АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/47/15 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної і моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_3 звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04 жовтня 2009 року близько 16 год. хв. на а/д Тернопіль - Ланівці в с. Н.Луб'янки Збаразького району Тернопільської області водій автомобіля марки 3A3-TF Р н/з НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1 - ОСОБА_5, порушивши правила дорожнього руху виїхав на смугу зустрічного руху для здійснення обгону, де допустив зіткнення з автомобілем марки Форд Транзит н/з НОМЕР_4 котрим керував він. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, а також йому завдано пошкодженням автомобіля матеріальні збитки в сумі 21607,38 грн. та моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн. Крім цього ним було витрачено 191,35 грн. на лікування, 250 грн. за транспортування автомобіля з місця ДТП, грн. за проведення автотехнічної експертизи транспортного засобу та 19,49 грн. за відправлення телеграми. Вказані суми просив стягнути з ОСОБА_1 07 травня 2014 року позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 22368,22 грн. та 10000 моральної шкоди, а також з ОСОБА_5 10000 грн. моральної шкоди. Ці вимоги обґрунтовав тим, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 не було пред'явлено жодного документу, який підтверджував би, що він правомірно володіє транспортним засобом, яким керував. Натомість власником цього автомобіля є ОСОБА_1 Водій ОСОБА_5 не був включений в число осіб, застрахованих від цивільно-правової відповідальності за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів III типу, тому саме ОСОБА_1, як власник транспортного засобу, повинен нести цивільну відповідальність, за спричинену позивачу матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 завданої матеріальної шкоди 21607,38 грн., 191,35 грн. понесених витрат на лікування, 250 грн. за транспортування автомобіля, 300 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи, 224 грн. судового збору, 120 грн. за ІТЗ, 13,40 грн. за оголошення в пресі, 125,84 грн. за поштову кореспонденцію, 1 000 моральної шкоди.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 пошкодженні запчастини, зазначені у розділі «Запчастини» звіту № 155 щодо визначення вартості матеріальних збитків автомобіля Форд - Транзіт, д.н. НОМЕР_5, а саме: номерний знак, бампер П, кронштейн бампера 2 шт., решітку радіатора, раму решітки радіатора, капот, 2 шт. фари, показник поворотів 2 штуки, перегородку радіатора нижню, кронштейн замка, вітрове скло, оплот. переднього скла, решітку вітрового скла, ремкомплект вітрового скла, прокладку ліву і праву, ущільнювач вітрового скла, декоративну накладку вітрового скла, рульове колесо, подушку БП з боку водія, радіатор, повітропровід, вентилятор двигуна, зубчасту решітку, шків колінвала.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 3000 моральної шкоди і в користь держави 243,60 грн судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову щодо ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи. Апелянт зазначив, що автомобіль НОМЕР_1, ніколи не перебував в його володінні та користуванні. Вважає, що відшкодовувати шкоду, заподіяну ДТП повинен водій ОСОБА_5, який винен у ДТП. Наявність у водія реєстрацйного документа на право керування транспортним засобом та посвідчення водія, на його думку, свідчать про правомірність керування ОСОБА_5 транспортним засобом, оскільки працівниками ДАІ не було складено протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Просив врахувати, що він на прохання ОСОБА_7, взяв кредит на купівлю автомобіля, ОСОБА_7 особисто оформляв всі необхідні документи, сплачував кредит та використовував автомобіль на власний розсуд, в чому ОСОБА_1 йому не заперечував. Так як ОСОБА_8 припинив погашати кредит і утворилась заборгованість, він оскаржив рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що кредитного договору та договору застави в банку не підписував, транспортного засобу ЗАЗ-TF 699Р не купляв та не реєстрував на своє ім"я. На даний час в правоохоронних органах знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України, який все це робив та ним оскаржено до суду кредитний договір та договір застави.

Представник ОСОБА_1 додатково пояснила, що їй на її адвокатський запит до нотаріального архіву повідомили, що будь-які доручення від імені ОСОБА_1 на ім"я ОСОБА_7 чи інших осіб не посвідчувались, з заявами про видачу тимчасового реєстраційного талона на автомобіль він не звертався.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнали та вказали, що відповідальність за заподіяну шкоду повинен нести власник транспортного засобу ОСОБА_1, так як водій ОСОБА_5 неправомірно володів-керував автомобілем і його цивільно-правова відповідальність не була застрахована. Вважають, що відсутність протоколу про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не доводить правомірності керування ним цим транспортним засобом.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 4 жовтня 2009 року близько 16 год. ОСОБА_5 на а/д Тернопіль-Ланівці в с.H.Луб'янки Збаразького району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом марки 3A3-TF Р н/з НОМЕР_6, що належить відповідачу ОСОБА_1, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки Форд Транзит, н/з .НОМЕР_7, під керуванням позивача ОСОБА_3, внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження, за що постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2009 року ОСОБА_5 був підданий адміністративному стягненню за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 350 грн.

Власником автомобіля марки 3A3-TF Р, н/з НОМЕР_6, є ОСОБА_9

Даний транспортний засіб застрахований згідно полісу № ЗС/7341893 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів III типу від 15 травня 2009 року AT «СК «TAC», однак водій ОСОБА_5 не був включений в число осіб, чия цивільно-правова відповідальность була застрахована полісом.

Згідно звіту визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля в результаті його пошкоджень при ДТП становить 21607,76 грн.

Задовольняючи позов про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив із доведеності вини водія транспортного засобу 3A3-TF 699Р, н/з НОМЕР_8, ОСОБА_10, розміру завданої шкоди та підстав відповідаьності за заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Колегія суддів погоджється з такими висновками суду.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідальність за заподіяння позивачу ОСОБА_3 внаслідок ДТП матеріальних збитків повинен нести власник транспортного засобу ЗАЗ-TF Р, н/з НОМЕР_6, ОСОБА_1

Такий висновок є обгрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази правомірності володіння громадянином ОСОБА_5 автомобілем ЗАЗ-TF Р, н/з НОМЕР_6 у момент вчинення ДТП.

Доводи аппеляційної скарги про те, що відповідальность за заподіяну шкоду ДТП повинен нести ОСОБА_5, оскільки транспортний засіб перебував у його правомірному користуванні не заслуговують уваги суду, виходячи з наступних мотивів.

Так, відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху України (у редакції, яка діяла на час вчинення ДТП) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб або реєстраційний чи інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом;

ґ)поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач не надав суду доказів про те, що ОСОБА_5 мав при собі реєстраційний чи інший, засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджував би його право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що листопада 2007 року видано тимчасовий реєстрацйний талон на право керування зазначеним транспортним засобом ЗАЗ-TF Р, н/з НОМЕР_6, на громадянина ОСОБА_11, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1. Серія НОМЕР_9 терміном до 3 листопада 2012 року (а.с. 148).

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що на його ім"я власником транспортного засобу було видано тимчасовий реєстрацйний талон, тому що займатись підприємницькою діяльністю по пасажирських перевезеннях можуть лише особи, у яких є ліцензія на здійснення пасажирських перевезень (на одну ліцензію транспортна інспекція видає 10 ліцензійних карток, тобто 10 автомобілів можуть таксувати за однією ліцензією на здійснення пасажирських перевезень). Він, на прохання директора таксі "Пілот", погодився, щоб на його ліцензію видали дві ліцензійні картки на два автомобілі, в тому числі і ЗАЗ-TF Р, н/з НОМЕР_6. Трудових угод з водіями цих автомобілів він не укладав, дорожніх листів не підписував.

Враховуючи наведене, посилання апелянта про правомірне володіння ОСОБА_5 транспортним засобом ЗАЗ-TF Р, н/з НОМЕР_6 є голослівними і не грунтуються на вимогах закону.

Та обставина, що працівниками ДАІ на ОСОБА_5 не було складено протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП не доводить правомірності керування останнім даним транспортним засобом, яким було вчинено ДТП.

Оскільки положення ст.ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України., тому перевага у застосуванні надається спеціальним нормам.

Встановивши, що внаслідок ДТП та пошкодження транспортного засобу позивачу була заподіяна моральна шкода, суд вірно визначив її у розмірі 1000 грн. та стягнув з власника джерела підвищеної небезпеки.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення витрат на лікування в сумі 191,35 грн., 300 грн. за проведення автотехнічної експертизи, 125,84 грн. за поштову кореспонденцію слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, виходячи з того, що вказані витрати не є доведеними. Матеріали справи не містять доказів про призначення ОСОБА_3, проходження УЗД, прийому лікарських препаратів. Сама по собі наявність квитанцій не дає підстав для стягнення таких витрат, як і витрат в сумі 300 грн., сплачених КНІСЕ. В матеріалах справи відсутні докази про потрачені 125 грн. на поштову кореспонденцію. Отже, в стягненні зазначених витрат слід відмовити.

Колегія суддів вважає за необхідне доповнити резолютивну частину рішення в частині вирішення питання про передачу відповідачу замінених пошкоджених запчастин словами про їх повернення відповідачу ОСОБА_12 після відшкодування ним матеріальних збитків ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 листопада 2014 року в частині стягнення витрат на лікування в сумі 191,35 грн, за проведення автотехнічної експертизи в сумі 300 грн., 125 грн. за поштову кореспонденцію скасувати і ухвалити нове рішення, яким в частині стягнення цих витрат відмовити.

Рішення суду в частині зобов"язання повернення замінених пошкоджених запчастин доповнити словами "про їх повернення після відшкодування ОСОБА_1 збитків ОСОБА_3".

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська