УХВАЛА

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив у ході розгляду справи посилаючись на те, що 29 квітня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. вчинено виконавчий напис щодо стягнення з нього на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») 15 410 332 грн 33 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, на виконання умов кредитного договору від 22 листопада 2007 року, укладеного між ним та ПАТ «КБ «Надра». 29 травня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження.

Позивач вважав, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, зокрема у зв'язку з тим, що визначена у виконавчому написі сума не є безспірною, тому просив визнати його незаконним і таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_3 у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на заставне майно нотаріус не порушив Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду. При цьому зазначив, що можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису передбачена Законом України «Про іпотеку» та п. 5.3 укладеного між сторонами договору іпотеки, а надані нотаріусу документи свідчать про безспірність суми заборгованості, зазначеній у надісланій позивачу досудовій вимозі.

Проте погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Судами встановлено, що 29 квітня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. вчинено виконавчий напис щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» 15 410 332 грн 33 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, на виконання умов кредитного договору від 22 листопада 2007 року, укладеного між ним та ПАТ «КБ «Надра». 29 травня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 3 березня 2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 3 березня 2004 року за № 283/8882, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 посилався на те, що указана у виконавчому написі сума заборгованості є спірною, оскільки на час вчинення виконавчого напису у провадженні Шевченківского районного суду м. Києва не розглянута позовна вимога банку про стягнення з нього кредитної заборгованості, що свідчить про наявність спору щодо суми боргу.

Отже, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір відносно вищезазначеного кредитного договору, щодо суми кредитної заборгованості, спростовує висновок апеляційного суду про безспірність заборгованості боржника.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-141цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув, доводів сторін належним чином не перевірив, фактичних обставин справи не з'ясував, не послався у рішенні на обставини і докази, які спростовують доводи ОСОБА_3 про те, що указана у виконавчому написі сума заборгованості є спірною.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на посилання ОСОБА_3 на наявність у провадженні Шевченківского районного суду м. Києва позовної заяви ПАТ «КБ «Надра» до нього про стягнення кредитної заборгованості та не дав оцінки тому, чи не свідчить це про наявність спору щодо суми заборгованості, та чи не уможливлювало це видачу нотаріусом виконавчого напису.

Оскільки апеляційний суд, ухвалюючи судове рішення, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, його судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик