АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

за участю секретаря Бабака М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Веклич Альони Геннадіївни, заінтересована особа - ОСОБА_4, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року, -

ус т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою надії державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Веклич А.Г.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року вказану скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та про постановлення нової про задоволення скарги, визнання дій державного виконавця по обчисленню заборгованості зі сплати аліментів неправомірними та скасування складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Апелянт, зокрема, посилається на ту обставину, що розрахунок заборгованості, від 20 червня 2014 року складено державним виконавцем з порушенням чинного законодавства та без урахування інших матеріалів виконавчого провадження, зокрема документів, які свідчать про наявність боргу ОСОБА_4 перед стягувачем.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник -

ОСОБА_5 подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_4 апеляційну скаргу просив відхилити, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Представник ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, належним

чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не

__________________________________________________

Справа № 760/27652/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/9986/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

з'явилися, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати дії державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Веклич А.Г. по обчисленню розміру заборгованості зі сплати аліментів та складанню розрахунку заборгованості від 20 червня 2014 року № 1253/22 неправомірними та скасувати вказаний розрахунок.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при обчисленні розміру заборгованості зі сплати аліментів та складанню розрахунку діяла в межах своїх повноважень, керувалася Законом України «Про виконавче провадження», і права сторін виконавчого провадження, зокрема ОСОБА_2, порушені не були, а тому відсутні законні підстави для скасування розрахунку заборгованості по аліментах від 20 червня 2014 року № 1253/22.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2005 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 19 серпня 2005 року і до повноліття дитини.

На виконання вказаного рішення 21 грудня 2005 року стягувачу ОСОБА_2 було видано виконавчий лист (том 1 а.с. 7-8).

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Сенюк У.Д. від 26 травня 2006 року було відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа (том 1 а.с. 9).

В матеріалах справи міститься розпорядження державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Гайдук О.О. №180/40 від 6 липня 2006 року про здійснення відрахувань із заробітної плати ОСОБА_4 у ТОВ «Фірма Екран» (том 1 а.с. 10).

Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Гайдук О.О. від 29 вересня 2006 року виконавче провадження закінчене, копію вказаної постанови направлено сторонам та до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві (том 1 а.с. 12).

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2013 року (том 1 а.с. 14-15) ОСОБА_2 було видано дублікат виконавчого листа у зв'язку з його втратою при пересилці на виконання до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві (том 1 а.с. 16-17).

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухою О.М. від 26 квітня 2013 року було відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого листа (том 2 а.с. 81).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Огребою О.О. від 26 березня 2014 року

№ 1253/22, заборгованість ОСОБА_4 за виконавчим листом, виданим Солом'янським районним судом м. Києва 22 квітня 2013 року за період з червня 2006 року по грудень 2013 року складає 141 563,29 грн. (том 1 а.с. 18, 19).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Іванеко В.В. 10 червня 2014 року заборгованість за період з січня 2014 року по травень 2014 року становить 997,30 грн (том 1 а.с. 20-21).

Як вбачається зі скарги ОСОБА_2, вона оскаржує розрахунок заборгованості по аліментах, складений державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Веклич А.Г. 20 червня 2014 року № 1253/22, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_4 відсутня, станом на 1 червня 2014 року наявна переплата у розмірі 71,20 грн. (том 1 а.с. 22-23).

Стягувач ОСОБА_2 2 липня 2014 року звернулася до начальника ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві щодо здійснення перерахунку суми заборгованості по аліментах (том 1 а.с. 24).

В подальшому державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Веклич А.Г. було здійснено розрахунок заборгованості по аліментах від 30 липня 2014 року № 1253/22 за вищевказаним виконавчим листом та станом на 1 червня 2014 року заборгованість ОСОБА_4 становила 134 451,23 грн. (том 1 а.с.25-26).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року, визнано дії державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Веклич А.Г. по обчисленню розміру заборгованості зі сплати аліментів від 30 липня 2014 року № 1253/22 неправомірними та скасовано зазначений розрахунок заборгованості (том 1 а.с.123-130).

Також встановлено, що за заявою ОСОБА_2 від 5 червня 2006 року до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві остання просила почати стягувати аліменти з ОСОБА_4 з 1 червня 2006 року та не застосовувати до нього штрафних та фінансових санкцій у зв'язку з тим, що він добровільно сплачує аліменти (том 1 а.с. 122).

Відповідно до довідки СНВК «Мрія» Деснянського району м. Києва від 14 квітня 2014 року № 65 ОСОБА_8, 2004 року народження, дійсно перебував у дошкільній групі спеціально-виховного комплексу «Мрія» та знаходився на частковому державному утриманні з березня 2010 року по травень 2011 року. Батько разом з бабусею ОСОБА_15 займалися вихованням та навчанням дитини. За весь період перебування дитини в закладі лише батько та бабуся опікувалися дитиною, яка була доглянута та охайна. Мати не приймала участі у вихованні дитини (том 1 а.с. 131).

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Веклич А.Г. від 24 червня 2014 року виконавче провадження закінчене, оскільки було встановлено, що згідно з відповіддю ДПС України та довідкою з місця роботи боржник працює на ТОВ «Ост-Вест Експрес» за адресою: м. Київ, вул. В.Хвойки, 18/14, що територіально належить до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві (том 1 а.с. 137).

В матеріалах справи наявні листи ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві: від 14 грудня 2014 року № П/22 адресований начальнику відділу організації та контролю за виконанням рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві (том 1 а.с. 171-172), від 19 листопада 2014 року № О-48/3 адресований ОСОБА_2 (том 1 а.с. 173-174), з яких вбачається хід зазначеного виконавчого провадження та перебування його станом на 19 листопада 2014 року на виконанні у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві (том 1 а.с. 171-174).

З відповіді ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві №В/11 вбачається, що станом на 16 липня 2014 року виконавче провадження перебуває на виконанні у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві (том 1 а.с. 182).

Згідно з довідкою адвокатського бюро «Порхуна Сергія» № 1 від 10 червня 2014 року заробітна плата, отримана боржником за період з 1 січня 2014 року по 31 травня 2014 року складає 2 663,05 грн., дивіденди не нараховувалися і не виплачувалися (том 1 а.с. 188).

Відповідно до довідок ТОВ «Ост-Вест Експрес» ОСОБА_4 з 11 серпня 2008 року по теперішній час працює на посаді юрисконсульта та за період з 11 серпня 2008 року по 30 квітня 2013 року йому нарахована заробітна плата у розмірі 59 135,97 грн., а за період з 1 січня 2014 року по 31 травня 2014 року -

6 500 грн. (том 1 а.с. 190, том 2 а.с. 80).

Згідно з відповіддю ТОВ «Ост-Вест Експрес» на запит ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 5 лютого 2014 року надано довідку про розмір заробітної плати боржника за весь період його роботи, та його заробітна плата за період з 11 серпня 2008 року по 31 грудня 2008 року склала 7 119,56 грн.; з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року - 11 520,25 грн.; з 1 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року - 10 977,07 грн.; з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року - 11 373,80 грн.; з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 13 145,29 грн.; з 1 січня 2013 року по 31 січня 2013 року - 14 907,91 грн. (том 1 а.с. 205-206).

З відповіді ДПІ у Деснянському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві від 1 серпня 2013 року № 1100/9/26-52-17-03-44 вбачається, що ФОП ОСОБА_4 перебуває на обліку у ДПІ у Деснянському районі м. Києва з 18 вересня 2009 року по теперішній час, про що надано завірені копії податкової звітності (том 1 а.с. 242-250, том 2 а.с. 1-10, 31-46).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Посилання апелянта на ту обставину, що отримані нею грошові кошти від ОСОБА_4 не є аліментами, оскільки у платіжних документах не було зазначено призначення платежу, а тому вони є додатковими витратами на утримання дитини, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Частина 3 статті 61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року, яка набрала законної сили, встановлено, що сплачені ОСОБА_4 за період з 1 листопада 2005 року до 1 червня 2014 року на банківський рахунок ОСОБА_2 грошові кошти є аліментами.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість, заявником в порушення передбаченого статтею 60 ЦПК України обов'язку, не було надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження своїх доводів.

Водночас, заінтересованою особою ОСОБА_4 на підтвердження своїх письмових заперечень щодо сплати грошових коштів на утримання дитини надано копії квитанцій про перерахування грошових коштів ОСОБА_2, а також докази сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (том 1 а.с. 48-106, 189, 202, 216-229, 232, том 2 а.с. 11-30).

Відомості виписок по рахунку клієнта АТ «Райффайзен Банк Аваль»

ОСОБА_2 за період з 14 липня 2004 року по 26 жовтня 2011 року (том 1 а.с. 234-241) також свідчать про законність оскаржуваного розрахунку заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування розрахунку заборгованості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність скарги ОСОБА_2

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розглянуто справу повно та всебічно, з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко