провадження 2/331/1044/15
справа 331/3122/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О.,

при секретарі Качан К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про захист прав споживача та стягнення депозиту, процентів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 11.12.2014р. між ним та банком ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір Банківського вкладу (депозиту) №006-07565-111214.

Сума вкладу складає 8 570,00 євро.

Вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 25.12.2014 р включно під 4.5 процентів річних.

11.12.2014 р. на виконання умов договору позивач вніс в касу банку кошти в розмірі 8 570,00 Євро, що в еквіваленті гривні на дату внесення вкладу становило 166 429,40 грн.

24.12.2014 р. позивачем було подано до банку заяву про відмову пролонгації договору. У зв»язку з закінченням терміну договору та відсутності виконання банком умов договору позивачем направлено листа з вимогою повернути суму вкладу та нараховані відсотки.

В порушення умов договору банком до теперішнього часу не здійснена виплата суми вкладу та нарахованих відсотків.

Позивач вважає, що Відповідач ще до запровадження тимчасової адміністрації порушив договірні зобов'язання згідно п. 5.16 Договору 1, ст. 1075 ЦК України, п.20.5, 20.6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою НБУ від 12.11.2003 № 492 із Змінами згідно Постановою НБУ № 158 від 23.03.2009. Відповідно до п.1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження встановлене п.1 ч. 5 ст. 36 не поширюється на забов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників.

Позивач просить суд стягнути з ПАТ «Дельта банк» на свою користь заборгованість в сумі 208 610 грн. 40 коп., з яких: сума вкладу - 208 251,00 грн. (8 570,00 ЄВРО), сума нарахованих відсотків 359,40 грн. (14,79 ЄРО).

Всі судові витрати покласти на Відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала на підставах, зазначених у позові, також пояснила, що відповідач ще до запровадження тимчасової адміністрації порушив договірні зобов'язання, обмеження, встановлене п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не поширюється на забов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників.

Представник відповідача у судовому засіданні відсутній, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано жодного доказу, щодо того, що він намагався зняти кошти в установлений законом порядок.

Позивач не надав належних доказів щодо неможливості розпоряджатися коштами, що знаходяться на його поточному рахунку.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 р., №150, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 р № 51 з 03.03.2015 р. у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р. включно, строк якої продовжено до 02.10.2015 р. включно. Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк».

На відносини між сторонами поширюється дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нормами якого передбачено спеціальний порядок повернення коштів вкладникам.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

судом встановлено, що 11.12.2014р. між позивачем ОСОБА_1 та банком ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір Банківського вкладу (депозиту) №006-07565-111214.

Сума вкладу складає 8 570,00 євро.

Вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 25.12.2014 р включно під 4.5 процентів річних.

11.12.2014 р. на виконання умов договору позивач вніс в касу банку кошти в розмірі 8 570,00 Євро, що в еквіваленті гривні на дату внесення вкладу становило 166 429,40 грн.

24.12.2014 р. позивачем було подано до банку заяву про відмову пролонгації договору. У зв»язку з закінченням терміну договору та відсутності виконання банком умов договору позивачем направлено листа з вимогою повернути суму вкладу та нараховані відсотки.

Банком до теперішнього часу не здійснена виплата суми вкладу та нарахованих відсотків.

В Ухвалі ВССУ України від 01.04.2015 р., справа 6-48186св14 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

На підставі рішення №51 від 02.03.2015, прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» з 03.03.2015 року діє тимчасова адміністрація.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. А відповідно до п.2 цієї статті, також забороняється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку.

Виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Крім того, відповідно до п.3 ч.5 ст.36 цього Закону, під час дії тимчасової адміністрації забороняється здійснення нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже позивач, якщо він має майнову вимогу до банку, на захист якої подано позов, є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Згідно з ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, вимоги щодо повернення коштів позивача повинні задовольнятися відповідно до положень вказаного Закону.

Аналогічний висновок міститься в Ухвалі ВАСУ від 01.04.2015 року по справі № 6-48186св14, а також в ухвалі ВАСУ від 03.12.2014 по справі № 6-38548св14

Винесення рішення про стягнення з банку будь-яких грошових сум в судовому порядку, в тому числі й зобов'язання видати готівкою, що фактично є стягненням, під час дії в банку тимчасової адміністрації, а потім і ліквідації банку суперечить чинному законодавству України.

Керуючись ст.ст.10,11,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, особами, які були відсутні у судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Смолка І.О.