Провадження № 22-ц/779/144/2015
Головуючий у 1 інстанції Гургула В.Б.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Фединяка В.Д., Шишка А.І.

секретаря Капущак С.В.

за участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними,- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду від 03 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з 1974 була одружена з ОСОБА_5 та працювала з чоловіком на Прикарпатському меблевому комбінаті, де їм було виділено земельну ділянку в розмірі 0,0479 га в садовому товаристві «Шовкова косиця» на землях Підлузької сільської ради Тисменицького району. Документи на право власності на земельну ділянку у 1994 році було виготовлено на ім'я ОСОБА_5, а після розлучення у 1997 році колишнє подружжя майно не ділило, а земельна ділянка залишилась у спільному користуванні. В 2014 році позивачу стало відомо, що земельна ділянка належить іншому власнику. При зверненні в Підлузьку сільську раду Тисменицького району повідомлено, що земельна ділянка18.03.2009 року продана ОСОБА_4 з прилюдних торгів відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 10.06.2004 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу. Вважає, що прилюдні торги ВДВС Тисменицького РУЮ провело з порушенням вимог ст.203,215 ЦК України, оскільки позивача, як власника майна, не повідомлено в установленому порядку про оцінку майна та час і місце проведення прилюдних торгів, договір купівлі-продажу оформлений у вигляді акту проведення прилюдних торгів, що не відповідає вимогам ст.ст. 655,656 ЦК України. Просила поновити строк позовної давності, визнати недійсними прилюдні торги, проведені ВДВС Тисменицького РУЮ 18.03.2009 року по реалізації земельної ділянки ОСОБА_5 та застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ст.216 ЦК України, визнати недійсним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане держаним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори переможцю відкритих торгів - ОСОБА_4

Рішенням Тисменицького районного суду від 03.12.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2 посилається на його незаконність через порушення норм матеріального права та неправильне встановлення обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виконавчі провадження по примусовому виконанні виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 завершені, арешт з нерухомого майна ОСОБА_5 знято, інших проваджень щодо останнього не відкривалось. Реалізація земельної ділянки з прилюдних торгів відбулась через два роки в 2009 році після закриття виконавчого провадження по справі. На вимогу надати виконавчі провадження ВДВС Тисменицького РУЮ відповіла, що зазначені провадження знищені.

Вказує, що відсутня інформація, в тому числі і в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень про арешт нерухомого майна ОСОБА_5, ніяких виконавчих проваджень в 2009 році на нього не відкривалось, а тому немає будь-яких правових підстав проведення прилюдних торгів та реалізації майна.

Як на підставу скасування рішення вказує також, що в засобах масової інформації не було повідомлень про реалізацію арештованого майна, про проведення торгів боржника, який проживає за одною адресою з позивачем, не повідомлялось, не проводилась оцінка майна,примірник свідоцтва про право власності на земельну ділянку було вилучено працівниками Тисменицького РУЮ в Підлузькій сільській раді, а пізніше знищено.

За наведених доводів просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовної заяви.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оспорюване рішення суду відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача, що проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна проведено з порушенням вимог ст.ст. 203,215 України, а земельна ділянка належить позивачу на праві спільної власності подружжя не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, доказів, які б вказували на порушення прав і законних інтересів позивача суду не надано, а тому позов є необґрунтованим.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального права та дійсним обставинам справи.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва, виданого державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0479 га, яка розташована на території Підлузької сільської ради в садовому товаристві «Шовкова косиця» Тисменицького району. Свідоцтво видане на підставі акту про проведені прилюдні торги, затвердженого начальником ВДВС Тсменицького районного управління юстиції 18.03.2009 року.

Зазначена земельна ділянка раніше належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Підлузькою сільською радою 11.05.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером ІФ 13-23 2/370.

З повідомлення ВДВС Тисменицького РУЮ вбачається, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 знищено через закінчення строку зберігання.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Частиною 1 ст. 215 та частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу, який укладено за результатами прилюдних торгів, може бути визнано недійсним за позовом заінтересованої особи у разі порушення правил їх проведення, які вплинули на результат торгів.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Виходячи зі змісту вказаної частини статті, можна зробити висновок, що ця норма фактично спрямована на захист інтересів добросовісного набувача, який набув майно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Частинами 1, 4 ст. 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Колегія суду виходить з того, що самі по собі пояснення позивача не можуть бути підставою для задоволення позову.

Так, посилання ОСОБА_2 на те, що вона разом з колишнім чоловіком ОСОБА_7 є співвласником спірної земельної ділянки, а тому відчуження порушує її права та законні інтереси, колегія оцінює критично і не приймає їх до уваги, оскільки доказів цій обставині не надано. Крім того, в разі порушення прав співвласника частини нерухомого майна, останній має право звернутись до суду за захистом свого порушеного права з окремим позовом.

Колегія вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до переконання про недоведеність вимог позивача, оскільки наведені ним обставини не підтверджують вчинення правочину (проведення прилюдних торгів) з недодержанням вимог ч 1ст.203 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від суду від 03 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк

А.І. Шишко