Справа №638/2560/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІMEHEM УКРАЇНИ

08.10.2015 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

за участю секретаря Зайцевої В.Г.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по cплаті алiментiв та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по алiментам, -

в с т а н о в и в:

26.02.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з вiдповiдача на її користь заборгованість по виплаті аліментів в сумі 25666,66 грн.; судовi витрати покласти на вiдповiдача.

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказала, що 12.06.2013 р. Дзержинським районним судом м. Харкова було винесено рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на повному утриманні позивачки. Аліменти були стягнуті в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26.03.2013 р. Починаючи з липня 2013 р. відповідач почав сплачувати аліменти на утримання дітей, але нерегулярно та не в повному обсязі, а саме по 300 грн. на кожну дитину.

Позивачка, посилаючись на розрахунок заборгованості по виплаті аліментів від 05.08.2014 р. Дзержинського ВДВС ХМУЮ за період з 26.03.2013 р. по липень 2014 р., вказує, що заборгованість відповідача перед нею складає 18666,66 грн., а станом на 24.02.2015 р. заборгованість складає 25666,66 грн.

Посилаючись на ст.ст. 150, 155, 157, 180, 196 СК України, ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», ОСОБА_1 вказує, що оскiльки відповідач протягом зазначеного вище строку не сплачує аліменти, внаслiдок чого виникла немала заборгованість виключно з вини відповідача, позивачка як одержувач аліментів на двох неповнолiтнiх дітей, має право на стягнення неустойки (пені) в розмiрi 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивачка вказує, що вимога про стягнення вказаної неустойки не входить до перелiку вимог, на якi поширюються строки позовної давності, встановлені ЦПК України.

26.05.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з запереченням на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості по виплатi аліментів, в якому просив вiдмовити в позовi в повному обсязі. В обґрунтування заперечення зазначив, що заборгованість по аліментам визначається державним виконавцем i стягується за виконавчим листом, виданим на пiдставi рішення про стягнення коштів на утримання дитини. Однак, наявнiсть заборгованості за виконавчим листом не є підставою для звернення з позовом до платника аліментів про її стягнення в порядку ст.. 194 СК України, якою визначено порядок стягнення аліментів за минулий час i заборгованості по аліментам.

Також ОСОБА_2 вказав, що на адресу його роботодавця 28.07.2014 надiйшла постанова про звернення стягнення на його доходи, за якою з його заробiтної плати вже щомiсячно утримується 50% до утримання заборгованості, i задоволення позову в цiй частинi призведе до подвiйного стягнення, оскiльки існуюча сума заборгованості вже рахується за відповідачем, виконавче провадження триває i сума боргу може бути стягнена з нього на пiдставi ч. 4 ст. 194 СК України незалежно від досягнення дітьми повноліття. З викладеного відповідачем зроблено висновок, що позовнi вимоги заявленi безпідставно, а тому в позовi слiд вiдмовити.

Також 26.05.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрiчною позовною заявою до ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості, в якiй, з урахуванням уточнених вимог, просив звiльнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмiрi 28424,25 грн.; судовi витрати покласти на ОСОБА_1

Обгрунтовуючи вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 вказав, що все майно, спільний бiзнес залишив дружинi, має лише роботу з невеликою заробiтною платою, житло вимушений винаймати, а тому не має змоги платити аліменти в присудженому розмiрi, але кожний мiсяць від самого початку він сплачує аліменти, на даний час в розмiрi 50% від його заробiтної плати.

Також ОСОБА_2 вказав, що в нього 26.11.2014 р. народилась третя дитина, яка від народження постійно хворіє, лiкування потребує великих коштів, якi вiн вимушений позичати, дружина перенесла операцію, на утриманні у нього також знаходиться мати пенсійного віку, iнвалiд, а його заробітку не вистачає на сплату аліментів та на допомогу рідним. До зустрічної позовної заяви були додані копії квитанцій про сплату грошових коштів та копії аптечних чеків про купівлю медичних препаратів, як вказує ОСОБА_2, на лікування матері та дитини.

В судовому засiданнi ОСОБА_1 та її представник пiдтримали первiсний позов в повному обсязi, просили позовнi вимоги задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засiданнi заперечувала проти задоволення вимог за позовом ОСОБА_1, просила звiльнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам, зазначивши, що вiн сплачує алiменти, але в міру своїх можливостей. До того ж представник відповідача підтвердила суду, що заборгованість по виплаті аліментів дійсно є і навіть більше, ніж зазначила позивачка в позовній заяві, а саме в розмірі 28424,25 грн.

Заслухавши учасникiв судового засiдання, дослiдивши матерiали справи, суд приходить до висновку, що позовнi вимоги ОСОБА_1 не пiдлягають задоволенню з наступних пiдстав.

Вiдповiдно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2013 р., позовнi вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26.03.2013 р., та витрати, повязанi з наданням правової допомоги в сумi 300 грн., а також судовий збiр в сумi 114,70 грн. на користь держави.

З розрахунку заборгованості по виплатi аліментів від 05.08.2014 р., виданого Дзержинським ВДВС ХМУЮ, вбачається, що починаючи з липня 2013 р. ОСОБА_2 на виконання вказаного рішення сплачував аліменти в розмiрi 600 грн. Також указаним розрахунком встановлено, що заборгованість по виплатi аліментів ОСОБА_2 станом на 01.08.2014 р. становить 18666,66 грн.

Вiдповiдно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по виплатi аліментів, наданого державним виконавцем, станом на 01.07.2015 р. вказана заборгованість складає 28424,25 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Вiдповiдно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає доведеним, що вiдповiдач є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 На утримання дітей з відповідача стягнуто аліменти. У звязку з несплатою аліментів у встановленому розмірі утворилася заборгованість.

Вказана заборгованість утворилася у звязку з несплатою відповідачем коштів вже стягнутих з нього вiдповiдно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2013 р. Розмір заборгованості визначений державним виконавцем в межах його повноважень. Розмір заборгованості сторонами не оспорюється.

Таким чином, кошти, з яких складається заборгованість вже стягнуті з відповідача у відповідності з рішенням суду, яке набрало чинності і звернуто до виконання. Визначене рішенням суду стягнення коштів повинно бути здійснене державним виконавцем в порядку виконавчого провадження. Повторного стягнення заборгованості новим рішенням суду не потребується.

Зустрічний позов не пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав.

Вiдповiдно до свідоцтва про народження серії I-ВЛ №383099, 26.11.2014 р. у ОСОБА_2 (батько) i ОСОБА_5 народилась дитина ОСОБА_6, про що складено вiдповiдний актовий запис №1401.

До зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 були додані копії квитанцій про сплату грошових коштів в якостi аліментів на користь ОСОБА_1, але із вказаних квитанцій не вбачається можливим встановити, що саме ці кошти були сплачені в рахунок заборгованості.

Також ОСОБА_2 до суду були поданi копії аптечних чеків про купівлю медичних препаратів, як він вказує, на лікування матері та дитини, але із вказаних чеків також неможливо встановити, що ці кошти були витрачені саме на лікування дитини та матері відповідача по первiсному позову. Представник відповідача в судовому засіданні також не довела, що кошти були витрачені на лікування дитини та хворої матері ОСОБА_2

Вiдповiдно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В відповідності зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, вбачається, що для повноцiнного фізичного, духовного та морального розвитку неповнолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, потребують аліментів, до виплати яких рішенням суду зобов'язано вiдповiдача.

Враховуючи iснування за ОСОБА_2 заборгованості по виплатi призначених до стягнення аліментів, яка станом на 01.07.2015 р. складає 28424,25 грн., вбачається, що свiй обовязок щодо утримання дiтей вiд першого шлюбу відповідач за первiсним позовом належним чином не виконує, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, присудженi до виплати рiшенням суду, в повному обсязі не виплачує.

Таким чином, суд вважає вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь заборгованості по виплаті аліментів такими, що не пiдлягають задоволенню.

Також суд вважає вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом до ОСОБА_1 щодо звільнення від сплати заборгованості необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Наявність у відповідача іншої дитини, яка потребує додаткових витрат на її утримання, сама по собі не може служити підставою для звільнення його від виконання рішення про стягнення аліментів на утримання дітей від першого шлюбу. Доказів на підтвердження своїх доводів про те, що все майно, спільний бiзнес він залишив колишній дружинi, а також про найом житла, ОСОБА_1 суду не надав.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 197, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, ст. ст. 150, 180, 182, 196 СК України, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» суд, -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовiв ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Рiшення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції в п'ятиденний строк.

Головуючий суддя: О. І. Шестак