Справа № 180/1417/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 червня 2015 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.
при секретарі - ШЕМЕТІ Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.
В обґрунтування позову покликається на те, що 05 листопада 2010 року уклав з відповідачем договір позики, згідно якого позичив останньому 24.000 грн. на ремонт автомобіля, строком на 18 місяців, тобто до 05 травня 2012 року. Однак, відповідач не виконав своїх зобовязань, коштів у строк не повернув, тому змушений звернутись до суду з позовом.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала аналогічні пояснення, що й мотиви заяви. Просить позов задовольнити.
Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, зі згоди, наданої представником позивача.
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається з договору позики від 05 листопада 2010 року, відповідач позичив у позивача 24.000 грн. на ремонт автомобіля, терміном на 18 місяців, тобто до 05 листопада 2012 року.
Судом встановлено, що відповідач не повернув позичальнику зазначених коштів у визначений договором строк.
Однак, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1046, 1047, 1049, 257, 267 ЦК України, суд
У задоволенні позову НЕТЯГІНА ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після проголошення через Марганецький міський суд до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК