УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Бартащук Л.П.

за участю секретаря Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача - ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні.

Представник відповідача в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 2) ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглянутий судом і судове рішення набрало законної сили.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення клопотання про закриття провадження заперечувала, пояснивши, що предметом розгляду господарського суду Вінницької області а в подальшому Рівненського апеляційного господарського суду були її позовні вимоги про стягнення заробітної плати та суми середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні за період часу до 05.08.2014р.

Згідно уточнень до позовної заяви, предметом позовних вимог у даній справі є стягнення суми середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні за період часу з 06.08.2014р., а підставою позову так і є те, що заробіток відповідачем не виплачений.

Вивчивши клопотання, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв»язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-79цс15 від 22.04.2015р. встановлено, що за змістом пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Як убачається з постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 20.02.2015р., ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.12.2014р. про відмову у задоволенні заяв кредиторів було скасовано (в частині), визнано вимоги ОСОБА_1 до ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff» в сумі 40 357, 04 грн., з яких 9 921, 48 грн. - заборгованість по виплаті заробітної плати, 1 281, 57 грн. - заборгованість по компенсації за невикористану частину відпустки, 29 153, 98 грн. - заборгованість за затримку розрахунку при звільненні (за період часу до 05.08.2014р.).

Згідно заяви про уточнення позовних вимог, поданої позивачем 08.04.2015р. у даній справі, предметом позову є стягнення з відповідача суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період часу з 06.08.2014р., а підставою позову так і є невиплата відповідачем до цьому часу заробітку.

Отже, позови не є тотожними, тобто, такими, що мають однаковий предмет і підставу.

Відповідно, правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача суд не убачає.

На підставі викладеного, керуючись п. 2) ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У клопотанні представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: