Справа № 740/5109/14 Провадження № 22-ц/795/148/2015 Головуючий у I інстанції -Куровський Ю. В. Доповідач - Позігун М. І.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Губар В.С., Харечко Л.К.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства „Виробниче управління комунального господарства" про стягнення невиплаченої заробітної плати та інфляційних,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовом до КП „Виробниче управління комунального господарства" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення інфляційних нарахувань, оскільки питання про стягнення зазначених коштів повинно розглядатися в порядку наказного провадження; справу направити для розгляду по суті до місцевого суду. В обґрунтування незаконності ухвали суду апелянт посилається на те, що згідно ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, на стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, і в наказному провадженні не може розглядатися спір про право. В позовній заяві ним же було заявлено окрім вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, і вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.11.2013 року по 30.11.2014 року в сумі 382 грн. 91 коп., 2483 грн. 45 коп. інфляційних нарахувань за період з 01.10.2013 року по 30.11.2014 року, а також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., які підлягають розгляду в порядку позовного провадження, і згідно ст. 118 ЦПК України можуть бути об'єднані в одній позовній заяві.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

По справі встановлено, що 25 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до КП „Виробниче управління комунального господарства", в якому просив суд винести рішення про стягнення з відповідача на його користь 311 грн. 11 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за березень 2014 року; 3% річних, що становить 382 грн. 91 коп.; 2483 грн. 45 коп. інфляційних нарахувань за період з 01 жовтня 2013 року по 30 листопада 2014 року, а також просив стягнути з відповідача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з ухвали судді Ніжинського міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та в частині вимог про стягнення інфляційних нарахувань, оскільки такі вимоги, за висновком суду, підлягають розгляду в порядку наказного провадження відповідно до вимог ст.ст.96 ч.1 п.1, 118 ч.3 ЦПК України.

Іншою ухвалою судді від 27 листопада 2014 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення з КП „Виробниче управління комунального господарства" 3% річних в сумі 382,81 грн. та 1000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 5 грудня 2014 року стягнуто з КП „Виробниче управління комунального господарства" на користь позивача 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та відмовлено в частині позовних вимог про стягнення 3 процентів річних.

Проте, наявність зазначеного заочного рішення суду від 5 грудня 2014 року, яким вирішено частину позовних вимог позивача, не може бути підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги, оскільки апеляційний суд відповідно до положень ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду на час його ухвалення судом першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 96, ч. 5 ст. 100, частин 3 та 2 ст. 118 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій ст. 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або його скасування судом. Позивач має право об'єднати в одній позовні заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Виходячи з аналізу зазначених норм процесуального права, при зверненні особи до суду з вимогами в порядку позовного провадження, частина з яких підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд не вправі відмовити у відкритті провадження у справі і в тій частині вимог, які підлягали вирішенню в порядку наказного провадження, якщо такі вимоги між собою пов'язані і окремий їх розгляд неможливий.

Судом відмовлено у відкритті провадження не лише в частині вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за березень 2014 року в сумі 311 грн. 11 коп., а і в частині вимог про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 2 483 грн. 45 коп., оскільки такі вимоги, за висновком суду, підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Проте судом не враховано, що згідно позовної заяви розрахунок суми трьох відсотків річних і суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати позивачем проведено за період з 1 жовтня 2013 року по 30 листопада 2014 року не лише з розміру заборгованості за березень 2014 року в сумі 311 грн. 11 коп., а й з врахуванням частини суми заборгованості по заробітній платі за інший період роботи позивача, і розмір моральної шкоди позивачем обгрунтовувався порушенням його права на оплату праці, а не лише невиплатою частини заробітної плати за березень 2014 року.

Таким чином, вимоги про стягнення невиплаченої позивачу частини заробітної плати за березень 2014 року є тісно пов'язаними з іншими вимогами, оскільки в позовній заяві розрахунок сум, що підлягають стягненню з відповідача, проведено без розмежування заборгованості за березень 2014 року та стягнутої за судовим наказом №2н/740/156/14, виданим 10.04.2014 року, суми заборгованості по заробітній платі 14 546 грн. 09 коп. за інший період роботи позивача.

За викладених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню з направленням справи до місцевого суду для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. 303, 307, 311 ч.1 п.3, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: