Справа № 135/1003/15-ц
Провадження № 2/135/317/15
РІШЕННЯ

іменем України

02.09.2015 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Марченко О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування іпотечного договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування іпотечного договору. Зазначила, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як правонаступник ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду із позовом і просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 01.11.2007 року № ML-B01/029/2007 в розмірі 1223423,7 грн., суму пені 178591,3 грн., сплачений судовий збір. Кредит за вказаним кредитним договором брав ОСОБА_3 Вказала, що з рішення Ладижинського міського суду від 08.06.2015 року по справі № 135/475/15-ц вбачається, що права кредитора за вищевказаним кредитним договором на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя ОСОБА_2 припинені, оскільки судом встановлено, що право пред'явлення вимоги до поручителя у кредитора виникло 11.03.2014 року, позов пред'явлено лише 14.04.2015 року, а тому шестимісячний строк пред'явлення позову до поручителя пропущено. Крім того вказала, що договір уступки права вимоги за кредитним договором № ML-B01/029/2007 з її участю не укладався, акт приймання-передачі вимоги за кредитним договором з її участю не складався. Тому просила скасувати іпотечний договір № PCL-B01/029/2007 (майнову поруку) укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та нею як поручителем, в зв'язку зі спливом шестимісячного строку та припинення права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. При цьому зазначив, що рішення Ладижинського міського суду від 08.06.2015 року набрало законної сили. ОСОБА_2 укладала лише один договір в забезпечення виконання зобов'язання за кредитом, який брав ОСОБА_3, - договір іпотеки.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відносини поруки, як виду забезпечення виконання зобов'язання, врегульовані статтями 553-559 ЦК України. Зокрема ст. 559 ЦК України передбачено випадки, коли порука припиняється.

Відносини, що пов'язані із таким видом забезпечення виконання зобов'язання як застава, врегульовані статтями 572-593 ЦК України, а також законами України «Про заставу», «Про іпотеку».

Так, зокрема ст. 575 ЦК України передбачено, що одним із окремих видів застав є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 583 ЦК України передбачено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Загальні підстави припинення застави передбачені ст. 593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачені ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що 01.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ML-B01/029/2007.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 01.11.2007 року було укладено договір іпотеки № PCL-B01/029/2007 (майнова порука). Згідно умов даного договору ОСОБА_2 передала в заставу належне їй нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1.

Крім того, встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 також було укладено договір поруки № SR-B01/029/2007 від 01.11.2007 року, дана обставина вбачається із рішення Ладижинського міського суду від 08.06.2015 року по справі № 135/475/15-ц.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-B01/029/2007 від 01.11.2007 року. В задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2 - відмовлено.

Тобто судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено два договори на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ML-B01/029/2007, який укладався між банком та ОСОБА_3

Із позову та пояснень представника позивача вбачається, що позивач вважає, що порука та майнова порука є одним і тим самим договором забезпечення виконання зобов'язання, та вважає, що підстави припинення поруки та майнової поруки є однаковими.

Однак таке твердження позивача є помилковим.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Так позивач посилаючись на підстави припинення поруки просить скасувати договір іпотеки (майнової поруки).

При цьому позивач посилається на те, що рішенням Ладижинського міського суду від 08.06.2015 року встановлено, що права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя ОСОБА_2 припинені.

Однак, доказів того, що дане рішення набрало законної сили позивачем не надано. Згідно доданої позивачем ксерокопії рішення зазначено, що рішення не набрало законної сили.

Судом встановлено, що вказане рішення оскаржено в апеляційному порядку, відомостей про те, що апеляційним судом рішення залишено без змін немає.

Винесення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення іпотеки, оскільки кредитор має право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, що випливає також із п. 9 роз'яснень, викладених у вищезазначеній постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року.

Крім того, згідно рішення Ладижинського міського суду від 08.06.2015 року по справі № 135/475/15-ц вбачається, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до відповідача ОСОБА_2 пред'явлено саме як до поручителя за кредитним договором, укладеним із боржником ОСОБА_3 Предметом розгляду в суді відносини, пов'язані із договором іпотеки № PCL-B01/029/2007, не були.

Жодної з підстав припинення договору іпотеки № PCL-B01/029/2007, які передбачені ст. 593 ЦК України, чи ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», або передбачені самим іпотечним договором позивачем не зазначено.

Щодо посилання позивача на те, що договір іпотеки слід скасувати, оскільки договір переуступки права вимоги укладався без її участі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем не зазначено підстав, вказаних в законі чи в договорі, які б свідчили про припинення іпотечного договору. А тому суд вважає, що заміна кредитора навіть без відома чи згоди боржника чи іпотекодавця не може бути підставою для припинення договору іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 516, 546, 553, 559, 572, 575, 583, 593, 598 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про заставу», ст. 1, 11, 17 Закону України «Про іпотеку» ст.ст. 10, 60, 64, 212-215 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування іпотечного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Ладижинський міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: