Справа №127/5361/15-ц
Провадження № 2/127/2822/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06.05.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

представника позивача Мадюді Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС-ДВА» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ШАНС-ДВА» з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позов мотивований тим, що на балансі в ТОВ «ШАНС-ДВА» знаходиться гуртожиток для одиноких осіб по АДРЕСА_1, який експлуатується та утримується позивачем за власні кошти. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані в спірному житловому приміщені, але в ньому не проживають постійно понад шість місяців без поважних причин, фактично вони проживають в іншому місці, про яке позивачу не відомо. ОСОБА_2 прописався до гуртожитку в серпні 2001 року, однак з початку 2007 року і по сьогодні в ньому не проживає. ОСОБА_3 прописався до гуртожитку в 2007 році, однак з початку 2009 року і по даний час в ньому не проживає. ОСОБА_4 прописався до гуртожитку в квітні 2002 року, однак з початку 2006 року і по сьогодні в ньому не проживає. ОСОБА_5 прописався до гуртожитку в травні 1996 року, однак з початку 2005 року і по даний час в ньому не проживає. ОСОБА_6 прописався до гуртожитку в червні 2007 року, однак з початку 2008 року і по сьогодні в ньому не проживає. ОСОБА_7 прописався до гуртожитку в вересні 1994 року, однак з весни 2006 року і по даний час в ньому не проживає. У трудових відносинах з позивачем відповідачі не перебувають, ніяких відносин з гуртожитком по АДРЕСА_1 вони не підтримують, житлом в гуртожитку не цікавляться, ліжко-місця в гуртожитку за ними не числяться. Відповідачі по справі тривалий час, а саме понад шість місяців безперервно в гуртожитку не проживають без поважних причин, та про збереження за ними місця проживання в спірному житловому приміщені відповідачі до позивача не звертались ні усно, ні письмово. Позивачу не відомо місце проживання відповідачів. Факт не проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в гуртожитку по АДРЕСА_1 понад шість місяців підтверджується актами та показаннями свідків.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням гуртожитку по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги, аргументуючи їх мотивами викладеними в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 в судове засідання повторно не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомлено. Судом відповідачам по справі повістки про розгляд справи направлялись за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Також, відповідач ОСОБА_7 викликався в судове засідання через оголошення у пресі у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, відповідачі вважаються належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.

Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно карточки прописки ОСОБА_2 зареєструвався 29.08.2001 року в гуртожитку по АДРЕСА_1, однак з початку 2007 року і по сьогодні не проживає в цьому гуртожитку, що підтверджується актами від 10.02.2015 року, 28.11.2014 року, 12.03.2014 року, 06.09.2013 року, 05.03.2013 року, 03.09.2012 року, складеними працівниками ТОВ «ШАНС-ДВА» та затвердженими директором цього товариства. (а.с. 8-14, 62)

Відповідно до карточки реєстрації ОСОБА_3 зареєструвався 23.11.2007 року в гуртожитку по АДРЕСА_1, однак з початку 2009 року і по даний час не проживає в цьому гуртожитку, що підтверджується актами від 18.02.2015 року, 03.12.2014 року, 06.05.2014 року, 31.10.2013 року, 29.04.2013 року, 29.08.2012 року, складеними працівниками ТОВ «ШАНС-ДВА» та затвердженими директором цього товариства. (а.с. 15-21, 63)

Згідно карточки прописки ОСОБА_4 зареєструвався 09.04.2002 року в гуртожитку по АДРЕСА_1, однак з початку 2006 року і по сьогодні не проживає в цьому гуртожитку, що підтверджується актами від 18.02.2015 року, 17.11.2014 року, 07.05.2014 року, 17.10.2013 року, 11.03.2013 року, 27.08..2012 року, складеними працівниками ТОВ «ШАНС-ДВА» та затвердженими директором цього товариства. (а.с. 23-29, 64)

Відповідно до карточки прописки ОСОБА_5 зареєструвався 15.05.1996 року в гуртожитку по АДРЕСА_1, однак з початку 2005 року і по даний час не проживає в цьому гуртожитку, що підтверджується актами від 18.02.2015 року, 17.11.2014 року, 29.04.2014 року, 23.10.2013 року, 13.03.2013 року, 22.08.2012 року, складеними працівниками ТОВ «ШАНС-ДВА» та затвердженими директором цього товариства. (а.с. 31-37)

Згідно карточки реєстрації ОСОБА_6 зареєструвався 27.06.2007 року в гуртожитку по АДРЕСА_1, однак з початку 2008 року і по сьогодні не проживає в цьому гуртожитку, що підтверджується актами від 10.02.2015 року, 28.11.2014 року, 10.04.2014 року, 04.10.2013 року, 03.04.2013 року, 02.10.2012 року, складеними працівниками ТОВ «ШАНС-ДВА» та затвердженими директором цього товариства. (а.с. 38-44, 66)

Відповідно до карточки прописки ОСОБА_7 зареєструвався 13.09.1994 року в гуртожитку по АДРЕСА_1, однак з весни 2006 року і по даний час не проживає в цьому гуртожитку, що підтверджується актами від 28.02.2015 року, 11.11.2014 року, 19.02.2014 року, 21.05.2013 року, 07.09.2012 року, складеними працівниками ТОВ «ШАНС-ДВА» та затвердженими директором цього товариства.(а.с. 45-50)

ТОВ «ШАНС-ДВА» самостійно вживало заходів щодо розшуку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - жильців гуртожитку по АДРЕСА_1, який перебуває на балансі цього товариства, з метою зняття їх з реєстраційного обліку, як осіб, що не проживають в гуртожитку та за якими не зберігаються ліжко-місця у цьому гуртожитку. (а.с. 99-115) Однак, встановити місце перебування даних осіб не вдалося.

Згідно отриманих судом довідок з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 02.04.2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток). (а.с. 62-66)

В якості свідка в судовому засіданні було допитано ОСОБА_8, яка повідомила суду, що вона працює в ТОВ «ШАНС-ДВА» з 2010 року завідуючою гуртожитком по АДРЕСА_1. Також повідомила, що вона не знає відповідачів по справі та ніколи їх не бачила, особистих речей цих осіб в гуртожитку по АДРЕСА_1 немає. Свідок зазначила, що за час її роботи в гуртожитку, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жодного разу не з'являлись і не проживали.

В якості свідка в судовому засіданні було допитано ОСОБА_9, яка повідомила суду, що наразі вона працює завідуючою гуртожитком по АДРЕСА_2, однак з жовтня 2002 року по червень 2010 року працювала завідуючою гуртожитком по АДРЕСА_1. Свідок зазначила, що відповідачі по справі заяв про забезпечення їх ліжко-місцями в гуртожитку по АДРЕСА_1 не подавали та договори на проживання в гуртожитку не укладали. Також свідок повідомила, що за час її роботи в гуртожитку, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у гуртожитку не проживали та своїх особистих речей не зберігали.

Згідно ч. 1 ст. 63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками.

Судом прийнято до уваги покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які надавали покази, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів.

Житловий будинок АДРЕСА_1 є гуртожитком для одиноких громадян, що підтверджується актом державного приймання будівлі та рішенням ВМР депутатів трудящих № 144 від 04.03.1976 року. (а.с. 93-95)

Судом встановлено, що гуртожиток по АДРЕСА_1 належить ТОВ «ШАНС-ДВА» на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності на гуртожиток № 233, виданого 12.07.2002 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому ВМР № 1055 від 11.07.2002 року, зареєстрованого КП ВООБТІ 31.07.2002 року за реєстровим № 437. Даний гуртожиток експлуатується та утримається ТОВ «ШАНС-ДВА» за рахунок його власних коштів. (а.с. 5-7, 96)

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні, відповідно до ст. 321 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Згідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Відповідно до ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання встановлюється Примірним положення про гуртожитки, затвердженим постановою Ради міністрів Української РСР від 03.06.1986 року № 208.

Виходячи зі змісту норм ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Виходячи з положень Конституції про гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність реєстрації не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилася до наймача, так і для відмови в цьому.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, але в ньому не проживають постійно понад шість місяців без поважних причин.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно ст. 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням гуртожитку розташованого в АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат пов'язаний з розглядом справи належать, зокрема, витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Судом встановлено, що ТОВ «ШАНС-ДВА» сплачено Обласному КП - Редакція газети ВОР «ВІННИЧИНА» 420, 00 гривень за оголошення про виклик відповідача ОСОБА_7 в судове засідання, що підтверджується рахунком № СФ-0000448 від 16.04.2015 року та випискою по банківському рахунку ТОВ «ШАНС-ДВА» за 17.04.2015 року. (а.с. 132-133)

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 на користь ТОВ «ШАНС-ДВА» підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень в рівних частках по 40, 60 гривень. Також, слід стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ «ШАНС-ДВА» судові витрати, а саме: витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420, 00 гривень.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

На підставі вище наведеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, ч. 1 ст. 383, ст. 391 ЦК України, ст.ст. ч. 1 ст. 71, ст. 72, ст. 127, ч. 2 ст. 128, ст. 130 ЖК України, Примірним положення про гуртожитки, затвердженим постановою Ради міністрів Української РСР від 03.06.1986 року № 208, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 57-60, ч. 1 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212-216, 218, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в гуртожитку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС-ДВА» судовий збір в сумі 243, 60 гривень в рівних частках по 40, 60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7, 1941 р.н., на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС-ДВА»витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: