Справа № 454/2503/14 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/2521/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Острівської сільської ради, треті особи: інспекція державного - архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, ОСОБА_3 про визнання права власності -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні зазначеного позову, яким ОСОБА_2 просив визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з самочинно добудованими до нього верандою під літ. «а-1» та господарськими будівлями: сараями під літ. «Б», «Г», «Д» і погребом під літ. «В».

Рішення оскаржив ОСОБА_2 просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його вимог. Зазначає, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права. Зокрема вказує на те, що самочинне будівництво здійснене ним на земельній ділянці, виділеній для будівництва житлового будинку, права суміжних землекористувачів не порушені, об'єкти самочинного будівництва збудовані відповідно до будівельних норм і правил, тощо.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_4 на підтримання скарги, представника третьої особи ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що ОСОБА_2 є користувачем земельної ділянки площею 0,10 га на АДРЕСА_1 наданої йому на підставі наказу радгоспу «Шахтар» Львівського аграрно-промислового об'єднання по плодоовочевій продукції №15 від 26.01.1984 року, на якій знаходилися житловий будинок та надвірні будівлі.

Із матеріалів справи випливає, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 Львівської області (витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданий на підставі рішення виконкому Острівської сільської ради №23 від 11.03.2004 року, а.с. 10, 11).

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 в 2010 році самочинно добудував до будинку веранду під літ. «а-1», а також збудував сарай під літ. «Д» і збільшив розміри сараю під літ. «Б» (а.с. 31 - 34).

Звернувшись до суду з позовом (а.с.5), ОСОБА_2 просив визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з самочинно прибудованою верандою та господарськими будівлями - сараями.

Правовою підставою для цього вважав правила ч. 5 ст. 376 ЦК України.

Частиною п'ятою статті 376 ЦК України визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як зазначалося вище, ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 Львівської області, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконкому Острівської сільської ради №23 від 11.03.2004 року.

Отже, правових підстав для повторного визнання права власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1 не має.

Не відповідає закону вимога ОСОБА_2 про визнання права власності на підставі приписів ст. 376 ЦК України на самочинно збудовані приналежності до основної речі - веранду, сараї, як це випливає із п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)».

Крім цього колегія суддів зазначає, що не міг бути задоволений позов про визнання права власності ОСОБА_2 на об'єкти самочинного будівництва ще й за наявності спору про землекористування із суміжним землекористувачем - ОСОБА_3, один із яких збудований позивачем на відстані 1,3 м. до господарської споруди ОСОБА_6

Наявність договору між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 від 22.04.2015 року не є вирішенням цього спору і не впливає на законність оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків і тому рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: