АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2353/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2872/15Головуючий у 1-й інстанції Яценко В.В. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.

суддів: Лобова О.А., Чічіля В.А.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживачів та повернення коштів депозитних банківських вкладів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 36890 грн. 14 коп. неповернутого банківського строкового вкладу; 3027,32 доларів США неповернутого строкового вкладу; 199263,90 грн. пені за прострочення надання послуг; 20000 грн. моральної шкоди; 16605,34 інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання; 3 % річних в сумі 545,93 грн. та судові витрати, понесені позивачем при вирішенні даного спору, тобто оплата правових послуг адвоката.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконав та по закінченню строку дії договору не повернув йому вклад і нараховані відсотки за користування ним.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року позов задоволений частково: стягнуто з ПАТ КБ «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_2 суму неповернутого банківського строкового вкладу (депозиту) по договору № 331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року в розмірі 36890,14 грн.; суму неповернутого строкового вкладу - 3027,32 доларів США; пеню за прострочення надання послуги в сумі 199263,90 грн.; інфляційні витрати в сумі 16605,34 грн. та 3% річних в сумі 545,93 грн.; судові витрати за надання послуг адвоката в сумі 4600 грн., вирішене питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ПАТ"Банк "Фінанси та кредит", посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом не взято до уваги положення Постанови правління Національного банку України № 378 від 03.06.2015 року " Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному ринках України".

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2014 року між ОСОБА_3 у Лубенському відділенні № 20 філії "Полтавське регіональне управління" ПАТ Банк «Фінанси та кредит" укладений договір" банківського строкового вкладу (депозиту) "Пенсійний" №331832/63144/3-14, згідно умов якого ОСОБА_3 передала банку грошові кошти у сумі 46202 грн., строком до 16 липня 2014 року( а.с.10).

16 квітня 2014 року у тому ж відділенні банку між ОСОБА_3 та ПАТ Банк «Фінанси та кредит" укладений договір банківського вкладу № 221832/63144/3-14 у іноземній валюті - 5 478 доларів США.( а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 квітня 2015 року, після померлої спадщину прийняли по ? частині її син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_4 (а.с.14).

21 квітня 2015 року ОСОБА_2 подав Банку заяву про дострокове розірвання укладених угод та повернення йому ? частину вкладів.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані позивачем докази, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. При цьому суд першої інстанції правомірно виходив з того, що Банк не надав доказів належного виконання свого обов'язку зі своєчасного повернення вкладу і нарахованих проценти

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти, що були йому передані, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд першої інстанції підставно стягнув на користь позивача суми вкладів.

При визначенні строку затримки виконання договорів банківських вкладів місцевий суд встановив строк затримки 66 днів, при цьому він не врахував вимоги п.5.3 Основних умов залучення вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків ПАТ «Банку «Фінанси та кредит», на які сторони посилались при укладенні договору і які діють в банку на даний час. Основними умовами передбачено, що у випадку дострокового розірвання договору за ініціативою вкладника, вкладник для повернення вкладу зобов'язаний повідомити про це банк не менш ніж за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання договору шляхом надання до банку відповідної заяви.

Позивач ОСОБА_2 подав заяву про розірвання договорів і дострокове повернення вкладів 21 квітня 2015 року, у банка виникло зобов'язання повернути вклади через 10 банківських днів.

Банківський день - це робочий день, протягом якого банк здійснює банківські операції у системі електронних платежів Національного Банку України (Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами за зовнішньоекономічними операціями, затверджене Постановою Національного банку України № 580 29.09.2009 року.)

Позивач ОСОБА_2 звернувся до банку про розірвання договорів і дострокове повернення вкладів 21 квітня 2015 року, у банка виникло зобов'язання повернути вклади лише 4 травня 2015року.

В позовній заяві позивач прохав стягнути інфляційні витрати, пеню, 3% річних з 20 квітня по 25 червня 2015 року, суд першої інстанції погодився з строком затримки розрахунку визначеним ОСОБА_2.

Колегія суддів вважає, що строк затримки розрахунку необхідно рахувати з 4 травня 2015 по 25 червня 2015 року і він становить 53 дня.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нормами ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03 липня 1991 р. встановлено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом одного із двох договорів, індексації не підлягає, тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що сума інфляційних витрат, які підлягають стягненню на користь позивача, становить 737,80 грн. (38 890.14 грн. х 102,2%) -38690 грн.

Підлягає зміненню і розмір 3% річних, оскільки апеляційним судом визнано, що затримка виплат була лише 53 дні і становить 438.31грн ((100638,40грн.:100%)х3):365днів х53дня.

Згідно статей 1058 та 1059 ЦК України договір банківського вкладу -це письмовий договір, згідно якого одна сторона(банк) ,що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад),що надійшла, обов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За своєю правовою природою договір банківського вкладу є договором про надання послуг.

Відповідно до правової позиції ,висловленої в постанові Верховного Суду України від 11березня 2015 року ,справа 6-126цс 14 відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 22 статті 1 цього Закону споживач-фізична особа , яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконання обов'язків найманого працівника.

Відносини, які виникають при укладенні договору банківського вкладу регулюються нормами Закону «Про захист прав споживачів».

У частині п'ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що в разі якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу(надання послуги) згідно з договором, за кожний день(кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи(послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Оскільки самими договорами, які підписані сторонами, про банківський строковий вклад(депозит), Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», главою 71параграф 3, главою 72, ЦК України не визначено розмір (пені) неустойки, як відповідальність банку за невиконання умов договору банківського вкладу , то до спірних правовідносин повинна бути застосована частина п'ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення банку на користь позивача (пені)неустойки, але не погоджується з її розміром. Оскільки затримка виплати банківського вкладу була з 4 травня по 25 червня 2015 року, тобто 53 дня а не 66 днів, як зазначено в рішенні суду, сума пені становить 160 014,95 грн. ( 39014 грн. (розмір за один день) х 53дні).

Апеляційним судом банк неодноразово повідомлявся про дату і час розгляду апеляційної скарги, але представник банку в судове засідання не з'являвся, клопотання про зменшення розміру пені не подавав, тому колегія суддів вважає, що розмір пені(неустойки), який визначений судом першої інстанції, повинен бути зменшений лише з урахуванням зменшення кількості днів затримки, до 160 014,95 грн.

Після винесення рішення судом першої інстанції постановою Правління Національного банку України № 612 від 17 вересня 2015 року «Про віднесення публічного товариства «Банк «Фінанси та кредит»до категорії неспроможних АТ «Банк «Фінанси та кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, а потім на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію, але це на правильність висновків суду про зобов'язання банку повернути вклади та сплатити передбачені законом штрафні санкції за порушення умов договору не впливає, оскільки дані обставини виникли після винесення рішення судом першої інстанції.

Керуючись ст.303, ст.307,п.3,4 ст.309,ст..316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства банк "Фінанси та кредит" задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року в частині стягнення пені, інфляційних витрат, 35 річних і судових витрат змінити.

Зменшити розмір стягнутих з публічного акціонерного товариства» Банк «Фінанси та кредит" на користь ОСОБА_2: інфляційні витрати з 16 605,34 грн. до 737,80 грн., 3% річних з 545,93 грн. до 438,31 грн., пені з 199 263,90 грн. до 160 014 грн. 95 коп. та судові витрати з 4600 грн. до 3066,67 грн.

Зменшити суму судового збору стягнуту з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави з 3654 грн. до 2614 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.І.Акопян Судді: О. А.Лобов

В.А.Чічіль

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян