Справа № 472/581/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" вересня 2015 р. смт. Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого- судді - Чаричанського П.О.,
при секретарі - Заметі Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку розташованого в с. Новокатеринівка, вул. Садова, 94 Веселинівського району Миколаївської області.
23.02.2011 року в с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області помер її чоловік ОСОБА_3, смерть якого було зареєстровано Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області про що в Книзі реєстрації смертей 01 березня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 03.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема увійшло право власності на 1/2 частини житлового будинку, розташованого в с. Новокатеринівка, вул. Садова, 94 Веселинівського району Миколаївської області.
Придбаний за життя її чоловіком ОСОБА_3 1/2 частки житлового будинку розташованого в с. Новокатеринівка, вул. Садова, 94 у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу зареєстрованого Вознесенською філією Південною товарною біржею за № 54 від 03.04.2001 року та Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_3 видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбаний ним житловий будинок зареєстрований і належав покійному на праві особистої власності.
Однак через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку та невідповідність правовстановлюючих документів вимогам діючого законодавства, перешкоджає позивачу набути право власності на успадкований житловий будинок, тому він змушений звернутися до суду із вказаним позовом.
В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з'явилися, надали заяву про можливість слухати справу в їх відсутність. ОСОБА_5 вимоги підтримали в тому ж обсязі і з тих же підстав, просили позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду цивільної справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується оголошеннями в газеті Рідне Прибужжя. Про причини неявки суд не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надходило.
Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо ухвалити заочне рішення.
Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку розташованого в с. Новокатеринівка, вул. Садова, 94 Веселинівського району Миколаївської області.
Згідно договору ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 вартість 1/2 частини житлового будинку в сумі 1 500 грн., а ОСОБА_2 прийняла кошти.
23.02.2011 року в с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області ОСОБА_3 помер, смерть якого було зареєстровано Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області про що в Книзі реєстрації смертей 01 березня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 03. /а.с.-4/.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема увійшло право власності на 1/2 частини житлового будинку, розташованого в с. Новокатеринівка, вул. Садова, 94 Веселинівського району Миколаївської області.
Придбаний за життя ОСОБА_3 1/2 частини житлового будинку розташованого в с. Новокатеринівка, вул. Садова, 94 у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу зареєстровано Вознесенською філією Південною товарною біржею за № 54 від 03.04.2001 року та Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_3 видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбаний ним житловий будинок зареєстрований і належав покійному на праві особистої власності.
Однак через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку та допущену механічну помилку у даному договорі в якому відсутній номер будинку, перешкоджає позивачу набути право власності на успадкований житловий будинок, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом.
Крім того встановлено, що номер придбаного за життя ОСОБА_3 вищевказаного житлового будинку міститься у технічному паспорті на житловий будинок від 27.03.2001 року (а.с.-8), реєстраційному посвідчені договору від 03.04.2001 року (а.с.-7), та в рішенні виконкому Катеринівської сільської ради Веселинівського району №9 від 06.05.2015 року (а.с.-12).
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору.
Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Згідно ст.15 Закону України Про товарні біржі в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.
На думку суду спірну угоду слід вважати укладеною, тобто такою, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, відбулося її повне виконання сторонами, іншого під час розгляду справи не встановлено, на час укладення угоди момент вчинення договору не пов'язувався з державною реєстрацію і право власності у набувача виникало з моменту укладення договору, у зв'язку з чим, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 р., визнавши спірну угоду дійсною.
На підставі викладеного, керуючись ст.47,86,227 ЦК УРСР 1963 р., ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд-
ОСОБА_5 Василівни задовольнити повністю.
Визнати дійсним Договір № 0548 від 27 березня 2001 року купівлі - продажу обєкту нерухомості - 1/2 частини житлового будинку, що знаходяться за адресою: Миколаївська область Веселинівський район, с. Новокатеринівка, вул. Садова, 94, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у Вознесенській філії Південної товарної біржі та зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 54 від 03.04.2001 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6