Справа № 544/438/15-ц
пров. № 2/544/161/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 вересня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сімонової С.Г.,

за участі секретаря - Пірогова В.Г.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Леніна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 10 березня 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 грудня 1991 року уклав з відповідачем шлюб, від якого мають малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на шлюб та сім'ю, що призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб.

Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в його відсутність.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 1991 року виконавчим комітетом Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області, актовий запис № 12 (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, шо підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 7, 8).

Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на шлюб та сім'ю, що призвело до припинення шлюбних відносин.

Згідно зі ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, прийняті судом міри для збереження сім'ї, виявились безрезультатними, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та їх малолітніх дітей, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач квитанцією № 17 від 06.03.2015 сплатив судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп, тому вказану суму суд стягує на користь позивача з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 212, 215 ЦПК, ст. 112 СК, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2), народження ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 14 грудня 1991 року виконавчим комітетом Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області, актовий запис № 12, у шлюбі дві неповнолітні дитини.

Дошлюбне прізвище відповідача не відновлювати.

Стягнути з ОСОБА_2, народження ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 11.04.1996, ІДН НОМЕР_1 судові витрати у повернення сплаченого судового збору 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий: