АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6086/15 Головуючий 1 інст. Курганникова О.А.
Категорія: відшкодування збитків
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

- ОСОБА_1

секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 09 липня 2015 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку),-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_2 до бюджету м. Харкова (код платежу 24170000, рахунок №0002, МФО 851011, , банк ГУДКСУ у Харківській області, одержувач УДКСУ у м. Харкові Харківської області) збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 37520,17 грн., згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва і судові витрати.

В запереченнях представник відповідача просив залишити позовні вимоги без задоволення.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 09 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням Харківська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ХМР задовольнити в повному обсязі, а судові витрати покласти на відповідача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим та прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Посилаючись на ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності вказує, що згідно з декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої від 04.06.2014 року за №ХК 80, реконструйовану квартиру № 20 під офіс з улаштуванням окремого входу загальною площею 36,5 кв. м. по вул. Данилевського, 6 у м. Харкові.

Суд не взяв до уваги положення ст.3 та 22 ЦК України, виходячи з вимог яких можна зробити висновок, що ХМР вправі вимагати від усіх замовників будівництва на території м. Харкова належного виконання вимог Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, зокрема щодо належного виконання пайової участі.

Таким чином, внаслідок не укладення замовником договору пайової участі, ХМР заподіяно збитків у вигляді неодержаних доходів, оскільки у разі належного виконання своїх зобовязань відповідачем позивач беззаперечно отримав би кошти пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановлюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено спричинення відповідачем збитків у вигляді упущеної вигоди, відповідач не є замовником будівництва у розумінні норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З таким висновком суду судова колегія погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник , який має намір щодо забудови земельної ділянки зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населеного пункту.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої від 04.06.2014 року за №ХК 80, відповідачем реконструйовано квартиру № 20 під офіс з улаштуванням окремого входу загальною площею 36,5 кв. м. по вул. Данилевського, 6 у м. Харкові.

Таким чином, відповідач не є забудовником земельної ділянки і тому не підпадає під дію вищеназваного закону, оскільки згідно матеріалів справи він лише здійснив реконструкцію квартири.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вищезазначеним Законом не передбачено обовязку замовника відшкодувати упущену вигоду (неодержаний прибуток,) а договір, в якому була б визначена відповідальність замовника, не укладався.

Що стосується загальних норм матеріального права , то у відповідності до статі 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, суд правильно зазначив, що у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Що стосується посилання позивача на положення ст. 623 ЦК України, то суд надав відповідну правову оцінку і правильно дійшов висновку , що наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно- правової відповідальності. Для застосування такого виду відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету м. Харкова є планування таких доходів і відповідне їх відображення в міському бюджеті м. Харкова.

Матеріали справи не містять доказів в якості яких доходів згідно класифікації, встановленої ст. 9 Бюджетного кодексу України, позивач міг отримати ці доходи та чи взагалі було заплановано їх надходження.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі, надав належну оцінку доказам і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді