Провадження № 2-з/761/558/2015
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

22 вересня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Маліновська В.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, на підставі якого ухвалою від 03 серпня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі.

11 вересня 2015 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1, згідно якої вона просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ? частки якої належить на праві власності відповідачам.

Заява мотивована тим, що існує можливість відчуження відповідачами належної їм частки нерухомого майна, що, в свою чергу, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Однак, звертаючись до суду з вказаною заявою, позивачем не додано до неї належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що зазначені у заяві ? частки квартири дійсно на даний час належить на праві власності відповідачам по справі, що позбавляє можливості суд вирішити питання про забезпечення позову.

При цьому, вказані позивачем обставини, а саме її припущення щодо можливого відчуження відповідачами належних їм часток квартири, не можуть свідчити про існування ризиків, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки, перш за все, позивач просить припинити право власності на належну йому частку квартири та, як наслідок, стягнути з відповідачів на його користь грошову компенсацію за неї у розмірі 286 130 грн. 00 коп., тобто предмет позову стосується припинення права власності саме позивача на належну йому частку квартири та стягнення грошової компенсації її вартості.

Більш того, згідно вимог ч. 2 ст. 369 Цивільного кодексу України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Крім того, оскільки предмет позову стосується припинення права власності саме позивача на належну йому ? частку квартири та стягнення грошової компенсації її вартості, суддя не знаходить співмірними заявлені позовні вимоги та вимоги про накладення арешту на цілу квартиру.

Відтак, суддя прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: