Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4868/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

06 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника позивача Акулініної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач КП «ЖЕО № 2» 21 серпня 2015 року звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що КП «ЖЕО № 2» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою за встановленими тарифами.

Вказував, що відповідачем спожиті послуги по квартирі АДРЕСА_1, але не сплачені, за період по 01 серпня 2015 року наявна заборгованість в розмірі 1511,06 грн.

В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь КП «ЖЕО № 2» заборгованість за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1511 грн. 06 коп., встановлений індекс інфляції в розмірі 1106 грн. 66 коп., 3 % річних в розмірі 151 грн. 05 коп., всього - 2768 грн. 77 коп.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань не подавав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи № 552/2204/15-ц, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1

Позивач КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради є балансоутримувачем будинку по АДРЕСА_1 та надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території споживачам за вказаною адресою відповідно до встановленого переліку та затверджених тарифів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов'язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на утримання спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Як встановлено судом, позивач КП «ЖЕО № 2» обов'язки балансоутримувача виконав, надав позивачу послуги з утримання будинку по АДРЕСА_1 та з утримання прибудинкової території.

Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу обов'язки власника квартири не виконав, за період з 01 квітня 2012 року по 01 серпня 2015 року за послуги не сплачував, існує за вказаний період заборгованість в розмірі 1511,06 грн.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1511,06 грн.

Твердження відповідача ОСОБА_2 в поданій до суду заяві про скасування судового наказу про те, що відсутній договір з позивачем, не заслуговує на увагу.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, він в силу норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін.

Незважаючи на відсутність укладеного письмового договору, між сторонами фактично відносини по наданню послуг виникли, позивачем такі послуги надавалися, а відповідачем отримувалися.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1511 грн. 06 коп., встановлений індекс інфляції в розмірі 1106 грн. 66 коп., 3 % річних в розмірі 151 грн. 05 коп., всього - 2768 грн. 77 коп.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з розміру заявлених позовних вимог, враховуючи попереднє звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати в загальному розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради на поточний рахунок № 7616 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 331401, код 13961729, заборгованість за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1511 грн. 06 коп., встановлений індекс інфляції в розмірі 1106 грн. 66 коп., 3 % річних в розмірі 151 грн. 05 коп., всього - 2768 грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

06.10.2015