Справа № 667/6121/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

при секретарі Коноплянніковій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.06.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Ідея Банк" було укладено кредитний договір № Р24.194.71721, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 35000 грн. зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 10,0000% річних від залишкової суми кредиту. А також з щомісячною платою у розмірі 2,3500% від простроченої суми кредиту. Кредит надається у день підписання зазначеного кредитного договору строком на 60 місяців. Датою остаточного повернення кредиту є 10.06.2019 року. При укладенні вищезазначеного договору позивач був позбавлений фактичної можливості вносити зміни до змісту кредитного договору, щодо істотних умов договору та відсоткової ставки і при його укладені мав можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані йому банком. Відповідачем не дотримано істотних умов договору, а саме: щодо надання позичальникові повної, всебічної, обєктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Вищезазначені дії відповідача суперечать вимогам діючого законодавства України та завдають моральної та матеріальної шкоди, в звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним.

Позивач в судове засідання не з'явилася, представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно кредитного договору № Р24.194.71721 від 16.06.2014 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк", останній зобовязався надати позивачу кредит на поточні потреби в сумі 35000 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобовязався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього договору.

Згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктом 5.1 кредитного договору № Р24.194.71721 від 16.06.2014 року встановлено, що позичальник заявляє та гарантує, що банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначена інформація йому відома та зрозуміла, з вказаним Законом він ознайомлений, банк надав йому інформацію передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Також п. 5.1. договору вказано, що з підписанням цього договору клієнт засвідчує, що він ознайомлений з тарифами банку і згоден з ними; умови даного договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам.

Відповідно до п. 5.10 договору позичальник засвідчує, що йому відомі положення чинного законодавства, щодо відповідальності за порушення зобовязань., в тому числі глави 51 Цивільного кодексу України «Правові наслідки порушення зобовязання. Відповідальність за порушення зобовязань», а також те, що він розуміє та усвідомлює, що несе відповідальність по зобовязаннях всім належним йому майном, на яке може бути звернуто стягнення та накладено арешт.

Із договору випливає, що позивач ознайомився із умовами надання послуг ПАТ "Ідея Банк", тарифами та іншою інформацією, щодо отримання ним кредиту, що підтверджується його особистими підписами на № Р24.194.71721 від 16.06.2014 року.

Таким чином, спростовуються твердження позивача, щодо ненадання йому відповідачем повної, всебічної, обєктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням договору.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обмовлені ним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

В ст. 55 Закону України «про банки та банківську діяльність» зазначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно до вимог ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих позивачем доказів судом встановлено, що при укладенні договору № Р24.194.71721 від 16.06.2014 року сторонами було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Доказів, які б спростовували ці факти, суду не надано. Укладений сторонами договір відповідає вимогам законодавства.

За вищевказаним договором відповідач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором, що не заперечувалося сторонами.

Зважаючи на викладені обставини, а також те, що позивачем не надано суду належних доказів і не доведено інших підстав, передбачених законом для визнання правочину недійсним, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10,11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16,203, 215, 257, 260-261, 638, 1054 ЦК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя: В.В. Прохоренко