Номер провадження 2/754/73/15
РІШЕННЯ

Іменем України

21.01.2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого суддіБуша Н.Д.
при секретаріМоскович В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вказаним позовом, який в ході розгляду справи було зменшено, до відповідача та просила суд розділити майно, що є їх спільною сумісною власністю, виділивши ОСОБА_4 легковий автомобіль ВАЗ 2103, 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_1, випуску 1991 року, придбаний ними в 2008 році, вартістю згідно висновку оцінювача; виділити відповідачу морозильну камеру, вартістю 2 700 грн., телевізор, вартістю 1 000 грн.; зобов'язати відповідача сплатити їй компенсацію вартості ? частини автомобіля та компенсації вартості ? частини шафи дитячої, вартості 900 грн. - в розмірі 450 грн., компенсацію вартості ? частин телевізора, вартістю 1 000 грн. - в розмірі 500 грн., а також просила стягнути судовий збір.

Позивач в судове засідання на 21.01.2015 року не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в минулих судових засіданнях підтримувала свої позовні вимоги.

В судове засідання на 21.01.2015 року відповідач подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю та зазначив, що позовні вимоги стосовно компенсації за придбаний автомобіль ВАЗ 2106, 1990 року випуску, визнає в розмірі 2 500 грн.

ОСОБА_5, залучена судом в якості третьої особи в судовому засіданні 17.09.2014 року, проти задоволення позову заперечувала, в судове засідання на 21.01.2015 року подала заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006 року.

За час шлюбу сторони придбали 23.06.2008 року легковий седан ВАЗ 2106, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого ВРЕР - 4 УДАІ в м. Києві на ім'я відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 продав своїй матері ОСОБА_5 спірний транспортний засіб на підставі довідки - рахунку від 14.05.2014 року за 5 000 грн. (а.с.128).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України також встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України - п.п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспорні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ст. ст. 370, 372 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності та у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Статтями 70, 71 СК України також встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Так, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У випадку якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою ( ст. 364 ЦК України).

З огляду на зазначене та відсутності висновку оцінювача про вартість спірного транспортного засобу, на підставі якого позивач просила виплатити компенсацію вартості ? частини автомобіля, вимоги позивача про стягнення компенсації ? частини вартості спірного транспортного засобу підлягають задоволенню та складають 2 500 грн. від вартості відчуженого транспортного засобу.

Щодо позовних вимог позивача в частині виділення відповідачу морозильної камери, вартістю 2 700 грн., телевізора, вартістю 1 000 грн., позовних вимог про зобов'язання відповідача сплатити компенсацію позивачу вартості ? частини шафи дитячої, вартості 900 грн. - в розмірі 450 грн., компенсацію вартості ? частин телевізора, вартістю 1 000 грн. - в розмірі 500 грн., судом встановлене наступне.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Так, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів набуття подружжям за час шлюбу спірного майна - морозильної камери, телевізора, шафи дитячої та їх вартості.

Отже, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням відстрочення судом часткової сплати судового збору до ухвалення рішення та часткової сплати нею судового збору в розмірі 241 грн. на день ухвалення рішення у відповідності до вимог ст.82 ЦПК України, з ОСОБА_3 підлягає стягненню несплачена сума судового збору у розмірі 2, 60 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 27, 31-32, 57-59, 60, 123, 179, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 355, 364, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 63, 65, 68, 69-71 СК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н. НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, компенсацію вартості ? частини транспортного засобу легкового седану ВАЗ 2106, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 2 500 грн. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В інший частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави не доплачену суму судового збору у розмірі 2, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя