Справа № 628/1027/15-ц
Провадження №2/628/559/15
23 жовтня 2015 року Купянський міськрайонний суд Харківської області
головуючого - судді Волчек О.О.
за участю: секретаря - Разєнкової Т.О.,
представника позивача - прокурора Джулай І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Купянську, Харківської області цивільну справу за позовною заявою Куп'янського міжрайонного прокурора, в інтересах держави в особі Житлово-комунального підприємства №1 Купянської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням,
Куп'янський міжрайонний прокурор звернувся до суду в порядку ст. 45 ЦПК України в інтересах держави в особі Житлово-комунального підприємства №1 Купянської міської ради Харківської області, у якому просить стягнути з відповідачки суму в розмірі 237740 грн.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на наступні обставини.
Рішенням апеляційного суду від 10.0.2015 дії ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч.2 ст. 366 КК України на ч.1 ст. 366 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права займати посади, наділені організаційно-розпорядчими та

фінансових операцій строком на 2 роки. В силу ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів передбачених ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.1 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права

2

займати посади наділені організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, пов'язаними із здійсненням фінансових операцій строком на 3 роки. В силу ст.ст. 75, 76 ч. 1 п.п. 3, 4 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Так, ОСОБА_1, працюючи на підставі наказу № 49 від 06.08.2010 р. головним бухгалтером Житлово-комунального підприємства № 1 Куп'янської міської ради Харківської області, юридична та фактична адреса якого: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Харківська, 8, а також згідно рішення II сесії VI скликання Куп'янської міської ради № 37- VI від 24.11.2010 р. головою комісії з припинення шляхом ліквідації Комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника» Куп'янської міської ради Харківської області далі КП «ДЄЗ», юридична та фактична адреса: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Леніна, 60, будучи службовою особою, постійно виконуючою організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на комунальних підприємствах, скоїла злочини у сфері службової діяльності.

02.01.2008 р. між ЖКП-1, в особі його начальника ОСОБА_2, та КП «Дирекція єдиного замовника», в особі його директора ОСОБА_3, укладений договір- доручення № 03-08 від 02.01.2008 р., згідно якого КП «ДЄЗ» взяло на себе зобов'язання здійснювати збір комунальних платежів за житлово-комунальні послуги, які надійшли від абонентів, в тому числі і коштів, що надійшли в рахунок погашення заборгованості за надані послуги, акумулювати їх на власному розрахунковому рахунку з наступним перерахуванням на розрахунковий рахунок ЖКП-1.

В свою чергу, згідно п. 3.1 вказаного договору - доручення № 03-08 від 02.01.2008 р., ЖКП-1 у якості винагороди за надані послуги повинно перераховувати грошові кошти до КП «ДЄЗ» в розмірі 5 відсотків від суми платежів, фактично сплачених населенням у звітному місяці.

02.01.2008 р. між ЖКП-1, в особі його начальника ОСОБА_2, та КП «Дирекція єдиного замовника», в особі його директора ОСОБА_4, укладена додаткова угода до договору- доручення № 03-08 від 02.01.2008 р., згідно якої розмір винагороди КП «ДЄЗ» за надані послуги змінений з 5 до 7 відсотків від суми платежів, фактично сплачених населенням у звітному місяці.

24.11.2010 рішенням II сесії VI скликання Куп'янської міської ради № 37-VІ діяльність КП «Дирекція єдиного замовника» була припинена шляхом ліквідації. При цьому договірні зобов'язання протягом 2008-2010 років між ЖКП-1 та КП «ДЄЗ» виконані в повному обсязі.

Як вказано у позові, 27 грудня 2010 року, в м. Куп'янську Харківської області, ОСОБА_1, будучи обізнаною відносно того, що протягом 2008-

2010 років договірні зобов'язання між ЖКП-1 та КП «ДЄЗ» виконані в повному обсязі, будучи службовою особою, постійно виконуючою на вказаних комунальних підприємствах організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, а саме, КП «ДЄЗ», з метою погашення наявної на вказаному підприємстві кредиторської заборгованості, використовуючи службове становище, всупереч інтересам служби, підготувала, як голова комісії з припинення шляхом ліквідації

3

Комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника», документи, в які внесла завідомо неправдиві відомості відносно нібито наявної в ЖКП-1 заборгованості перед КП «ДЄЗ» за надані останнім підприємством послуги за період з вересня 2009 року до жовтня 2010 року зі збору від населення комунальних платежів за житлово-комунальні послуги, безпідставно змінивши розмір винагороди з 7 до 14 відсотків, а саме, лист № 33 від 27.12.2010 р. з вимогою погашення заборгованості ЖКП-1 перед КП «ДЄЗ» згідно договору- доручення № 03-08 на суму 221161 грн. 80 коп., розрахунок донарахувань для оплати ЖКП-1 за надані послуги КП «ДЄЗ», без номеру та дати, на суму 221161 грн. 80 коп., а також акт здачі - прийняття робіт № ОУ-0000046 від 01.01.2011 та акт звірки взаєморозрахунків від 27.12.2010 р. за договором доручення № 03-08. Вказані документи ОСОБА_1 завірила своїм підписом, як голова комісії припинення шляхом ліквідації Комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника» та печаткою вказаного підприємства, надавши їм тим самим вигляду офіційних документів, передала до ЖКП-1.

Крім того, у позові вказано, що протягом 2011 року згідно зазначених документів ОСОБА_1, будучи головним бухгалтером Житлово-комунального підприємства № 1 Куп'янської міської ради Харківської області, тобто службовою особою, постійно виконуючою на вказаному комунальному підприємстві організаційно - розпорядчі та адміністративно - господарські функції, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, а саме, комунального підприємства «ДЄЗ», з метою погашення наявної на вказаному підприємстві кредиторської заборгованості, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, безпідставно перерахувала з розрахункового рахунку ЖКП-1 на розрахунковий рахунок КП «Дирекція єдиного замовника» у якості нібито оплати згідно договору - доручення № 03-08 від 02.01.2008 р. грошові кошти на загальну суму 237740 грн., хоча фактично КП «ДЄЗ» ніяких послуг на вказану суму ЖКП-1 не надавало. Внаслідок протиправних дій, скоєних ОСОБА_1, інтересам ЖКП-1 спричинені матеріальні збитки на загальну суму 237740 грн., яка у двісті п'ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та є тяжкими наслідками.

Також у позові вказано, що згідно висновків судово-почеркознавчої експертизи № 271 від 20.08.2013 р., підписи від імені ОСОБА_1 в листі - вимозі № 33 від 27.12.2010 р., розрахунку донарахувань для оплати ЖКП-1 за надані послуги КП «ДЄЗ» без номера та без дати, акті звірки взаєморозрахунків 27.12.2010 р. за договором № 03-08 від 02.01.2008 р., акті № ОУ-0000046 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.01.2011 р., виконані ОСОБА_1

Житлово-комунальне підприємство № 1 фінансується з місцевого бюджету. Внаслідок протиправних дій, скоєних ОСОБА_1 інтересам ЖКП-1 спричинені матеріальні збитки на загальну суму 237740 грн, тобто є підстави вважати, що порушені інтереси держави в особі Купянської міської ради.

Крім того, у позові вказано, що відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва прокурором у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або

4

юридичних осіб, що вчиняють між ними або з державою. У даному випадку порушені інтереси держави в особі Житлово-комунального підприємства Куп'янської міської ради Харківської області. Згідно зі ст.45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтереспах держави з позовною заявою, вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.99р. № Зпр/99 (п.4 резолютивної частини), під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», зазначеним у статті 45 Цивільного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади; під представництвом прокуратурою України інтересів держави в суді за змістом пункту 2 статті 121 Конституції України та статті 45 Цивільного процесуального кодексу України треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Ці дії включають подання прокурором до суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визнанням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдане майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У позові зазначене, що ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду не відшкодувала.

На позовну заяву ОСОБА_1 подані заперечення,яки надійшли до суду 18.05.2015 р., у яких вона вказує, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що, як випливає з ухвали судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 14.06.2006 р., відповідно до

рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 р. № 3-рп/00 (справа № 1-1/99), положення абзацу 4 ч. 1 ст. 2 Арбітражного процесуального Кодексу України в контексті п. 2 ст. 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники предявляють до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування та форм власності. Тому у прокурора не було правових підстав для вступу у справу в інтересах акціонерного товариства, який уклав господарську угоду з іншим субєктом господарювання, оскільки при цьому не порушувалися інтереси держави, основу яких завжди становить потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування їх державності, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі, як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності і господарювання тощо.

Крім того, у запереченнях вказано, що з огляду на дане рішення

5

Конституційного Суду України, яке, як і Закон має обовязкову силу, Купянський міжрайонний прокурор не мав законних підстав для подачі позову в інтересах Житлово-комунального підприємства № 1 Купянської міської ради Харківської області, оскільки в цій справі не зачіпаються інтереси саме держави.

Також в запереченнях відповідачка зазначає, що свої вимоги прокурор обгрунтовує посиланням на ст. 1166 ЦК України щодо загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду. Крім загальних підстав відшкодування шкоди прокурор не врахував підстави ст. 1172 ЦК України, відповідно до якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, що узгоджується з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно якого при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коди особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у звязку з виконанням нею трудових (службових) обовязків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

В запереченнях вказано, що як, вбачається з доданих прокурором до позову вироку Купянського міськрайонного суду від 19.09.2014 р. і ухвали апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015 р. ОСОБА_1 була засуджена за вчинення кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України, тобто скоєних саме під час виконання нею організаційно-розпорядчих функцій на комунальних підприємствах. З огляду на вимоги ст. 1172 ЦК України, шкоду, завдану працівником ЖКП-1 ОСОБА_1 під час виконання нею своїх трудових (службових обовязків повинна відшкодовувати юридична особа, з якою вона перебувала в трудових відносинах на час скоєння кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що вона є неналежним відповідачем у справі. Лише після фактичного відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, ЖКП-1, має право зворотної вимоги до винної особи, тобто ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України, згідно якої держава, ОСОБА_5 Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної ОСОБА_5 Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, повязаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

У повторних запереченнях, наданих суду 15.07.2015 р., представник відповідачки ОСОБА_6 додатково вказала, що прокурор, предявивши позов не врахував вимоги статті 1172 ЦК України, відповідно до якої юридична або

6

фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, що узгоджується з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р.

Також у запереченнях вказано, що з доданихї прокурором до позову вироку Купянського міжрайонного суду від 19.09.2014 р. і ухвали апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015 р. ОСОБА_1 була засуджена за вчинення кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, передбачених ч. 2 ст. 362 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України, тобто скоєння саме під час виконання нею організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій на комунальних підприємствах. З огляду на вимоги ст. 1172 ЦК України, свідчить про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, і на підставі цього, на підставі зазначених правових норм Купянський міськрайонний суд повинен відмовити Купянському міжрайонному прокурору у відкритті провадження у справі, позов Купянського міжрайонного прокурора в інтересах ЖКП-1 м. Купянськ не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На вказані заперечення від Купянського міжрайонного прокурора 22.07. 2015 року на адресу суду надійшли пояснення, у яких він вказує, що відповідно до вимог ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших

дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва прокуратурою у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Формами представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави.

Також в поясненнях вказано, що прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України на

прокуратуру України покладається представництво інтересів

громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи

7

з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 по справі № 1-1/99 положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Позовна заява до ОСОБА_1 щодо відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, подана міжрайонним прокурором в інтересах держави в особі Житлово-комунального підприємства № 1 Купянської міської ради, а не в інтересах ЖКП-1.

Таким чином, посилання відповідача в запереченні проти позову щодо відсутності законних підстав для подачі даного позову є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім цього, згідно з позовною заявою, ОСОБА_1, працюючи на підставі наказу № 49 від 06.08.2010 головним бухгалтером Житлово-комунального підприємства № 1 Куп'янської міської ради Харківської області, юридична та фактична адреса: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Харківська, 8, а також з згідно рішенням II сесії VI скликання Куп'янської міської ради № 37- VI від 24.11.2010 р. призначена головою комісії з припинення шляхом ліквідації Комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника» Куп'янської міської ради Харківської області далі КП «ДЄЗ», юридична та фактична адреса: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Леніна, 60, будучи службовою особою, постійно виконуючою організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на комунальних підприємствах, скоїла злочини у сфері службової діяльності.

Так, 02.01.2008 між ЖКП-1 в особі його начальника ОСОБА_2 та КП «Дирекція єдиного замовника» в особі його директора ОСОБА_3 укладений договір доручення № 03-08 від 02.01.2008, згідно з яким КП«ДЄЗ» взяло на себе зобов'язання здійснювати збір комунальних платежів за житлово-комунальні послуги, які надійшли від абонентів, в тому числі і коштів, що надійшли в рахунок погашення заборгованості за надані послуги, акумулювати їх на власному розрахунковому рахунку з наступним перерахуванням на розрахунковий рахунок ЖКП-1.

Договірні зобов'язання протягом 2008-2010 років між ЖКП-1 та КП «ДЄЗ» виконані в повному обсязі.

8

Однак, ОСОБА_1, будучи головним бухгалтером Житлово-комунального підприємства № 1 Куп'янської міської ради Харківської області, тобто службовою особою, постійно виконуючою на комунальному підприємстві організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, а саме КП «ДЄЗ», протягом 2011 року, з метою погашення наявної на вказаному підприємстві кредиторської заборгованості, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, безпідставно перерахувала з розрахункового рахунку ЖКП-1 на розрахунковий рахунок КП «Дирекція єдиного замовника» у якості нібито оплати згідно договору доручення № 03-08 від 02.01.2008 грошові кошти на загальну суму 237740 грн., хоча фактично КП «ДЄЗ» ніяких послуг ЖКП-1 на вказану суму не надавало.

Внаслідок протиправних дій, скоєних ОСОБА_1 інтересам ЖКП-1 спричинені матеріальні збитки на загальну суму 237740 грн.

Згідно зі ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Статтею 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Таким чином, посилання відповідача на те, що завдану шкоду повинна відшкодовувати юридична особа, з якою ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах на час скоєння кримінального правопорушення, у звязку з чим ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, є безпідставним та необґрунтованим.

На вказані пояснення представником відповідачки ОСОБА_6 надана заява, яка надійшла до суду 28.09.2015 р., у який вказано, що у своєму поясненні та у позовній заяві прокурор зазначає, що внаслідок протиправних дій, скоєних відповідачкою ОСОБА_1 в інтересах ЖКП-1 спричинені матеріальні збитки. Сума матеріальних збитків складається зі збору від населення комунальних платежів, як вказує прокурор у своїй заяві. А також прокурор зазначив, що він виступає в інтересах держави в особі ЖКП-1, яке фінансується з місцевого бюджету. У висловлюванні прокурора вбачаються розбіжності, спочатку він вказує, що сума нанесеного збитку складається зі збору від населення комунальних платежів, а потім вказує, що сума нанесеного збитку складається з фінансування з місцевого бюджету, та що брати до уваги - з

9

фінансування з місцевого бюджету чи збір сум від населення комунальних платежів? З яких коштів було нанесено матеріальні збитки державі в особі ЖКП-1? Прокурор, виступаючи в інтересах держави в особі ЖКП-1, не надав до позовної заяви копії заяви ЖКП-1 до прокуратури м. Купянська з кримінальної справи ОСОБА_1, датованої часом проведення слідчих дій, яка повинна була б подана в період слухання кримінальної справи, що у них маються претензії до ОСОБА_1 і що вони визнають нанесення матеріальних збитків ОСОБА_1 ЖКП-1 і у якому вигляді.

Крім того, у заяві зазначене, що, як вбачається з копії вироку Купянського міськрайсуду від 19.09.2014 р. і ухвали апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015 р., ОСОБА_1 перерахувала кошти з ЖКП-1 не для своїх особливих інтересів, а в інтересах підприємства, яке ліквідувалося, для погашення заборгованості робітникам по трудовим відносинам і виконувала, як вказав прокурор, організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарчі функції.

Також у заяві вказано, що якщо прокурор виступає в інтересах держави і у разі того, як він вказує, що ЖКП-1 фінансується з державного бюджету, тоді чому до своєї позовної заяви прокурор не надав низку підтверджень фінансування ЖКП-1 та суму коштів, отриману ЖКП-1 з місцевого бюджету за всі роки з 2008 року по 2011 рік. Не надав підтвердження того, на які цілі фінансувалося ЖКП-1 у період 2008-2011 рік, а також не надав документально підтвердження перевірок КРУ як були використані державні кошти. Прокурором не наведено, в чому полягає порушення інтересів держави збоку ОСОБА_1, а також не надано інформації щодо наявності чи відсутності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Крім того, у заяві зазначене, що прокурор зобовязаний доказати обгрунтованість заявлених вимог. Це означає, що до позовної заяви повинні бути додані документи та інші письмові докази, що підтверджують позов, вказано свідків, які можуть підтвердити ті чи інші обставини. Також прокурором не додані копії заяви ЖКП-1 до прокуратури м. Купянська з кримінальної справи, датованої часом проведення слідчих дій, яка була подана в період слухання кримінальної справи, що у них маються претензії до ОСОБА_1, і чи вони визнають нанесення матеріальних збитків ОСОБА_1 Як вбачається з доданого прокурором до позову вироку , ОСОБА_1 була засуджена за вчинення кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, передбаченої ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, тобто скоєних саме під час виконання нею організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій на комунальних підприємствах. З огляду на вимоги ст. 1172 ЦК України, шкоду, завдану працівником ЖКП-1 ОСОБА_1 під час виконання своїх трудових (службових) повинна відшкодовувати юридична особа, з якою вона перебувала в трудових відносинах на час скоєння кримінальних правопорушень, свідчить про те, що вона є неналежним відповідачем у справі. Та після фактичного відшкодування завданої шкоди ЖКП-1 має право зворотної вимоги до винної особи, тобто до ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України.

10

Крім того, у поясненні вказано, що узгодженню єдиних підходів за таких ситуацій присвячене Рішення Конституційного Суду України від 8.04. 1999 р. , згідно якого положення ст. 2 АПК в контексті п.2 ст 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до Арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Закон вимагає, щоб прокурори подавали позови ів інтересах юридичних осіб і громалян- підприємців тільки у випадках встановлення, що порушення законних прав цих субєктів поєднане з посяганнями на державні (публічні) інтереси. Відповідно до ст. 121-123 Конституції України, прокуратура- це самостійний інститут влади, який не належить до жодної з її гілок, і здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави від імені держави відповідно до ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру», що є одна з найважливіших гарантій захисту прав та свобод громадян і законних державних інтересів. Представляючи в суді інтереси громадян або держави, прокурор реалізує конституційне положення, закріплене в статтях 3 і 13 Основного Закону, відповідно до якого держава зобовязана забезпечувати захист прав і свобод громадян, а також всіх субєктів права власності та господарювання.

Також у поясненнях міститься посилання на те, що прокурор може представляти в суді інтереси громадянина або держави лише за наявності підстав, зазначених у законі (ст. 45 ЦПК України, ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру»), Закон вважає, що прокурор має право представляти в суді інтереси громадян, які за станом здоровя, а також з інших поважних причин не можуть самостійно захистити свої права або реалізувати процесуальні повноваження. Як державні інтереси він представляє за наявності їх порушень чи загрози порушень економічних, політичних та інших аспектів таких інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Ст. 36-1 вказаного Закону передбачає, що підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС України. Отже порушення прокурором справи в цивільному процесі викликається необхідністю захистити права й законні інтереси громадян та державні інтереси, але ст. 45 ЦПК не визначає, коли настають такі обставини, а надає право прокуророві встановити їх у кожному конкретному випадку по будь- який справі, підвідомчий цивільному судочинству, що свідчить, що перша процесуальна форма- відкриття прокурором процесу по справі характеризується факультативністю, винятком з цього правила є ст. 33 ЗУ «Про прокуратуру», яка має імперативний характер і встановлює, що з метою захисту інтересів держави, а також громадян, які за станом здоровя. чи з інших причин не можуть захистити свої права, прокурор або його заступник подає чи підтримує поданий потерпілим цивільний позов про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

В поясненнях вказано, що прокурором не доведено, в чому полягає порушення інтересів держави з боку ОСОБА_1, а також не надано інформації щодо наявності чи відсутності органу, уповноваженому державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

11

Крім того, ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС України, прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В судовому засіданні прокурор доводи позову підтримала, просила позов задовольнити.

В судове засідання належним чином повідомлені відповідачка та її представник не зявилися. Справа розглядається заочно, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Представник ЖКП-1 в судове засідання не зявився, надавши суду телефонограму, у який просить розглядати справу без його участі.

З урахуванням письмових доводів сторін, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що вироком Купянського міськрайонного суду від 19.09.2014 року, який набрав законної сили 10.02.2015 р. , ОСОБА_1 було визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 463, ч. 2 ст. 366 КК України, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, наділені організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на три роки, в силу ст. ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. ( а.с. а.с.13-19) . Цивільний позов по справі не заявлений (а.с.19).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області вирок змінений, дії ОСОБА_1 перекваліфіковані зі ст. 366 ч. 2 КК України на ст. 366 ч. 1 КК України а призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права займати посади, наділені організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, повязаними зі здійсненням фінансових операцій строком на 2 роки. В силу ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст. ст. 364 ч. 2, 366 ч.1 КК України призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, наділені організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, повязаними зі здійсненням фінансових операцій строком на 3 роки. В іншій частині вирок залишений без змін (а.с.30).

Вказаним вироком Купянського міськрайонного суду встановлено, що внаслідок протиправних дій, скоєних обвинуваченою інтересам ЖКП-й спричинені матеріальні збитки на загальну суму 237 740 грн., яка в пятдесят і більш разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та є тяжкими наслідками. В цій частині вирок не оскаржувався.

Зазначеним вище вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 на стадії судових дебатів провину визнавала частково, у останньому слові-повністю.

12

Статтями 1, 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Як зазначене у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України . кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Норми статті ч.4 статті 61 ЦПК України передбачають, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини, встановлені вищезазначеним вироком Купянського міськрайонного суду від 19.09.2014 року, який набрав законної сили 10.02.2015 р., при розгляді даної цивільної справи не підлягають доведенню, а вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим, оскільки розглядається справа про цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_1

З тексту вироку вбачається, що при розгляді кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 були допитані свідки, досліджені зібрані в ході досудового розслідування письмові докази, тому доводи представника відповідача щодо необхідності додання до позову документів та інших письмових доказів, що підтверджують позов, невказання свідків, які можуть підтвердити ті чи інші обставини, безпідставні.

Суд вважає необгрунтованими доводи представника відповідача щодо ненадання прокурором копії заяви ЖКП-1 до прокуратури м. Купянська з кримінальної справи, датованої часом проведення слідчих дій, яка була подана в період слухання кримінальної справи, а також, що у них маються претензії до ОСОБА_1, і чи вони визнають нанесення матеріальних збитків ОСОБА_1, оскільки з норм закону, які передбачають процедуру звернення прокурора до суду вбачається, що право прокурора подати позов в інтересах держави не пов'язане з наявністю відповідного письмового звернення органу влади чи

13

місцевого самоврядування до органів прокуратури про виявлене правопорушення. Для цього достатньо встановити, що порушено державні інтереси, за захистом яких прокурор звертається до суду, а ст. 128 КПК України передбачає, що особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні,… має право предявити його в порядку цивільного судочинства, тобто законодавством не обмежено право особи звернення до суду з цивільним позовом у кримінальному провадженні.

Ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, а також шкода, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вироком Купянського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2015 р. ОСОБА_1 була визнана винною у предявленому їй обвинуваченні.

Стаття 134 Кодексу законів про працю України. регламентує випадки повної матеріальної відповідальності.

Так, згідно п. 3) вказаної норми закону, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Оскільки вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 займала посаду головного бухгалтера Житлово-комунального підприємства № 1 Куп'янської міської ради Харківської області, тобто була працівником цього підприємства, і внаслідок протиправних дій, скоєних нею, інтересам ЖКП-1 спричинені матеріальні збитки на загальну суму 237 740 грн., то відповідно до вимог п.3) ст. 134 КЗпП України вона повинна нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини Житлово-комунальному підприємству -1.

Тому суд вважає безпідставними доводи відповідачки та її представника щодо наявності правовідносин, які підпадають під дію ст. ст. 1172 та ч. 4 ст. 1191 ЦК України, оскільки шкода, завдана ОСОБА_1 саме Житлово-комунальному підприємству №1 Куп'янської міської ради Харківської області, а не Житлово-комунальне підприємство № 1 Куп'янської міської ради Харківської області завдало шкоди третім особам,

тому підстав щодо відповідальності вказаного підприємства перед третіми особами, щоб надало право зворотної вимоги до ОСОБА_1, немає. Також у запереченнях не вказано, кому, на думку відповідачки та його представника, повинно відшкодовувати шкоду ЖКП-1, яке само понесло значні збитки.

При таких обставинах суд вважає, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі.

Суд вважає необгрунтованими доводи щодо відсутності у позові інформації наявності чи відсутності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки у наданих поясеннях , що вказаним органом є саме ЖКП № 1 Купянської міської ради, і позов предявлений прокурором в інтересах державі в особі ЖКП № 1 Купянської

14

міської ради, а не ЖКП № 1.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до Конституції України, тобто ст. ст. 121-123, прокуратура є організаційно самостійним державно-правовим інститутом влади, який не належить до жодної з її гілок, яки зазначені у ст. 6 Конституції України.

Представляючи в суді інтереси громадянина або держави, прокурор реалізує винятково конституційні положення, закріплені у статтях 3 і 13 Конституції України, відповідно до яких держава забезпечує захист прав власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, тому саме Конституція України є правовою підставою участі прокурора в цивільному процесі.

Таким чином, прокурор є особливим субєктом цивільного процесу, і його участь у цивільному судочинстві зумовлена необхідністю виконання функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом , а саме, п. 2 ст. 121 Конституції України, ч. 2 ст. 45 ЦПК України, ч. 2 ст. 5 Закону України «Про прокуратуру», тобто функція представництва інтересів у суді є для органів прокуратури конституційною.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право звертатись до суду в передбачених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 № 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України : 1. Положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального Кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх

підпорядкування і форм власності. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява за статтею 2 Арбітражного процесуального Кодексу України є підставою для порушення справи в арбітражному суді. 2. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

При цьому у мотивувальної частини вказаного рішення зазначається, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, є

15

державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначене, що згідно зі статтею 121 Конституції України,частиною другою статті 45 ЦПК і статтями 35, 36-1, 56 Закону України "Про прокуратуру" прокурором, який може

шляхом пред'явлення позову в суді першої інстанції або на

будь-якій стадії цивільного процесу здійснювати представництво

громадян у випадках, передбачених законом, і представництво держави, підстави якого обґрунтовує сам, є: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх

заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники

управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори та прокурори

управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. За наявності вищезазначених підстав з метою представництва громадянина або держави прокурор, зокрема, має право в порядку, передбаченому процесуальним законом: звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями); вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду. Обираючи форму представництва, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, та обґрунтовує необхідність їх захисту.

Згідно наказу Генерального прокурора від 29.11.2006 N 6гн "Про організацію представництва прокурором в суді інтересів громадянина або держави та їх захисту при виконанні судових рішень", пріоритетним при здійсненні представницької діяльності прокурорів у суді вважається, серед інших, захист державних інтересів, що стосуються бюджетних коштів, звільнення від оподаткування, відчуження державного майна, земельних відносин; роботу прокуратури в цьому напрямку забезпечують підрозділи представництва інтересів громадян і держави в судах ; необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позовних вимог одночасно з пред'явленням позову чи заяви із вказівкою конкретного способу забезпечення та обґрунтуванням його (п. 6.2).

Підставою представництва прокурором у суді інтересів держави є наявність або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів унаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою (ч. 2 ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру).

Крім того, у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 23.03.2012 р. «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам», розтлумачене, що відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 № 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного

процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідні повноваження органу місцевого самоврядування визначаються з огляду на вимоги Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Як зазначене у ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", система місцевого самоврядування включає:територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду.

Стаття 14 Податкового Кодексу України 4.1.59 містить поняття щодо «ЖКП», а саме, житлово-комунальні підприємства - суб'єкти господарювання, які безпосередньо виробляють, створюють та/або надають житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, ставорена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Згідно статті 140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

17

Статті 143, 145 Конституції України зазначають, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю.

Органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади. Держава фінансує здійснення цих повноважень у повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України або шляхом віднесення до місцевого бюджету у встановленому законом порядку окремих загальнодержавних податків, передає органам місцевого самоврядування відповідні об'єкти державної власності.

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Як вказано у ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі, грошові кошти, які належать територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Як вказано у ст. 7 Закону України Про місцеве самоврядування, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, серед інших, належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості.

Відповідно до ст. 16 Закону України Про місцеве самоврядування, від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

У статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Стаття 5 вказаного Закону передбачає, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, належить: забезпечення формування державної політики у сфері житлово-комунальних послуг, а Центральні органи виконавчої влади беруть участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері житлово-комунальних послуг у межах своїх повноважень, визначених законами.

Зі ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що виконання житлово-комунальних послуг, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері

18

технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.

Так, Житлово-комунальне підприємство № 1, в особі якого прокурор звернувся до суду, є підприємством Купянської міської ради, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів.

У свою чергу, Купянська міська рада, як орган місцевого самоврядування, виходячи з вищеперелічених норм законодавства, є учасником сфери житлово-комунальних послуг, реалізації місцевих та регіональних програм на державному рівні, управління об'єктами у сфері

житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості, формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, приймає участь в управлінні майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують, а також здійснюють контроль за діяльністю комунальних підприємствах, організацій і установ. фінансує здійснення цих повноважень у повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету.

Таким чином, суд надходить до висновку, що дійсно неправомірними діями відповідачки порушені саме державні інтереси у вищезазначеній сфері діяльності Житлово-комунального підприємства Купянської міської ради.

Суд приймає до уваги додаткові доводи прокурора про те, що матеріальна шкода у значній сумі, яка складає спричинена ОСОБА_1, у свою чергу, могла пошкодити якості послуг ЖКП № 1 населенню, яке сплачує ці послуги.

Суд не приймає доводи відповідачки, викладені у запереченнях, наданих суду 18.05.2015 р. про те, що прокурором подано позов в інтересах акціонерного товариства, оскільки виходячи з вищевказаних норм закону, а також абревіатури «ЖКП № 1», позов подано в інтересах держави в особі комунального підприємства органу місцевого самоврядування, а не акціонерного товариства.

Виходячи з вищевикладених норм закону, Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування, тому спричинення шкоди відповідачкою, зачіпає також і інтереси держави у сфері бюджетних коштів.

Суд вважає, що що даний спір виник внаслідок порушення державного інтересу, зокрема, щодо дотримання встановленого порядку розпорядження коштами обєктів комунальної власності.

При таких обставинах суд надходить до висновку, що прокурором належним чином самостійно, у відповідності до вимог вищевказаних норм закону обгрунтовано заявлені позовні вимоги саме в інтересах держави.

Доводи відповідачки, а також її представника суд вважає такими, що не грунтуються на нормах законодавства.

При таких обставинах суд вважає позов законним, обгрунтованим, та таким,

18

що підлягає задоволенню. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються органи прокуратури - при здійсненні своїх повноважень.

Керуючись ст. ст. 10, 11,ч. 2 ст. 45 , ст. 60, ч. 4 ст. 61, 208, 209, 212, 218 ЦПК України, ст. 3, ст. 13, ч.2 ст.121, ст.140-145 Конституції України, п. 3 ст. 134 КЗпП України, ст. ст. 22, 327, 1166 ЦК України, ст. ст. 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 7, 16 Закону України Про місцеве самоврядування», ст. ст. 4, 5, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Куп'янського міжрайонного прокурора, в інтересах держави в особі Житлово-комунального підприємства №1 Купянської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави в особі Житлово-комунального підприємства № 1 Купянської міської ради Харківської області (р/р0013, ККД 24060300, код ОКПО 37813292, МФО 851011, одержувач: Купянське УДКС, банк: ГУДКСУ у Харківській області 63701, м. Купянськ, вул. Харківська, 8) суму в розмірі 237740 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2377 грн. 40 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлений 28.10.2015 р.

Головуючий О.О. Волчек