Справа № 127/76/15-ц
Провадження № 2/127/3734/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що між банком та ОСОБА_6 26.04.2007 року був укладений кредитний договір №VIH0G102851320 на суму 49000,00 доларів США на строк до 24.04.2027 року. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_6 26.04.2007 року був укладений договір іпотеки № VIH0G102851320, згідно з умовами якого в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1, загальною площею 39,40 кв.м., житловою площею 25,50 кв.м., що належала ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу.

Банк виконав свої зобовязання, надавши ОСОБА_6 кредитні кошти, проте позичальник, в порушення умов кредитного договору, суму боргу та проценти за користування кредитом не повернув. Рішенням суду від 23.05.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 шляхом реалізації даної квартири банком від імені відповідача.

16.06.2015 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог. Просили суд виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3, ОСОБА_5, які зареєстровані та проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2015 року по справі замінено неналежного відповідача ОСОБА_6 на належних ОСОБА_3 та ОСОБА_4, залучено у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_6 та Орган опіки і піклування Вінницької міської ради.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2015р. по справі було залучено в якості співвідповідача ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, за обставин, викладених в позові, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнала, просить суд в позові відмовити, оскільки позивачем не було надіслано відповідачам вимога про виселення.

Відповідачка ОСОБА_5 до суду не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає, просить суд в позові відмовити ( а.с.123).

Третя особа Служба у справах дітей також до суду не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. У разі прийняття рішення по справі, просять врахувати інтереси дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та заперечують проти виселення дитини ( а.с.125).

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином через газету «Внничина».

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез»явившихся осіб, на підставі наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 26.04.2007 року був укладений кредитний договір №VIH0G102851320 на суму 49000,00 доларів США на строк до 24.04.2027 р. із сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 8-17).

В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором ОСОБА_6 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 39,40 кв.м., житловою площею 25,50 кв.м., належну йому на праві власності (а.с. 18-20).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 26.04.2007 року, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 39,40 кв.м., житловою площею 25,50 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу, шляхом реалізації предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».

Даним рішенням суду було відмовлено позивачу у виселенні ОСОБА_6 та ОСОБА_3, оскільки банком не було надано суду належних доказів направлення позивачем та отримання відповідачами письмових вимог про виселення у тридцятиденний строк з дня отримання вимог (21-29, 94-96 ).

Відповідно до довідки №553 від 25.02.2015року ТОВ «Житлово Експлуатаційного Обєднання» у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано 2 особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 70).

Також в даній квартирі проживає мати неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5, яка є також дружиною ОСОБА_3,що не заперечується стронами.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2015р. ОСОБА_6 визнано безвісно відсутнім, починаючи з 01.01.2013р. ( а.с.93).

На а.с.114 міститься вимога від 15.05.2015р., адресована ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про добровільне звільнення АДРЕСА_4 в тридцятиденний строк з дня отримання даної вимоги ( а.с.114).

Дана вимога була передана в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 представнику відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_2 для передачі адресатам.

Як пояснила в судовом засіданні ОСОБА_2 дану вимогу вона нікому не передавала, оскільки немає на це відповідних повноважень.

Крім того в даній вимозі відсутня відповідачка ОСОБА_5 ( а.с.114).

Таким чином вимоги про виселення із квартири №32, що в будинку № 18 по вул. Кропивницького у м. Вінниці відповідачам надіслані не були.

Стаття 17 Закону України «Про охорону дитинства» регулює право дитини на майно. Згідно із ч. 3 цієї статті батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Тобто вимоги вказаної статті регулюють правовідносини щодо майна дитини й не можуть бути застосовані до правовідносин із відчуження жилого приміщення, стосовно якого в дитини є право користування.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку", п. 43 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. №5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Оскільки вимога банку про виселення із квартири №32, що в будинку № 18 по вул. Кропивницького у м. Вінниці відповідачам надіслана не була, підстав для виселення останніх немає, так як на час ухвалення рішення суду відсутні виконання імперативно-диспозитивні приписів, встановлених ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду, оскільки на даний момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодеержателя щодо звільнення вказаного житлового приміщення їх мешканцями, в розумінні вимог ст. 3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом, на що також неодноразово звертав увагу Верховний суд України та Вищийц спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Суду не надано належних доказів направлення позивачеми та отримання відповідачами письмових вимог про виселення у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою особи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 9, 109 ЖК України, ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення- відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може буди оскаржено сторонами до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з моменту проголошення рішення суду.

Суддя: