22-ц/775/888/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

іменем україни

19 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркової Л.Л., Сорока Г.П.,

при секретарі Зал Ю.С..

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 липня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео - Маркет» до ОСОБА_4, приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Апалько Марини Юхимівни, третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про розірвання договору купівлі-продажу, повернення майна та визнання права власності,-

в с т а н о в и л а :

25 травня 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Лео-Маркет»(надалі ТОВ «Лео-Маркет») звернувся до суду з даним позовом, з тих підстав, що 27.10.2004 року ТОВ «ЛЕО-МАРКЕТ» з ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу 16/100 часток основної будівлі нежилого приміщення №66,67, площею 615,50 кв.м., вбудованого в будинок за адресою АДРЕСА_1. За умовами договору відповідачка зобов'язалась до 27.10.2019 року сплатити грошові кошти у розмірі 119 475 грн., проте у подальшому через складний матеріальний стан, відмовилась виконувати свої обов'язки. Дані обставини стали підставою для вимог позивача про розірвання договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Апалько М.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №3529, зобов'язання ОСОБА_4 повернути вказане нежиле приміщення та визнати за ТОВ «ЛЕО-МАРКЕТ» право власності на нього.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 липня 2015 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Лео-Маркет» до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю., третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»(надалі ПАТ «Банк Форум»). Розірвано договір купівлі-продажу 16/100 часток основної будівлі нежилого приміщення №№66,67, площею 615,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений 27.10.2004 року між ТОВ «Лео-Маркет» та ОСОБА_4 Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ТОВ «Лео-Маркет» вказане нежиле приміщення, що складає цілу ідеальну частину. Визнано за ТОВ «Лео-Маркет» право власності на спірне нежиле приміщення.

З вказаним рішенням не погодилася третя особа ПАТ «Банк Форум» та подала апеляційну скаргу в якій зазначила, що рішення постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам, що мають значення для справи. Просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вказаного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції допустив порушення матеріальних норм, а саме не застосував положення ст..1, 3, 9, 33 Закону України «Про іпотеку», які підлягали застосуванню. Фактично, визнавши позовні вимоги та відмовившись в односторонньому порядку від виконання взятих на себе обов'язків за договором купівлі-продажу від 27.10.2004 року ОСОБА_4 вчинила дії на користь ОСОБА_3 та фактично розпорядилася іпотечним майном на його користь, знаючи про переважне право ПАТ «Банк Форум» перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок продажу предмету іпотеки. Суд першої інстанції не звернув належної уваги на форму відмови ОСОБА_4 від договору купівлі-продажу від 27.10.2004 року, укладеного з ТОВ «Лео-Маркет», вважаючи, що письмове повідомлення відповідачкою позивача про небажання виконувати свої обов'язки за договором та визнання нею позову, є беззаперечним свідченням наявності таких підстав. Порушення норм процесуального права полягають у тому, що позивач не надав належних доказів, які б свідчили про наявність права в.о. директора ТОВ «Лео-Маркет» ОСОБА_3 підписувати та подавати від імені товариства позови немайнового характеру, оскільки єдиним керівником та підписантом позивача є ОСОБА_6

Сторони в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення справи не заявляли.

Від відповідача Апалько М.Ю. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність

У відповідності до положень ст.305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.(а.с.102-104)

Під час розгляду справи, суд першої інстанції встановив, що за договором купівлі-продажу від 27 жовтня 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю., ТОВ «ЛЕО-МАРКЕТ» продало, а ОСОБА_4 купила нежиле приміщення №66,67, вбудоване в будинок за адресою АДРЕСА_1, що складає 16/100 частини багатоквартирного будинку, площею 615,9 кв.м. За умовами договору (пункт 2) продаж вчинено за 119475 грн., які покупець (відповідач) зобов'язалася перерахувати на рахунок продавця (позивача) або сплатити готівкою до 27 жовтня 2019 року. У подальшому відповідач ОСОБА_4 відмовилась виконувати вказаний договір, про що 24 квітня 2015р. письмово повідомила позивача.(а.с.7,23) Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29 лютого 2008 року вказане приміщення ОСОБА_4 було виділено в натурі як цілий об'єкт нерухомості та визнано за нею право власності на цілу ідеальну частку приміщення.(а.с.9). У подальшому Акціонерний комерційний банк «Форум», правонаступником якого є апелянт, та ОСОБА_4 в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 25.07.2008 року уклали договір іпотеки № 0299/08/15-Z(I) від 28.07.2008 р., предметом якого є: нежиле приміщення № 66 № 67, площею 614,2 кв.м., що знаходиться за адресою:м.Маріуполь, пр.Металургів, буд.200.(а.с.56)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_4, як покупець, не виконує свої обов'язки, щодо погашення вартості придбаного майна і таке порушення договору тягне для продавця неможливість досягнення цілей договору. Враховуючи односторонню відмову ОСОБА_4 від виконання умов договору та ухилення від його розірвання в позасудовому порядку, договір підлягає розірванню за рішенням суду. Даний висновок витікає з того, що відмова ОСОБА_4, як покупця, від взятих на себе обов'язків за договором купівлі-продажу по оплаті повної вартості майна (товару), яке є предметом договору, є істотним порушенням укладеного договору і друга сторона (продавець) безумовно позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто отримання взамін товару його договірної вартості.

Судова колегія апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-46цс12.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанцій, що ОСОБА_4 допустила істотне порушення умов договору, оскільки відмовилась від оплати вартості придбаного нежитлого приміщення, що є підставою розірвання договору купівлі-продажу від 08 грудня 2004 року.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не застосував положення ст..1, 3, 9, 33 Закону України «Про іпотеку», які підлягали застосуванню, та що відмовившись в односторонньому порядку від виконання взятих на себе обов'язків за договором купівлі-продажу від 27.10.2004 року ОСОБА_4 вчинила дії на користь ОСОБА_3 та фактично розпорядитися іпотечним майном на його користь - неспроможні.

У відповідності до положень ст.23 Закону України «Про іпотеку» уразі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

З огляду на вказане права апелянта розірванням договору купівлі - продажу та переведенням права власності на іншу особу - не порушені.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на форму відмови ОСОБА_4 від договору купівлі-продажу від 27.10.2004 року укладеного з ТОВ «Лео-Маркет» вважаючи, що письмове повідомлення відповідачкою позивача про небажання виконувати свої обов'язки за договором та визнання нею позову, є беззаперечним свідченням наявності таких підстав - непереконливі.

Дійсно, у відповідності до положень ст..214 ЦК України, особи, які вчинили дво або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках передбачених законом, відмовитися від нього. Якщо такою відмовою від правочину порушено права іншої особи, ці права підлягають захисту. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

Проте, остаточно, право власності на вказане нерухоме майно визнано за ОСОБА_4 рішенням Іллічівського районного суду від 29 лютого 2008 року і саме після цієї події, відбулася його реєстрація у міському комунальному підприємстві «Маріупольске бюро технічної інвентаризації».(а.с.9, 24) Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_4 не має можливості виконувати укладений договір, внаслідок скрутного матеріального стану та ухиляється від його розірвання в позасудовому порядку.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на порушення норм процесуального права, які полягають у тому, що позивач не надав належних доказів, які б свідчили про наявність права в.о. директора ТОВ «Лео-Маркет» ОСОБА_3 підписувати та подавати від імені товариства позови немайнового характеру, оскільки єдиним керівником та підписантом позивача є ОСОБА_6 не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до частини третьої статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Як установлено судом, в матеріалах справи має місце наказ, яким ОСОБА_3 призначено виконувати обов'язки директора ТОВ «Лео-Маркет». Тобто саме це рішення є актом, на підставі якого у ОСОБА_3 виникло право представництва інтересів ТОВ «Лео-Маркет». Директор підприємства наділений правом підпису документів, без доручення діяти від імені підприємства, має право представляти інтереси підприємства у взаємовідносинах з громадянами, юридичними особами та органами державної влади.

Разом із цим відповідно до частини третьої статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Апелянт в доводах апеляційної скарги не зазначив та не довів, що ОСОБА_3 діяв не в інтересах юридичної особи, не добросовісно і не розумно та перевищував свої повноваження.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно і висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Л.Л. Баркова

Г.П. Сорока