Справа № 209/1979/13-ц
Провадження № 2/209/18/15
УХВАЛА

14 грудня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Вітязь Х.О.,

за участі позивача за первісним позовом ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа Третя дніпродзержинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

В процесі судового розгляду цивільної справи по суті представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі додаткової посмертної комплексної судової медичної психолого-психіатричної експертизи, на вирішення якої просить поставити питання:

- Чи мало місце у ОСОБА_7 захворювання, якщо так, то які причини їх розвитку, характер перебігу в період на дату складення заповіту?

- Чи мало місце психоорганічний синдром інтелектуального-мнестичного розладу?

-Яка ступінь тяжкості даних захворювань?

-Яка медикаментозна дія ліків, які були призначені та приймалися ОСОБА_7 під час лікування у вказаний період?

-Чи могли дані препарати впливати на психологічний і емоційний стан ОСОБА_7?

-Чи не створює залажність прийняття даних препаратів, якщо так то які наслідки даної залежності?

-Який загальний стан психіки був у ОСОБА_7 в період складення ним заповіту.

-Чи міг вплинути психічний стан ОСОБА_7 на час складання заповіту на правильність сприйняття фактів, що мають значення для укладення заповіту?

-Чи міг ОСОБА_7 на час складання заповіту в силу свого стану, віку і розвитку правильно розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними?

-Чи взагалі страждав ОСОБА_7 на момент укладення заповіту будь якими психічним розладом?

Позивач ОСОБА_1 підтримувала клопотання свого представника.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти призначення додаткової комплексної судової медичної психолого-психіатричної експертизи, вважаючи, що таке клопотання направлене на затягування розгляду справи, а захворювання ОСОБА_7 на яке представник позивача посилається у своєму клопотання у спадкодавця сталося набагато пізніше укладення ним заповіту.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 про призначення у справі додаткової посмертної комплексної судової медичної психолого-психіатричної експертизи.

В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 8 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним" роз'яснено, що при розгляді справ про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225, частини 2 ст. 1257 ЦК України суд відповідно до стаття 145 ЦПК України за клопотанням хоча б однії зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу.

В пункті 6 листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування також роз'яснено, що для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (ст. 145 ЦПК).

Ухвалою суду від 22.12.2014 року у справі призначалася посмертна судово-психіатрична експертиза, на вирішення якої ставилися питання:

1.Чи страждав ОСОБА_7, який помер 07.01.2013 року, станом на час складання заповіту, тобто на 05.03.2010 року, будь якими психічними захворюваннями чи іншими розладами розумової та психічної діяльності ?

2. Чи розумів ОСОБА_7, який помер 07.01.2013 року, значення своїх дій та їх наслідки і чи міг керувати ними під час підписання 05.03.2010 року заповіту посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_8, зареєстрованого під № 2-660?

До суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №26 від 21.05.2015 року, згідно якого ОСОБА_7 в період часу, який цікавить суд, тобто на момент укладення і підписання заповіту 05.03.2010 року , яким небудь психічним розладом не страждав. По своєму психічному стану в той період часу він міг розуміти значення своїх дій і керувати ними.

В розпорядження експертів були надані всі медичні документи відносно ОСОБА_7 та метеріали цивільної справи.

В матеріалах справи немає даних про те, що в період до складання заповіту та на час його підписання 05.03.2010 року ОСОБА_7 приймав якісь медичні препарати.

Суду не було надано доказів того, що ОСОБА_9 на час складання заповіту був тяжко хворою людиною, страждав на поведінкові та психічні розлади здоровя, внаслідок фізичного тяжкого розладу здоровя, тому не міг у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, як про це зазначено в заявленому позові.

Суд вважає, що для правильного вирішення справи має значення відповідь на зазначене в клопотанні про призначення у справі додаткової посмертної комплексної судової медичної психолого-психіатричної експертизи питання: "Чи міг ОСОБА_7 на час складання заповіту в силу свого стану, віку і розвитку правильно розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними?"

Але така відповідь уже надана суду експертами у висновку судово-психіатричного експерта №26 від 21.05.2015 року.

У суду немає підстав не довіряти цьму висновку, а також немає підстав не приймати до розгляду цей висновок тільки тому, що він виконаний на російській мові, як на це вказує представник позивача.

Суд вважає, що нема підстав для призначення додаткової експертизи у справі, а її призначення тільки затягувало б розгляд справи.

Керуючись статтями 143-147, 208-210 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 про призначення у справі додаткової посмертної комплексної судової медичної психолого-психіатричної експертизи.

Суддя Байбара Г.А.