Провадження № 2/161/534/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Лукашевич І.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Місюри І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Луцького відділення ВП № 15 Волинського ГРУ про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Луцького відділення ВП № 15 Волинського ГРУ про визнання кредитного договору недійсним. Вказує, що на початку грудня 2013 року їй стало відомо про наявність судового рішення про стягнення з неї грошових коштів, які вона нібито отримала у ПАТ КБ "ПриватБанк" у якості кредиту. 04.12.2013 року вона направила ПАТ "ПриватБанк" листа в якому просила надати копію кредитного договору або будь-якого іншого договору, за яким, як вважає банк вона могла отримані кредитні кошти та отримала відповідь та копію анкети про відкриття платіжної картки № НОМЕР_2 з лімітом 10000 грн. Зазначає, що будь-якого стосунку до оформлення даного кредиту немає, оскільки вказаний кредитний договір оформив ОСОБА_4 на її ім'я, подавши банку підроблені документи. Просить визнати недійсним договір б/н від 25.12.2007 року на відкриття кредитної картки № НОМЕР_2, стягнути із відповідача судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" - Місюра І.В. щодо задоволення позовних вимог заперечила та зазначила, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не згідний із висновком експерта, оскільки для проведення експертизи експерту не були подані умовно-вільні зразки, а тому при проведенні експертизи було порушено вимоги науково-методичних рекомендацій.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та проаналізувавши подані суду докази, матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі заяви б/н від 25.12.2007 року позивач ОСОБА_3 отримала платіжну картку ЕС/МС Gold "Основна" у гривневій валюті, із строком дії 2 роки, фінансовим лімітом та сумою ліміту в розмірі 10000 грн., із базовою відсотковою ставкою 2 % в місяць із розрахунку 360 днів у році та строком дії кредитного ліміту до 27.12.2009 року (а.с.5). Із поданої копії заяви вбачається, що ОСОБА_3 підписала вказаний договір 25.12.2007 року та отримала вищевказану платіжну картку 12.01.2008 року.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 205 ЦК України одним із способів волевиявлення сторін є укладення правочину у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Так, із пояснень позивача ОСОБА_3 наданих під час судового розгляду вбачається, що остання вищевказану заяву не підписувала, кредитної картки не отримувала, будь-яких документів з метою укладення кредитного договору із ПАТ КБ "ПриватБанк" останньому не подавала, в т.ч. не надавала копію паспорта, ідентифікаційного коду, довідки про доходи в ПП "Електромонтаж-ЯОВ", оскільки взагалі не працювала на вказаному підприємстві, погашень чи зняття коштів із картки не здійснювала.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до висновку експерта № 1041 від 05.03.2015 року, підписи розміщені в рядку "Клієнт" графи "Підпис" напроти цифрового запису " 25.12.2007" та " 12.01.2008" заяви б/н від 25.12.2007 року про надання ОСОБА_3 платіжної картки № НОМЕР_2 виконані не ОСОБА_3, а іншою особою; підпис розміщений на копії 1-ї, 2-ї, 3-ї сторінок паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданого ОСОБА_3 після рукописного запису "ОСОБА_3" та підпис розміщений на копії 10-ї, 11-ї сторінок паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданого ОСОБА_3 під рукописним записом "ОСОБА_3 - виконані не ОСОБА_3, а іншою особою; підпис розміщений на лицевій стороні копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_1 ОСОБА_3 після рукописного запису "ОСОБА_3 - виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою (а.с.69-70).

В той же час посилання представника відповідача на невідповідність проведеної експертизи в частині порушення вимог науково-методичних рекомендацій щодо надання умовно-вільних зразків підписів, суд враховує, що для проведення судово-почеркознавчої експертизи, експертом було витребувано від суду вільні зразки підписів позивача ОСОБА_3, а не умовно-вільні зразки таких підписів, тобто тексти, виконані певною особою, пов'язані з провадженням у справі (пояснення, скарги, заяви тощо), а також після факту написання досліджуваного документа. Для проведення судової почеркознавчої експертизи від позивача ОСОБА_3 було витребувано окрім вільних зразків підписів, також і експериментальні зразки підписів, експерту також було надано для дослідження оригінал вищевказаної заяви б/н від 25.12.2007 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження № 0000115 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. А тому суд приходить до висновку, що вищевказаний висновок експерта є обґрунтованим, не суперечить матеріалам справи, у суду не виникло сумнівів щодо його правильності.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 вищевказану заяву б/н від 25.12.2007 року не підписувала, правочин не вчиняла, не виявляла своєї волі на його укладення, а тому суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 щодо визнання недійсним договору б/н від 25.12.2007 року на відкриття кредитної картки № НОМЕР_2 є підставними та підлягають до задоволення. Отже, договір у формі заяви б/н від 25.12.2007 року на відкриття кредитної картки № НОМЕР_2 слід визнати недійсним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_3 слід стягнути 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 66, 88, 212-215 ЦК України, на підставі ст. 3, 203, 205, 207, 215 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір б/н від 25.12.2007 року на відкриття кредитної картки №061035 укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Луцького відділення ВП № 15 Волинського ГРУ.

Стягнути із ПАТ КБ "ПриватБанк" в користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного судуПрисяжнюк Л.М.