Справа № 645/8236/15-ц
Провадження № 2/645/2725/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2015 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П., секретаря Анацької К.Є. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахта «Білоріченська» про стягнення заробітної плати,компенсації за невчасно виплачену заробітну плату,компенсацію за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди,
З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин позивач вважає обґрунтованим свої позовні вимоги.
Представник відповідача до суду не прибув, про дату та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмових заперечень не надав, заяв про відкладення судового розгляду не надав.
Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
Індексація заробітної плати здійснюється на підставі ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.
У відповідності з положеннями ч.5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем,в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27січня 2004 р. за № 114/8713.
Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як передбачено ч. 2 ст. 233 КЗпП України.
Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, під час роботи позивачки на підприємстві в період з 02 січня 2014 року по 21 серпня 2015 року, при перевищенні порогу інфляції, який встановлюється в розмірі 101 відсоток, заробітна плата останньої не індексувалась. Згідно розрахунку, наданого позивачкою, за вказаний період сума індексації заробітної плати складає 398,27 гривень.
Відповідачем заперечення проти позову суду не надавалися, дані, викладені у вказаному розрахунку не оспорювалися, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про згоду відповідача з обставинами, викладеними в позовній заяві та даними розрахунку заборгованості, тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки суму невиплаченої індексації заробітної плати у розмірі 2154,01 гривень.
Враховуючи, що індексація на заробітну плату входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обовязкових платежів як з заробітної плати, а в наданому позивачкою розрахунку індексації не зазначені суми відповідних відрахувань податків і обовязкових платежів, суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем присуджених для позивачки сум, належить утримати з них передбачені законом податки і обовязкові платежі.
Стосовно вимоги позивача про стягнення на її користь компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КзПП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, ч. 1 ст. 83 КзПП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно із вимогами ч. 5 ст. 95 України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно з вимогами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать від підприємства, установи, організації, провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені ні наступного дня після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство,установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. Згідно із вимогами ст. 34 Закону України «Про працю», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнена позивачка.
Керуючись ст.ст.83,116 КЗпП України, ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахта «Білоріченська» про стягнення заробітної плати,компенсації за невчасно виплачену заробітну плату,компенсацію за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ПАТ «Шахта «Білоріченська» в користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі сумі 24 388, 72грн.
Стягнути з ПАТ «Шахта «Білоріченська» в користь ОСОБА_1 компенсацію за не вчасно виплачену заробітну плату в сумі 398,27грн.
Стягнути з ПАТ «Шахта «Білоріченська» в користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування за завдану моральну шкоду в сумі 1000 гривень.
Стягнути з ПАТ «Шахта «Білоріченська» в користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахта «Білоріченська» на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови судом першої інстанції в перегляді судового рішення воно може бути оскаржене відповідачем до суду апеляційної інстанції.

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко