчинки-ОСОБА_2., почала спілкуватися з дитиною, яка в свою чергу виявила бажання проживати разом з матір'ю і з 2 вересня 2013 р. почала проживати дитина з своєю матір'ю в м. Носівка Чернігівської області, де й навчається в школі. Розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації №633 від 24.10.2013 р. ОСОБА_4 було звільнено від повноважень опікуна. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області у справі №741/1744/13-ц від 19.12.2013 р. було встановлено факт материнства ОСОБА_2. відносно дитини ОСОБА_3. Отже, дитина в його квартирі не проживає з 02 вересня 2013 р., а проживає разом з своєю матір'ю за іншою адресою в м. Носівка Чернігівської області, де й значиться зареєстрованою по АДРЕСА_2. На теперішній час ОСОБА_3 не є дитиною, позбавленою батьківського піклування, не проживає з ним та його матір'ю тривалий час, вона не має права користуватися житловим приміщенням, власником якого він є.
В судовому засіданні представник позивача по справі позов підтримала.
Відповідач ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилася, належним чином про час, місце слухання справи повідомлялась, тому суд, враховуючи думку учасників судового розгляду, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_4 проти задоволення позову не заперечує, пояснивши, що дитина ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає з 02 вересня 2014 р., бо переїхала до своєї матері жити в м. Носівка Чернігівської області, виявивши таке бажання, і їй перешкод у виборі місця проживання не робилось.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, третя особа просить слухати справу без участі її представника, тому суд, враховуючи думку учасників судового розгляду, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі представника вказаної третьої особи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є двохкімнатна ізольована квартира №60 житловою площею 29, 90 кв. м, загальною площею 46, 70 грн., яка розташована на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку АДРЕСА_1. Будинок перебуває на утриманні Єдиного районного розрахункового центру Філії №803-804 Святошинського р-ну м. Києва. Квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.10.2002 р. В спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1, третя особа по справі-мати позивача ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітня ОСОБА_3 стала проживати в спірній квартирі з 2002 р., як член сім'ї власника квартири після передачі дитини державними органами ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації №1993 від 30.12.2008 р. було призначено малолітній дитині опікуна-ОСОБА_4. З 2 вересня 2013 р. дитина проживає з своєю матір'ю в м. Носівка Чернігівської області, де й навчається в школі. Розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації №633 від 24.10.2013 р. ОСОБА_4 було звільнено від повноважень опікуна. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області у справі №741/1744/13-ц від 19.12.2013 р. було встановлено факт, що ОСОБА_2 являється матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2. 18.03.2014 р. змінила своє прізвище на ОСОБА_2 (а.с.7-16, 22, 23, 41).
Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Згідно ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, як член сім'ї власника, доки 02 вересня 2014 р. не переїхала жити до своєї матері в м. Носівка Чернігівської області.
Факт непроживання ОСОБА_3 в квартирі, належній позивачу, підтверджується актами про непроживання КП «РЕО-3» м. Києва від 19.03.2014 р., від 16.04.2014 р., від 06.05.2014 р., від 18.06.2014 р., від 08.07.2014 р., від 25.09.2014 р., від 27.10.2014 р., від 19.11.2014 р., від 08.08.2014 р., від 19.12.2014 р., від 21.01.2015 р. (а.с.17-21, 53, 54, 67, 68, 87, 88).
Позовна заява подана до суду 31.07.2014 р. Дитина ОСОБА_3, будучи зареєстрованою в квартирі позивача по справі, в ній не проживала на момент подачі позову до суду менше одного року-з 02.09.2013 р., переїхавши проживати до своєї матері ОСОБА_2 до м. Носівка Чернігівської області. Подачею позову до суду переривається строк, який враховується як строк непроживання в квартирі, визначений ст. 405 ЦК України, достатній для визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням.
Отже, законних підстав для визнання дитини втратившою право користування спірним житловим приміщенням не має, бо не витриманий річний термін звернення з позовом до суду з моменту початку непроживання дитини ОСОБА_3 в спірному житловому приміщенні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.3, 10, 60, 169, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Заочне рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційні скарги протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя