У Х В А Л А

13 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів - Григоренко М.П., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Пиляй І.С.,

з участю

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду від 27 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 про захист права власності на спадкове майно, визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 27 березня 2015 року позивачам повернута позовна заява з підстав невиконання ухвали суду від 16 березня 2015 року про залишення позову без руху.

Не погодившись із ухвалою суду про повернення позовної заяви позивачі в апеляційній скарзі вказують на незаконність прийнятої ухвали, яка прийнята з порушенням норм процесуального права, а викладене в ній не відповідає їх діям щодо усунення недоліків, які вказані в ухвалі про залишення позову без руху та поданням до суду підтверджуючих документів, які судом безпідставно не враховані. Зазначають, що суд посилаючись на норми національного та міжнародного права, зокрема на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, вчинив дії які перешкоджають захисту їх права у судовому порядку. За викладених обставин просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи 27 березня 2015 року ухвалу про повернення позовної заяви, місцевий суд виходив із того, що позивачами не виконані вимоги ухвали суду про залишення позову без руху.

Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може.

Зі змісту позовної заяви та заявлених вимог слідує, що позивачі просили захисти їх право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4, з посиланням та те, що іншим шляхом не можуть це зробити ніж зверненням із позовом до суду, шляхом визнання недійсними розпорядження міського голови, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування реєстрації права власності на майно та визнання права власності за ними на частину будинку та грошові вклади, що перебувають у банківських установах.

Ухвалою від 16 березня 2015 року позовна заява залишена без руху, в якій суд вказав, що позивачі не визначили ціну позову, а позовні вимоги складаються як із вимог майнового так і не майнового характеру, не надано позивачами доказів по кожній позовній вимозі.

Позивачами на виконання даної ухвали виконані частково вимоги суду, зокрема сплачено судовий збір, про що зазначено в ухвал суду від 27 березня 2015 року.

Посилання суду першої інстанції на відсутність доказів у позовній заяві є помилковим та таким, що не ґрунтуються на нормах цивільно-процесуального законодавства.

Виходячи з принципів викладених в ст.ст.10,11,60 ЦПК України та ст.ст.12,15,16 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно та на власний розсуд обирає спосіб їх захисту на засадах змагальності доводить їх переконливість перед судом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Постанова Пленуму Верховного Суду України №3 від 12 червня 2009 року „Про практику застосування норм цивільного законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції" у п.7 орієнтує суди на безпідставність у вчиненні дій про залишення позову без руху та повернення заявнику з підстав не подання доказів, адже подання доказів, якщо вони не вказані у позові, можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Така вимога узгоджується із принципами викладеними у ст.ст.55,124 Конституції України, ст.3 ЦПК України щодо права кожної особи зверненням до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з приписів ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи (а.с.19) свідчать про те, що одним з позивачів при подачі позову сплачувався судовий збір, про що свідчить копія квитанції.

Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Суд першої інстанції в ухвалі від 27 березня 2015 року посилаючись на п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України 1950 року вказує на право кожного на розгляд його справи в суді.

Проте суд першої інстанції зазначені норми закону не врахував та дійшов неправомірного висновку щодо повернення позовної заяви позивачам, а за таких обставин, враховуючи, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись п.4 ч.2 ст.307, ст.ст.312-315,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду від 27 березня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Рожин Ю.М.

Судді Григоренко М.П.

Ковальчук Н.М.