Справа № 344/1098/13- ц
Провадження № 22-ц/779/332/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретарів Турів О.М., Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики в розмірі 1 583 600 грн., за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

30 березня 2012 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього 1583600 грн. боргу за договором позики.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що 20 травня 2009 року між нею - ОСОБА_2 та відповідачем - ОСОБА_3 укладено письмовий договір позики, згідно якого вона передала йому грошові кошти у сумі 185 тис. доларів США.

Відповідач зобов»язувався повернути борг в обумовлений ними усно строк, однак не зважаючи на її неодноразові вимоги ОСОБА_3 борг не повернув, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального і процесуального права.

Апелянт вказав, що ухвалюючи рішення по справі, суд обґрунтував його висновком судово-почеркознавчої експертизи від 19.09.2014 року, однак, на думку апелянта, даний висновок не є належним доказом у справі, оскільки експертиза проведена з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, ухвалою Івано-Франківського суду від 24.04.2014 року по даній справі призначено судово-почеркознавчу експертизу із зупиненням провадження у справі.

Разом з тим, 30.05.2014 року після зупинення провадження без відома позивача судом направлялись на ім'я відповідача листи із вимогою надати суду документи з підписами відповідача.

05.06.2014 року відповідач такі документи надав.

10.07.2014 року судом було направлено на адресу відповідача ще один лист про зобов'язання невідкладно протягом трьох днів надати суду документи з підписами відповідача та експериментальні зразки його почерку з текстом, які також були надані суду.

Апелянт вказує, що судом не були направлені експерту взірці тексту, які не виконані відповідачем у судовому засіданні, а були направлені інші документи з його підписом, про що позивач дізнався тільки після ознайомлення з матеріалами справи.

Представник апелянта зазначив, що взірці тексту та підпису ОСОБА_3, які вчинені ним після зупинення провадження у справі ставляться під сумнів, оскільки вони могли бути вчинені не ним особисто або навмисно спотворені .

Посилаючись на те, що рішення суду ухвалене на підставі неналежного висновку експерта від 19.09.2014 року, представник апелянта просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_3 кошти у ОСОБА_2 не позичав, а рукописний текст та підпис в розписці виконані не ним.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що в судовому засіданні не доведено факт підписання розписки ОСОБА_3, а тому вимоги ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики є необґрунтованими.

Однак із таким висновком не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики, згідно вимог ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 на підтвердження своїх вимог про стягнення з ОСОБА_3 боргу за договором позики представила суду розписку від 20.05.2009 року, згідно якої ОСОБА_3 підтвердив борг ОСОБА_2 в сумі 185 тисяч доларів США (а.с.50).

Відповідач ОСОБА_3 заперечив позовні вимоги в повному обсязі, вказав що розписки про наявність боргу позивачу не давав та просив призначити почеркознавчу та авторознавчу криміналістичну експертизу.

Разом з тим, суд першої інстанції призначаючи в справі почеркознавчу експертизу, належним чином не з»ясував обставини щодо укладення договору позики, написання розписки, зокрема місця, часу, наявності свідків, та форми передачі коштів.

Так, із тексту розписки вбачається, що її частина, а саме запис «ОСОБА_3» написано на українській мові, а решту тексту на російській мові, однак вказана обставина залишилась поза увагою суду.

Згідно ухвали суду першої інстанції від 24.04.2014 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання:

- в який період написана розписка від 20.05.2009 року?

- чи виконано рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_3 у розписці ОСОБА_3 чи іншою особою?

- чи виконано рукописний текст у розписці під впливом збиваючих факторів та чи перебувала особа, яка виконувала рукописний текст розписки, у незвичайному стані або під впливом збиваючих факторів?

Згідно висновку експерта №09/03-305 від 19.09.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Управлінні МВС в Івано-Франківській області дати відповідь на питання «в який час написана розписка від 20.05.2009 року?» не є можливим по причині відсутності науково-обгрунтованої методики визначення абсолютної давності виготовлення документа, в тому числі виконаного барвними матеріалами кулькових ручок.

Рукописні написи та підпис від імені ОСОБА_3 у розписці від 20.05.2009 року виконані не гр. ОСОБА_3, а іншою особою.

Рукописні написи у розписці від 20.05.2009 року виконані однією особою.

Дати відповідь на питання: чи виконано рукописний текст у розписці під впливом збиваючих факторів та чи перебувала особа, яка виконувала рукописний текст розписки, у незвичайному стані або під впливом збиваючих факторів? Не є можливим по причині не встановлення особи виконавця рукописних написів у розписці від 20.05.2009 року. (а.с.201-206).

Встановлено, що на адресу суду 02 липня 2014 року надіслано клопотання експерта про надання додаткових вільних зразків підписів та почерку, експериментальних зразків почерку гр. ОСОБА_3 для проведення експертизи. (а.с.189-191).

Відповідно до науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 щодо проведення почеркознавчої експертизи (п.2) для проведення досліджень слідчий (суддя) повинен надати експертові вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи слідчий (суддя) повинен пред'явити їх особі, яка ідентифікується, а потім позначити кожний зразок, тобто вказати, що це вільний (умовно-вільний) зразок почерку (підпису) певної особи (вказати її прізвище, ім'я, по батькові) та посвідчити це своїм підписом.

Таким чином, вільні та експериментальні взірці для проведення експертизи повинні бути відібрані в судовому засіданні в присутності сторін та засвідчені суддею.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції після зупинення провадження в справі, не відновлюючи провадження в справі витребував вільні та експериментальні зразки почерку у ОСОБА_3, які після надання представником відповідача ОСОБА_6 були надіслані судом експерту.

У зв»язку з недотриманням судом першої інстанції вимог щодо порядку відібрання вільних та експериментальних взірців почерку та підпису ОСОБА_3, за клопотанням представника апелянта, який поставив під сумнів відібрані взірці почерку, як такі що могли бути спотворені ОСОБА_3, колегією суддів, ухвалою від 30.04.2015 року призначено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно пояснень позивача ОСОБА_2, наданих нею в засіданні апеляційного суду, з відповідачем та його сім»єю вона перебувала в дружніх стосунках та після продажу квартири в 2007 році неодноразово позичала різні суми коштів без розписок, які відповідач повертав в обумовлені ними строки. Оскільки останній борг в сумі 185000 доларів США ОСОБА_3 у визначений термін не повернув, вона напередодні зустрічі з останнім, сама написала текст розписки на російській мові, в якій відповідач у залишеному нею місці, при зустрічі на капоті автомобіля - особисто написав своє прізвище «ОСОБА_3» на українській мові, поставив дату 20.05.09 та свій підпис.

З врахуванням зазначених обставин щодо обставин укладення договору позики, на вирішення почеркознавчої експертизи поставлено наступні запитання: чи виконаний у розписці від 20.05.2009 року текст «ОСОБА_3», дата - «20.05.2009 р.» та підпис у ній - ОСОБА_3? Чи виконані такі навмисно зміненим почерком? чи виконано рукописний текст та підпис ОСОБА_3 у наданих судом вільних зразках почерку та підпису ОСОБА_3 чи іншою особою?

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 26.06.2015 року № 8378/8379/15-32 К судових експертиз Київського науково-дослідного інституту:

1. Підписи від імені ОСОБА_3, що містяться під рукописним текстом у розписці від імені ОСОБА_3 на суму 185 тис. доларів США від 20.05.2009, у рядку «Директор ТзОВ «Фінансова компанія «Декра», у рядку «Головний бухгалтер», у рядку директор ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» та під рукописним текстом на 32 аркуші Акту від 31.03.2009 , у рядку «Директор (гол. бухгалтер) ТзОВ «Фінансова компанія «Декра», у рядках «Керівник (головний бухгалтер)» та під рукописним текстом на 54 сторінці Акту податкової перевірки від 22.05.2008, у рядку «Директор» графи «ПРОДАВЕЦЬ:» в акті прийому-передачі цінних паперів до договору № 1/10Б/1Б купівлі-продажу цінних паперів від 19.01.2010, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів.

2. Рукописні записи «ОСОБА_3», «20.05.2009», що містяться у розписці від імені ОСОБА_3 на суму 185 тис. доларів США від 20.05.2009 , виконані ОСОБА_3 без навмисної зміни ознак власного почерку.

3. Підпис від імені ОСОБА_3, що міститься під рукописним текстом у розписці від імені ОСОБА_3 на суму 185 тис. доларів США від 20.05.2009, виконаний ОСОБА_3 без навмисної зміни ознак підписного почерку.

4. Рукописні тексти, що містяться на 32 аркуші Акту від 31.03.2009 та на 54 сторінці Акту податкової перевірки від 22.05.2008, виконані ОСОБА_3.

5. Підписи від імені ОСОБА_3, що містяться у рядку «Директор ТзОВ «Фінансова компанія «Декра», у рядку «Головний бухгалтер», у рядку директор ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» та під рукописним текстом на 32 аркуші Акту від 31.03.2009, у рядку «Директор (гол. бухгалтер) ТзОВ «Фінансова компанія «Декра», у рядках «Керівник (головний бухгалтер)» та під рукописним текстом на 54 сторінці Акту податкової перевірки від 22.05.2008, у рядку «Директор» графи «ПРОДАВЕЦЬ:» в акті прийому-передачі цінних паперів до договору № 1/10Б/1Б купівлі-продажу цінних паперів від 19.01.2010, виконані ОСОБА_3 (т.2 а.с.196-217).

Таким чином, доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що рукописний текст «ОСОБА_3», «20.05.2009», та підпис від його імені під рукописним текстом виконані не ним - спростовуються висновком експертизи.

Посилання відповідача про невідповідність розписки вимогам чинного законодавства, зокрема недостатність форми та змісту: назви документу, місця укладення, паспортних даних та ідентифікаційних кодів, прописки, наявності свідків для засвідчення реальності підпису та підтвердження факту отримання коштів, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством такі вимоги не передбачені, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Колегія суддів вважає, що за своєю суттю представлена позивачем розписка про отримання ОСОБА_3 в борг грошових коштів є документом, який виданий ним ОСОБА_2 за договором позики, та засвідчує отримання ним від ОСОБА_2 коштів в сумі 185 000 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3, заперечуючи факт укладення договору позики та оформлення розписки, разом з тим, не надав суду жодних доказів щодо правової природи відносин, що складися між ним та позичальником ОСОБА_2

Відповідачем та його представником не надано також жодних заперечень щодо висновків судово-почеркознавчої експертизи з приводу того, що така проведена неповно чи необґрунтовано та що її висновки суперечать іншим матеріалам справи.

У зв»зку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що в судовому засіданні здобуто докази того, що між сторонами - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено усний договір позики, а розпискою від 20.05.2009 року підтверджено борг ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 в сумі 185000 доларів США.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь суми боргу за договором позики в сумі 185 000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 4 073 700,00 грн., також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені нею судові витрати: 5268 грн. сплаченого судового збору, 5000,00 грн. витрат по оплаті послуг адвоката, 21 000 грн. витрат по оплаті за проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 15 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 185 000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 4 073 700,00 грн. та понесені судові витати: 5268 грн. сплаченого судового збору, 5000,00 грн. витрат по оплаті послуг адвоката, 21 000 грн. витрат по оплаті за проведення експертизи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Мелінишин Г.П.