Справа № 520/7102/15-ц
Провадження № 2/520/3603/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Цапенко О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон,
20 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, який неодноразово уточнював та 28 липня 2015 року представником позивача подана остання редакція уточненого позову, в якій представник позивача просить: надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення та виготовлення паспорту, проїзних та інших документів для тимчасового виїзду за межі України, малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк протягом одного року з моменту набрання рішення законної сили; надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк протягом одного року з моменту набрання рішення законної сили.
Представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який був розірваний на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси 23 грудня 2013 року. 5 жовтня 2006 року у них народився син ОСОБА_3, який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачкою. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем була досягнута усна згода щодо періодичних виіїздів батька з дитиною за кордон для відпочинку та оздоровлення. Так, у червні 2015 року ОСОБА_1 з метою здійснення мрії дитини, придбав путівку до Діснейленду, однак ОСОБА_2 в останній момент не надала нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за межі території України. Після даного випадку ОСОБА_1 придбав квітки та тур до ОСОБА_5 з метою культурного відпочинку та оздоровлення дитини у період з 30 липня по 6 серпня 2015 року, однак відповідачка знов відмовилася надати згоду на виїзд дитини за межі території України. Позивач вимушений просити надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у його супроводі, без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк протягом одного року з моменту набрання рішення законної сили, виходячи з того, що двічі його заздалегідь заплановані і нібито узгоджені з відповідачкою поїздки не відбувалися саме з вини ОСОБА_2, що вимусило позивача нести значні грошові втрати, оскільки грошові кошти, витрачені на придбання квитків та путівок повернути не були, у звязку з тим, що скасування замовлень відбувалося в останній момент.
Відповідачка у судове засідання не зявлялася, належним чином була сповіщена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що 5 жовтня 2006 року народився ОСОБА_3 (актовий запис № 861 від 12 жовтня 2006 року Третього Приморського відділу державної рацсу Одеського міського управління юстиції), його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, шлюб між якими був розірваний на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013 року.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 за період розгляду справи двічі намагався виїхати за межі території України, для чого були придбані квітки на літак та оплачено проживання в готелях з малолітнім сином ОСОБА_3 для спільного відпочинку, однак ОСОБА_2 згоди на це не надала.
Відповідно до 2 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці.
Охорона дитинства система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає: забезпечення належних умов для охорони здоровя, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного, та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-педагогічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності.
На думку суду тимчасове перебування дітей в різних країнах світу, ознайомлення їх з різними культурами, огляд архітектурних та інших визначних памяток буде сприяти освітньому вихованню та культурному розвитку дітей. Крім того суд вважає, за необхідне зазначити, що відсутність спілкування онуків зі своїми бабами та дідами порушує основні принципи виховання дитини.
Згідно зі ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ним уповноважені.
У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані поважати дитину.
Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські праві не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України» передбачено, що документом, який дає право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.
Пунктом 4 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасово отримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року (у редакції постанови КМУ від 24 березня 2004 року № 380) передбачено, що оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон.
Згідно з п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25 серпня 2010 року № 724), встановлено, що виїзд за межі громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків, піклувальників та в їх супроводі або у супроводі осіб, уповноважених ними.
Відповідно до п. 4 зазначених правил виїзд з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно з п.п. 17,18 даних правил оформлення і видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформлюється проїзний документ.
Оформлення паспорта або проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного за батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Таким чином, враховуючи виключно інтереси дитини, суд вважає за можливе надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення та виготовлення паспорту, проїзних та інших документів для тимчасового виїзду за межі України, малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк протягом одного року з моменту набрання рішення законної сили; надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк протягом одного року з моменту набрання рішення законної сили.
Керуючись ст. ст. 213, 215, 226-228 ЦПК України, Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, Законом України «Про охорону дитинства», ст. 313 ЦК України, суд
Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення та виготовлення паспорту, проїзних та інших документів для тимчасового виїзду за межі України, малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк протягом одного року з моменту набрання рішення законної сили.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк протягом одного року з моменту набрання рішення законної сили.
Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.