Справа №2/681/870/2015 681/1887/15-ц
Рішення

іменем України

29 грудня 2015 року

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Бобяка Б.В., з участю секретаря Будника Д.О., з участю позивачки, представників відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонному цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Великоберезнянської сільської ради Полонського району, відділу Держгеокадастру в Полонському районі про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

встановив:

23 жовтня 2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до відповідачів ОСОБА_4, Великоберезнянської сільської ради (далі ОСОБА_5), відділу Держгеокадастру в Полонському районі (далі Держгеокадастр) з позовом, в якому вказує, що вона на підставі рішення ОСОБА_5 від 24 січня 2001 року має на праві власності земельну ділянку в с. Адамів, що підтверджує державний акт, виданий 28 травня 2001 року. Земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і позивачка використовує її за призначенням, сплачує податок. Але в 2014 році позивачка дізналася, що на її земельну ділянку існує свідоцтво про право власності ОСОБА_4, якій земельна ділянка була надана у власність в 2013 році. Вважає, що відповідачі порушили її право власності на земельну ділянку, тому просить визнати недійсними та скасувати свідоцтво права приватної власності ОСОБА_4 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_4

Позивачка в судовому засіданні доводи позову підтверджує, позовні вимоги підтримує повністю, судові витрати просить стягнути із ОСОБА_5 та Держгеокадастру, оскільки з їх вини земельну ділянку було передано ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_4 в суд не прибула, по час та місце розгляду справи повідомлена 03 грудня 2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням.

ОСОБА_5 ОСОБА_1 позов визнає і пояснила, що ОСОБА_3 було виділено в натурі земельну ділянку та видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку, а виділення цієї ж земельної ділянки ОСОБА_4 сталося з вини ОСОБА_5 та Держкомзему, правонаступником якого є Держгеокадастр, які відомості про право власності ОСОБА_3 не надали організації, яка здійснювала розпаювання земельних паїв.

ОСОБА_5 Держгеокадастру ОСОБА_2 в суді показала, що організація, яка здійснювала розпаювання земельних паїв, не отримала дані про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.. Вважає, що видання свідоцтва на земельну ділянку ОСОБА_4 було здійснено помилково.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 має право власності на земельну ділянку на території Великоберезнянської сільської ради Полонського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з 2001 року. Право власності ОСОБА_3 підтверджено державним актом, виданим 28 травня 2001 року на підставі рішення ОСОБА_5 №4 від 24 січня 2001 року. На цю саму земельну ділянку 10 квітня 2013 року видано свідоцтво про право власності ОСОБА_4 і присвоєно кадастровий номер. Організацію, що здійснювала розпаювання земельних паїв, ОСОБА_5 та Держгеокадастр про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку не повідомили.

Вказані обставини встановлені з пояснень сторін, та письмових доказів рішенням ОСОБА_5 про виділення земельної ділянки ОСОБА_3, державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, квитанціями про сплату ОСОБА_3 земельного податку, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, проектом землеустрою та кадастровим планом земельної ділянки. Достовірність досліджених в суді доказів сторони не спростовують.

Відповідно до п. «Г» ч.1 ст.81, ч.2 ст. 90 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Стаття 140 ЗК України визначає підстави припинення права власності на земельну ділянку. Такої підстави, як передача земельної ділянки від одного власника іншій особі у власність без згоди власника, вказана стаття не передбачає.

Відповідно до п. «Г» ч.3 ст.152, ч.1 ст.153, ч.1 ст.155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що ОСОБА_3 отримала право власності на земельну ділянку в 2001 році на підставі рішення ОСОБА_5. Вказане рішення ради я чинним, не скасоване, ніким не оспорюється. Після отримання ОСОБА_3 права власності, на її земельну ділянку право власності в 2013 році отримала ОСОБА_4 Видання свідоцтва про право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 на земельну ділянку, що належала на праві власності ОСОБА_3, порушило право власності ОСОБА_3 на належну їй земельну ділянку, тому що вона позбавлена права власності на свою земельну ділянку у спосіб, не передбачений законом, а тому безпідставно. Тому свідоцтво на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, що є власністю ОСОБА_6М., необхідно визнати недійсним та скасувати це свідоцтво, а також скасувати державну реєстрацію земельної ділянки.

Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_5 та з Державного бюджету, тому що з вини ОСОБА_5 та Держгеокадастру земельна ділянка ОСОБА_3 була передана у власність ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України суд,

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво №2256933 від 10 квітня 2013 року про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, кадастровий номер :08:002:0108, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з Державного бюджету 243 грн. 60 коп. та з бюджету Великоберезнянської сільської ради 243 грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги до Полонського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.Бобяк