АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8392/2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Грегуль О.В.
Доповідач - Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Боярській І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів;

за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва

на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 травня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 13.05.2015 року в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 546, 36 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Управління ПФУ в Деснянському районі м.Києваподало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на незаконність ухваленого судом рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком ОСОБА_2 У зв'язку з незгодою відповідачки з розміром пенсії, нею було подано адміністративний позов до суду, який в подальшому було задоволено. Проте, рішенням суду апеляційної інстанції вказане рішення було скасовано. При отриманні рішення апеляційної інстанції Управлінням ПФУ в Деснянському районі м.Києва пенсійну справу ОСОБА_2 було приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. В результаті чого виникла переплата пенсії в сумі 546 грн. 36 коп., оскільки відповідачка отримувала пенсію за рішенням суду першої інстанції.

Представник Управління ПФУ в Деснянському районі м.Києва, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи Управління ПФУ в Деснянському районі м.Києваповідомлене належним чином, про що свідчить відповідна розписка, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 повідомлялась про розгляд справи у відповідності до вимог закону. Від Управління надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника у зв'язку з великим обсягом роботи. Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справу за відсутності представника позивача та відповідачки, оскільки їх неявка не чинить суду перешкод у розгляді справи по суті. Колегія суддів розглянула справу у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Деснянському районі м.Києва та отримує пенсію за віком.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2012 року, позивача було зобов'язано здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідачці.

Позивач виконав постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2012 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2014 року було задоволено апеляційну скаргу позивача по даному спору та скасовано постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2012 року і в задоволенні адміністративного позову відповідачки відмовлено.

Управління просить стягнути з відповідачки 546, 36 грн. боргу, у відшкодування надміру виплаченої пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що сума пенсії, виплачена надміру відповідачці підлягає стягненню з неї в судовому порядку, як сума боргу ОСОБА_2 перед позивачем.

Так, відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку, але зазначена норма матеріального права не розповсюджується на правовідносини, які виникли між сторонами по справі, оскільки суд не вбачає зловживань з боку відповідачки.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Виплата відповідачці надміру пенсії у розмірі 546 грн. 36 коп., як засіб до існування, була проведена позивачем добровільно (а не в порядку примусового виконання постанови суду) на виконання судового рішення, яке в подальшому було скасовано. Будь-яких доказів, які б свідчили, що сума пенсії, виплачена надміру відповідачці внаслідок зловживань з боку останньої або подання страхувальником недостовірних даних чи наявності рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з боку набувача, позивач суду першої інстанції не надав, як не надав він таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788- XII, пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Але в матеріалах справи відсутні докази того, чи було відомо відповідачці про постанову Київського апеляційного адміністративного суду і про те коли позивачеві стало відомо про таке судове рішення апеляційної інстанції.

Так, апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, на підставі якого здійснювалися перерахунок і виплата пенсії позивачці, подавав позивач по даній справі, про що він достовірно знав і повинен був знати про ухвалене судове рішення судом апеляційної інстанції.

З огляду на наведене, судом першої інстанції правомірно ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову Управління ПФУ в Деснянському районі м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Отже, твердження апелянта про незаконність ухваленого рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, ч.1 ст. 308, ч.1 ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києвавідхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: