Справа № 758/7355/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарі -Шабатин Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про встановлення факту належності до німецької національності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаною заявою, яку в ході розгляду справи уточнив, свої вимоги обґрунтовує тим, що по батьківській лінії його сім»я походить від етнічних німців, однак в його свідоцтві про народження зазначено, що батько ОСОБА_2, за національністю є українець.

Те, що його дід ОСОБА_3 був німцем за національністю, підтверджується завіреними копіями архівного фонду Служби безпеки України зі справи ОСОБА_3, 1889 року народження, а саме: анкетою арештованого, в якій зазначено його національність та громадянство - німець СРСР, протоколами допитів від 05.09.1937 року, в яких також зазначено його національність, як німець УРСР, обвинувальним висновком, де також зазначено національність німець, витягом з копії протоколу № 641 від 27.12.1937 року, довідкою про виконання покарання, копією заяви ОСОБА_4 з питання подальшої долі її чоловіка, ухвали військового трибуналу Одеського військового округу від 31.08.1962 року.

З метою відновлення національності, встановлення національної приналежності та підтвердження німецького походження, просить суд встановити юридичний факт того, що його батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та його донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 за національністю є німцями та зобов»язати відповідні відділи реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни в актові записи щодо національної приналежності ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

У судове засідання заявник та його представники не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника заявника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у відсутність заявника та його представників.

Представник зацікавленої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по м. Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд вважав за можливе розглядати справу у відсутність заявника, його представників та представника заінтересованої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 25.01.1958 року Котовським відділом ЗАГС Одеської області ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьком його вказаний ОСОБА_2, за національністю українець ( а.с.9).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, народився в м. Котовську Одеської області. Оригінал свідоцтва про його народження, як зазначає заявник, втрачено, а у подальшому відновлено та видано 03.01.1950 року. В графі національність батьків стоять прочерки ( а.с.8- копія свідоцтва про народження).

Позивач зазначає, що зі слів батька йому відомо, що у 1937 році його діда, забрали працівники НКВС та більше його не бачили. Батько повідомив, що дід був німцем за національністю. Його звали ОСОБА_3, 1889 року народження. Дід народився у Польщі, а проживав у м. Котовськ Одеської області. У 1937 році діда арештовано та визнано « агентом польської розвідки».

Оскільки до осіб німецької національності люди негативно ставились, бути німцем, або мати родичів німців було ганебно, тому в поновленому свідоцтві про народження ОСОБА_2 було зазначено прізвище діда та батька - ОСОБА_3.

У 1962 році було отримано довідку про реабілітацію діда ОСОБА_3 посмертно.

Згідно архівної довідки від 04.02.2015 року за № Л-223, виданої Державним архівом Одеської області ОСОБА_3, 1889 року народження, уродженець села Бернацький Міст Пружанського уїзду колишньої Гродненської губернії ( Польща), на національністю-німець, громадянин СРСР, до арешту мешканець міста Котовська Одеської області, працював вагонним майстром на станції Котовськ.

ОСОБА_3 був заарештований 04.09.1937 року Котовським районним відділом НКВС за обвинуваченням у злочинах, передбачених ст.. 56-4 Кримінального кодексу УРСР.

На день арешту мав дружину та трьої дітей. Постановою Народного комісара Внутрішніх справ СРСР і прокурора СРСР від 27.12.1937 року був засуджений до розстрілу як «агент польської розвідки». Вказана постанова приведена до виконання 07.01.1938 року.

Ухвалою військового трибуналу Одеського військового округу від 31.08.1962 року вищевказану постанову скасовано і справу закрито за відсутністю складу злочину.

ОСОБА_3 був реабілітований посмертно.

Заявник зазначає, що з копій документів, які він отримав з архівного фонду СБУ зі справи ОСОБА_3 вбачається, що його дід був німцем за національністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він має намір на підставі рішення суду щодо належності його батька ОСОБА_7, його, ОСОБА_1 та його доньки ОСОБА_5 до німецької національності вирішити питання про внесення змін (доповнень) до акту цивільного стану про народження, який засвідчить їх німецьке походження.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якою передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення, справи за заявами про встановлення факту належності до певної національності - в переліку відсутні.

У ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, згідно з ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року № 55/18793.

Згідно з п. 1.1 зазначених Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 1.7. цих Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Пунктом 1.15. Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Отже чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку право заявників на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки незазначення в документах, що підтверджують їх особу, національності "німець", не перешкоджає заявникам дотримуватися національних німецьких звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе німцями, а також виявляти почуття національного самоусвідомлення.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що провадження у справі за заявою ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки факт належності особи до певної національності не підлягає встановленню в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 205, 234, 235, 256, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про встановлення факту належності до німецької національності - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Подільський райсуд м. Києва.

Апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а в разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяН. Г. Сербіна