Справа № 194/646/15-ц
Провадження№2/194/328/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

при секретарі Сафоновій А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі окрім неї та дітей, зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 Після розлучення відповідач виїхав з квартири та не повертається вже більше шести років, його особисті речі в квартирі відсутні. На даний час вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 В добровільному порядку відповідач знятися з реєстраційного обліку вказаної квартири відмовляється, у зв»язку з чим, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №4 в буд. №6 по вул. С.Маркова в м. Тернівка Дніпропетровської області, стягнути з відповідача на її користь судовий збір, сплачений нею за подання позову до суду.

Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності.

Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої позов визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог, та просив розглядати справу за його відсутності.

Представник третьої особи надав до суду письмову заяву, згідно якої проти позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності.

У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі договору міни квартири, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори 21 листопада 2005 року, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.11).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №9608675 від 18 січня 2006 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/1 частина квартири АДРЕСА_2 (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №115 від 16 вересня 2008 року (а.с.16).

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_4 12 квітня 2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 (а.с.17).

Відповідно до довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» про склад сім`ї ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, в якій зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до акту ЖРЕК-1 від 23 квітня 2015 року, складеного комісією в складі: начальника ЖРЕУ №1 ОСОБА_9, начальника ЖРЕУ № 3 ОСОБА_10, та сусідів ОСОБА_11Ф, ОСОБА_12, відповідач в АДРЕСА_3, не проживає з 2008 року (а.с.10).

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач на даний час не є членом сім'ї позивача та не проживає в зазначеному приміщенні строком понад рік, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4. м. Тернівка Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко