Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Касьяна О.П., Наумчука М.І.,Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк», третя особа - ОСОБА_7, про визнання прилюдних торгів, протоколу та акта прилюдних торгів недійсними, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просив визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна - належної йому квартири АДРЕСА_1, проведені 30 липня 2013 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», визнати недійсними результати торгів, протокол та акт їх проведення від 01 серпня 2013 року.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що при проведенні торгів порушено Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, оскільки порушено порядок оголошення про торги, торги відбулись за відсутності двох покупців, Публічне акціонерне товариство «АБ «Експрес-Банк» не повідомило про бажання придбати квартиру у визначеному законом порядку, а також не були призначені повторні торги через місяць з часу проведення перших, які не відбулися.

Крім того, квартира арештована та виставлена на торги на виконання рішення суду про стягнення боргу за кредитним договором, а не у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

12 червня 2014 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позов задоволено частково.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, проведені 30 липня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» та оформлені протоколом проведення прилюдних торгів № 11.1081/13 та актом про прилюдні торги від 01 серпня 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18 липня 2014 року додатковим рішенням цього суду вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 листопада 2014 року рішенням апеляційного суду м. Києва рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього суду скасовані та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача - ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні торги проведені з порушенням вимог Тимчасового положення та Закону України «Про іпотеку» щодо належного повідомлення через засоби масової інформації про проведення прилюдних торгів, за наявності одного покупця - банку, який придбав квартиру позивача на прилюдних торгах як предмет іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог, тоді як прилюдні торги проводились на виконання рішення суду про стягнення боргу.

Отже, проведені прилюдні торги є такими, що не відбулися, і ТОВ «Укрспецторг Групп» безпідставно визнало іпотекодержателя переможцем торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, тому їх результати, оформлені протоколом та актом, потрібно визнати недійсними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що прилюдні торги проведені з дотриманням вимог чинного законодавства, однак вони є такими, що не відбулися, у зв'язку із відсутністю зареєстрованих покупців, тому банк як іпотекодержатель придбав квартиру позивача за початковою ціною шляхом заліку своїх вимог, як передбачено ст. 49 Закону України «Про іпотеку», а договір купівлі-продажу відповідає вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК України, отже, підстави для задоволення позову відсутні.

Проте погодитись з таким рішенням суду апеляційної інстанції не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 26 липня 2010 року між ОСОБА_6 та ПАТ «АБ «Експрес-Банк» укладено договір, за яким позивач передав в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 на забезпечення виконання своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором.

27 травня 2011 року рішенням Печерського районного суду м. Києва з ОСОБА_6 стягнуто на користь банку 15 547 427 грн 96 коп. боргу за кредитним договором, на виконання якого видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження про примусове стягнення коштів.

Боржник добровільно не виконав рішення суду про стягнення боргу, у зв'язку із чим 25 січня 2012 року державним виконавцем проведено опис та арештовано квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, про що складено відповідний акт.

Разом із тим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012 року у зв'язку із невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, однак виконавче провадження з виконання цього рішення не відкривалось.

28 лютого 2012 року призначено експерта для визначення ринкової вартості квартири та згідно з висновком з незалежної оцінки майна від 27 квітня 2012 року її вартість складає 4 846 244 грн.

У зв'язку із оскарженням висновку ОСОБА_6 22 січня 2013 року державним виконавцем повторно призначено експерта та проведено оцінку квартири, вартість якої згідно з висновком станом на 18 лютого 2013 року складає 4 657 634 грн, який отримано боржником 29 березня 2013 року.

21 червня 2013 року квартира за договором передана виконавчою службою на реалізацію ТОВ «Укрспецторг Групп» відповідно до вимог Тимчасового положення.

Прилюдні торги призначено на 30 липня 2013 року, однак вони не відбулись у зв'язку із відсутністю зареєстрованих покупців, і ПАТ «АБ «Експрес-Банк» виявило бажання придбати квартиру як предмет іпотеки за початковою ціною в рахунок погашення боргу за кредитним договором шляхом заліку своїх вимог (ст. 49 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до протоколу, складеного 30 липня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп», за результатами торгів банк оголошено переможцем та 01 серпня 2013 року видано відповідний акт про реалізацію предмета іпотеки, який затверджений начальником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а 07 серпня 2013 року ПАТ «АБ «Експрес-Банк» видано свідоцтво про право власності на квартиру.

Нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, визначено загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів.

Разом з тим нормами Закону України «Про іпотеку», зокрема статтями 33, 41-49, визначено спеціальний порядок реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

Згідно з пунктом 1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів із реалізації предмета іпотеки здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» зазначає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, Законом України «Про іпотеку» визначено спеціальний порядок для реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

Таким чином, у разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року у справі № 6-174цс14 та від 28 січня 2015 року у справі № 6-199цс14.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції цих обставин не врахував, не виконав вимоги ст. ст. 213, 303 ЦПК України та не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, не встановив наявності підстав для визнання прилюдних торгів недійсними у зв'язку із недодержанням вимог закону (ст. ст. 203, 215 ЦК України) та порушенням вимог Тимчасового положення при їх проведенні, не перевірив доводів позивача щодо цих обставин, а пославшись на те, що банк правомірно виявив бажання придбати предмет іпотеки у зв'язку із відсутністю зареєстрованих покупців, як передбачено ст. 49 Закону України «Про іпотеку», не перевірив, чи застосовуються норми цього Закону в даному випадку, зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позову, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Ураховуючи, що такі порушення судом норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду потрібно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 336, 345 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 задовольнити частково, рішення апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: О.П. Касьян

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук

Г.І. Мостова