ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6760/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Цибулюк М.А.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про визначення частин у спільній сумісній власності та поділ особового рахунку між власниками квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_4 та, уточнивши позовні вимоги, просили суд встановити порядок користування спільною власністю сторін, а саме квартирою АДРЕСА_1 та виділити у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 11,1 кв.м., ОСОБА_3 - кімнату розміром 11,8 кв.м., а ОСОБА_4 - житлову кімнату площею 17,8 кв.м.; нежилі приміщення квартири відповідно до технічного паспорта, а саме: коридор площею 16, 0 кв.м., кухню площею 8,4 кв.м., ванну площею 2,6 к.м. та вітальню площею 1,0 кв.м. залишити у спільному користування сторін.

Свої вимоги мотивує тим, що у спірній квартирі проживають дві сім`ї: ОСОБА_2 і ОСОБА_3, їх дочка ОСОБА_4 та онучка ОСОБА_5. Дана квартира належить позивачам та їх доньці, ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності й між сторонами склався наступний порядок користування приміщеннями квартири: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються двома жилими кімнатами площею 11, 1 кв.м. та 11, 8 кв.м., що в сумі складає 22,9 кв.м., а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - кімнатою площею 17,8 кв.м.; нежилі приміщення квартири знаходяться у спільному користуванні. У зв'язку з тим, що останнім часом суттєво збільшились розміри квартирної плати та комунальних послуг, між сім`ями почали виникати суперечки щодо дольової участі у платежах на квартиру, що й стало, в кінцевому випадку, причиною звернення до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивачі підтримали уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили суд задовольнити позов.

Відповідач, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Третя особа, ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності у рівних долях ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.06.1993 року, яке видано Відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва (а.с.4). Спірна квартира має загальна площу 72,8 кв.м.

Відповідно технічного паспорту, спірна квартира АДРЕСА_1 розташована на 3-му поверсі 9-ти поверхового будинку та складається із 3 кімнат житловою площею 40,7 кв.м., а саме: кімнати площею 11,1 кв.м., кімнати площею 11,8 кв.м. та кімнати площею 17,8 кв.м., має кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню (а.с. 5 ); квартира обладнана лоджією площею 4, 1 кв.м. Отже, на кожного співвласника спірної квартири припадає по 13,56 кв.м. жилої площі.

Судом встановлено, що згідно довідки форми 3 від 29.07.2015 року в приватизованій квартирі АДРЕСА_1 проживають 4 людини: ОСОБА_4 (власник особового рахунку), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_2 (батько власника) та ОСОБА_3 (мати власника).

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються двома жилими кімнатами площею 11, 1 кв.м. та 11, 8 кв.м., що в сумі складає 22,9 кв.м., а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - кімнатою площею 17,8 кв.м.; нежилі приміщення квартири знаходяться у спільному користуванні.

Відповідно до ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що у випадку неможливості виділити сторонам у натурі ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири.

Спірна квартира не може бути поділена між співвласниками у натурі, однак для усунення спорів між співвласниками можна встановити порядок користування спільною частковою власністю.

Враховуючи, що фактично між сторонами склався порядок користування квартирою, а також те, що кімнати, площею 11,1 кв.м. та 11,8 кв.м. не є більшими по площі від ідеальних часток, є ізольованими від іншої житлової кімнати, суд вважає можливим виділити позивачам у користування вказані кімнати.

При цьому право власності відповідача не порушується, так як вищезазначені кімнати не виділяються позивачам у власність і даним рішенням не проводиться поділ спірної квартири між співвласниками у натурі.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки виділ квартири кожному власнику в натурі неможливий, а встановлення порядку користування квартирою не порушує права власності кожного з власників, не зменшує частки кожного з власників у спільній власності та є єдиним вирішенням виниклої між сторонами ситуації, позовні вимоги щодо визначення порядку користування жилим приміщенням, а саме кімнату площею 11,1 кв.м виділити позивачу ОСОБА_2, кімнату площею 11,8 кв.м виділити позивачу ОСОБА_3, а відповідачу ОСОБА_4 - кімнату площею 17,8 кв.м, залишивши нежилі приміщення квартири у спільному користуванні, оскільки такий порядок користування в квартирі не призведе до істотного погіршення житлових умов сторін та не порушить їхні житлові права є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 27, 31-32, 60, 123, 137, 143-144, 179, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 321, 358 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про визначення частин у спільній сумісній власності та поділ особового рахунку між власниками квартири- задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши в користування:

-ОСОБА_2 - житлову кімнату, площею 11,1 кв.м.;

-ОСОБА_3 - кімнату, площею 11,8 кв.м.;

-ОСОБА_4 - житлову кімнату, площею 17,8 кв.м.

Місця загального користування, а саме: коридор, площею 16, 0 кв.м., кухню, площею 8,4 кв.м., ванну, площею 2,6 к.м. та вітальню, площею 1,0 кв.м. залишити в загальному користуванні сторін.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА