Справа №568/895/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Драновської С.З.

при секретарі Саган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління Держгеокадастру у Радивилівському районі, Реєстраційна служба Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом.

В обгрунтування позову посилається на те, що 01 травня 2009 року помер ОСОБА_4, який постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

До спадкового майна померлого належать: земельна ділянка розміром 3,25 га., яка знаходиться на території Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №242522, що підтверджується повідомленням Управління Держземагентства у Радивилівському районі Рівненської області №01.21/965 від 30.05.2014р та будинок в с.Бугаївка Радивилівського району Рівненської області.

Згідно заповіту від 18.03.2005 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бугаївської сільської Ради Радивилівського району Рівненської області ОСОБА_5 і зареєстрованого в реєстрі №23 ОСОБА_4 1/2 частину належного йому будинку в с.Бугаївка по вул. Березина заповів своїй матері ОСОБА_1.

Позивачі вчасно у визначений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №21947727 від 28.10.2009 р., спадкова справа №48348054.

Однак, Радивилівська районна державна нотаріальна контора відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа ( лист №329/02-14 від 30.05.2014р.).

Згідно повідомлення Управління Держземагентства у Радивилівському районі №01-21/965 від 30.05.2014 року зазначено, що чинним законодавством не передбачена видача дубліката державного акта, оскільки з 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку оформляться відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

06 червня 2014 року у громадсько-політичній газеті «Прапор Перемоги» розміщено оголошення наступного змісту «Втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,25 га за №242522 серії ЯЕ, виданий на імя ОСОБА_4, вважати недійсним».

Згідно ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Так як, документ про право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_4 відсутній, позивачам відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно регулятивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншим нормативно-правовим актом. Отже, виходячи із вищезазначених обставин позивач має право звернутися до суду із даним позовом.

Враховуючи наведене просили визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності кожного на 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки загальною площею 3,25 га, що розташована на території Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, яка належала ОСОБА_4 (померлому 01.05.2009 року) на підставі державного акта Серія ЯЕ №242522 виданого 16.12.2008 року, кадастровий номер № 56 009 0076.

Представник позивачів ОСОБА_6 позовні вимоги позивачів підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позові.

Представник Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області в судове засідання не зявився і надіслали лист № 02-26/329 від 12.08.2015 року в якому позов визнавали і не заперечували в його задоволенні.

Представники третіх осіб на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління Держгеокадастру у Радивилівському районі, Реєстраційна служба Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області в судове засідання не зявились та надіслали листи (№01-21/47) від 25.08.2015 року в яких просили справу розглянути беї їх участі.

Заслухавши представника позивачів ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення.

01 травня 2009 року помер ОСОБА_4, який постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після його смерті відкрилася спадщина яка складається із земельної ділянки розміром 3,25 га., яка знаходиться на території Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (Державний акт про право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №242522) та будинку в с.Бугаївка Радивилівського району Рівненської області.

Згідно заповіту від 18.03.2005 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бугаївської сільської Ради Радивилівського району Рівненської області ОСОБА_5 і зареєстрованого в реєстрі №23 ОСОБА_4 1/2 частину належного йому будинку в с.Бугаївка по вул.Березина заповів своїй матері ОСОБА_1. Станом на 10.11.2015 року заповіт не змінено та не скасовано.

Із довідки за №978 від 23.06.2014 року Бугаївської сільської ради стверджується, що на час смерті померлого ОСОБА_4 з ним проживали і в склад його сімї входили мати- Мендак ОСОБА_7, дружина - ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 2002 р.н.(а.с.11).

Згідно листа завідуючої Радивилівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 №1053/02-14 від 08.09.2015 року встановлено, що після смерті ОСОБА_4 померлого 01.05. 2009 року було заведено спадкову справу за №449 за 2009 рік. Заяви про прийняття спадщини подали 28.10.2009 року за №761 мати померлого ОСОБА_1 а 30.10.2009 року за №768 його дружина ОСОБА_2.

Факт відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку завідувачкою Радивилівської районної державної нотаріальної контори за №329/02-14 від 30.05.2014р доведено(а.с.12).

Згідно повідомлення Управління Держземагентства у Радивилівському районі №01-21/965 від 30.05.2014 року вбачається, що чинним законодавством не передбачена видача дубліката державного акта, оскільки з 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку оформляється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Втрата оригіналу Державного акту доводиться із змісту повідомлення від 06 червня 2014 року у громадсько-політичній газеті «Прапор Перемоги» наступного змісту «Втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3, 25 га за №242522 серії ЯЕ, виданий на імя ОСОБА_4, вважати недійсним». Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Так як, документ про право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_4 відсутній, позивачам відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до частини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

П. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Враховуючи, що позивачі на час смерті ОСОБА_4 проживали разом із ним та були зареєстровані і на протязі шести місяців подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, відповідно до вимог с.1261 ЦК України вони мають право на спадкування за законом на земельну ділянку, що належала померлому.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 62, 88, 209, 212, 213, 218, ЦПК України, ст. 126 ЗК України, ст.ст. 1216, 1218, 1221, 1222. 1223, 1225, 1261, 1268, 1270, 1296, ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління Держгеокадастру у Радивилівському районі, Реєстраційна служба Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 11.06.2002 р.н в порядку спадкування за законом право власності кожної на 1/3 (одну третю) частини земельної ділянки загальною площею 3,25 га, що розташована на території Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, яка належала ОСОБА_4, який помер 01.05.2009 року, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ №242522 виданому 16.12.2008 року, кадастровий номер № 56 009 0076.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя: С.З.Драновська

Повний текст рішення виготовлено 04 грудня 2015 року.