Справа № 209/1895/15-ц
Провадження № 2/209/2098/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Погрібної О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Трест Дніпродорбуд про стягнення заборгованості з заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, та уточнивши позовні вимоги просить: стягнути з Публічного акціонерного товариства Трест Дніпродорбуд на його користь: 6111,76 грн. заборгованості з заробітної плати; 12377,72 грн. заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки, тобто за період з 02.10.2013 року по 31.12.2014 року включно; 469,56 грн. заборгованості у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки, а всього 18959,04 грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 06.04.2013 року він був прийнятий на роботу охоронником, у відповідача - ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд». В подальшому зазначене товариство було перейменовано у ПАТ «Трест Дніпродорбуд». Згідно наказу відповідача від 01.10.2013 року його було звільнено з роботи по переведенню в ТОВ «Автоснабсервіс». З 03.01.2015 року він був знову працевлаштований у відповідача, проте заробітну плату він отримав лише за лютий 2015 року в сумі 1050,00 грн. Вказує, що під час роботи у ПАТ «Трест «Дніпродорбуд» йому невчасно сплачували заробітну платню, при звільненні не виплатили виниклу заборгованість у вигляді середнього заробітку за весь час затримки й компенсацію за невикористану відпустку, а після звільнення про нього взагалі майже забули. Загальна сума заборгованості за його підрахунками складається з 469,56 грн. компенсації за невикористану відпустку за 12 днів, та 6111,76 грн. заборгованість з заробітної плати; 12377,72 грн. - відповідальності у вигляді середнього заробітку за весь час затримки, а всього 18959,04 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року позов задоволено частково.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача ОСОБА_2, який брав участь у судовому розгляді даної справи, в судовому засіданні, яке відбулося 28.12.2015 року, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні обґрунтуванню позову, в наступне судове засідання представником позивача ОСОБА_2 було надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка брала участь під час судового розгляду справи, в судовому засіданні 28.12.2015 року позовні вимоги визнала частково, в наступне судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила.

Представниками відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були надані до суду заперечення проти позову та додаткові пояснення, в яких вказувалося на те, що позивач дійсно є колишнім працівником ПАТ «Трест Дніпродорбуд», який був звільнений в порядку переведення до ТОВ «Автоснабсервіс» згідно наказу 01.10.2013 року. Проте, всупереч твердженням позивача про наявність заборгованості відповідача перед ним у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки, відповідачем було у повному обсязі виплачено суму такої компенсації ще 31.12.2013 року в сумі 402,73 грн. Відповідач не мав змоги провести цей розрахунок раніше, зважаючи на скрутне матеріальне становище у зв'язку з фінансуванням з державного бюджету, а також на наявність значної дебіторської заборгованості контрагентів ПАТ «Трест Дніпродорбуд» перед ним (у розмірі понад 110 млн. грн.). Відповідач не має можливості надати суду документальне підтвердження сум заробітку Позивача, оскільки всі бухгалтерські документи, печатки та штампи ПАТ «Трест Дніпродорбуд» були вилучені прокуратурою Дніпропетровської області під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2015 року. Також зазначає, що відповідачем було здійснено повний розрахунок з відповідачем - перераховано суму компенсації за невикористані дні відпустки працівників ПАТ «Трест Дніпродорбуд» - 30.12.2014 року. Таким чином, перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з 31.12.2014 року і, відповідно, закінчується 31.03.2015 року. Вважають, що позивачем було пропущено встановлений законом тримісячний строк звернення до суду, а отже, в задоволенні заявлених ним позовних вимог має бути відмовлено. Щодо вимоги про стягнення заборгованості із зарплати за період з 03.01.2015 року по 29.05.2015 року зазначають, що 03.01.2015 р. позивача було знову прийнято на роботу в ПАТ «Трест Дніпродорбуд» на посаду охоронця. Дійсно, відповідач мав заборгованість перед позивачем в межах цього періоду, проте, заробітна плата за березень 2015 року була виплачена позивачу під час здійснення виконавчого провадження, відкритого на підставі рішення комісії по трудових спорах про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2015 року в сумі 1059, 73 грн. Зазначена сума була перерахована на картковий рахунок позивача. Враховуючи викладене, просили відмовити ОСОБА_1 повністю в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки та заборгованості у формі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також частково, в сумі 1059,73 грн. - у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості із заробітної плати за період з 03.01.2015 р. по 29.05.2015 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 06.04.2013 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд» охоронником. В подальшому ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд» було перейменовано у ПАТ "Трест Дніпродорбуд". Згідно наказу ПАТ "Трест Дніпродорбуд" № 560-к від 01.10.2013 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи по переведенню в ТОВ «Автоснабсервіс», згідно п.5 ст. 36 КЗпП України. Згідно наказу ПАТ "Трест Дніпродорбуд" № 2-к від 02.01.2015 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу охоронником в порядку переведення з ТОВ «Автоснабсервіс». Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.7).

Як зазначено представником позивача в позовній заяві, розрахунок по заробітній платі на день звільнення з позивачем не здійснено, і згідно розрахунку, що виконаний представником позивача, розмір цієї заборгованості за період з 06.04.2013 року по 01.10.2013 року, та з 02.01.2015 року по 29.05.2015 року становить 6111,76 грн.

Крім того, в позовній заяві зазначено, що тривалість невикористаної відпустки позивача при звільненні 01.10.2013 року становить 12 днів, за яку позивачем не отримано компенсацію при звільненні, розмір якої за його розрахунками становить 469,56 грн., що підтверджується випискою з картрахунку позивача ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» від 17.04.2015 року (а.с.8). Заборгованість у формі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку обрахована ним в сумі 12377,72 грн.

Не зважаючи на те, що відповідачу було достовірно відомо про наявність заборгованості по заробітній платі перед позивачем, про звернення позивача до суду з цим позовом, в період знаходження справи в суді ПАТ "Трест "Дніпродорбуд" так і не надало витребувану судом та позивачем довідку про розмір заборгованості по заробітній платі, тому суд при визначенні суми заборгованості по заробітній платі ПАТ "Трест "Дніпродорбуд" перед позивачем, приймає до уваги заявлені ОСОБА_1 розрахунки та ОСОБА_6 відомості про застраховану особу відносно ОСОБА_1, які надані Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська 14.05.2015 року (Форма ОК-5).

Надані під час розгляду справи представником відповідача до суду в підтвердження своїх пояснень про виплату позивачу частини заробітної плати в спірний період, копії відомостей нарахування та утримань із заробітної плати за: квітень 2013 року, травень 2013 року, червень 2013 року, липень 2013 року, серпень 2013 року, вересень 2013 року, жовтень 2013 року, копія відомості нарахування коштів № 159, копія платіжного доручення №1535 від 30.12.2013 року на суму 129656,25 грн. про перерахування ПАТ "Трест Дніпродорбуд" заробітної плати за жовтень 2013 року дог. № 11/04-20/89 від 01.08.2005 р. не можуть прийматися судом до уваги, оскільки вони не підтверджують зарахування заборгованості із заробітної плати на банківський картковий рахунок позивача для виплат, який використовувався для зарахувань заробітної плати позивачу під час його роботи в ПАТ "Трест "Дніпродорбуд", як і не підтверджують виплату сум належних позивачу при звільненні через касу підприємства.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження виплати позивачу заборгованості із заробітної плати. Згідно із абз. 5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при задоволенні позову про оплату праці суд має навести у рішення розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку та інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у звязку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення.

Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком, тому суд виходячи із наданих представником позивача випискою з картрахунку позивача ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» від 17.04.2015 року та ОСОБА_6 відомостей про застраховану особу ОСОБА_1, які надані Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська 14.05.2015 року (Форма ОК-5), задовольняє частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 03.01.2015 року по 29.05.2015 року (включно) в сумі 3874,77 грн. без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України Про відпустки, за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. Згідно із ч. 1 ст. 24 даного Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, представником позивача заявлено розмір компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 469,56 грн., що обраховані ним за 12 днів виходячи з середньоденної заробітної плати в сумі 39,13 грн., проте суд з таким розрахунком представника позивача погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 р. № 100, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

За відсутності відомостей про заробітну плату позивача за останні 12 місяців, сума компенсації за не використану щорічну відпустку позивача, обрахована судом виходячи з наявних в матеріалах справи відомостей, тобто за фактично відпрацьований період у 2013 році, шляхом ділення сумарного заробітку за 7 місяців 2013 року на відповідну кількість календарних днів в 2013 році. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Посилання відповідача на положення ч. 3 ст. 83 КЗпП України, згідно якої у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за невикористані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, куди перейшов працівник, та те, що ПАТ «Трест Дніпродорбуд» 30 грудня 2014 року перерахував на рахунок ТОВ «Автоснабсервіс», куди був переведений позивач, суму компенсації за невикористану відпустку колишніх працівників у сумі 100 000,0 грн., не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність бажання ОСОБА_1 щодо проведення такого перерахування та отримання ним цих сум.

Приймаючи до уваги, що відповідачем ПАТ «Трест Дніпродорбуд» не надано жодних доказів про отримання позивачем компенсації за невикористану відпустку і тривалості невикористаної позивачем відпустки в 12 днів, а тому суд приймає до розрахунку надані позивачем відомості.

Сумарний заробіток позивача за період з 06.04.2013 р. по 01.10.2013 р. згідно ОСОБА_6 відомостей про застраховану особу Управління ПФУ Дніпровського району м. Дніпродзержинська від 14.05.2015 року, становить: 917,60грн+1596,17грн.+1207,77грн.+1147,00грн.+1147,00грн.+1147,00грн. = 7162,54 грн.

Кількість календарних днів за період з 06.04.2013 року по 01.10.2013 року включно становить: у квітні 25, у травні 31, у червні - 30, у липні 31, у серпні - 31, у вересні 30, у жовтні -1. Разом 179 днів.

Таким чином, розмір компенсації за невикористану відпустку становить 480,17 грн. (7162,54 грн. / 179 днів х 12 днів = 480,17 грн.), в той час як позивачем заявлено 469,56 грн. Тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог в сумі 469,56 грн. без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Згідно вказаного в позові розрахунку середньої заробітної плати за час затримки розрахунку зазначено, що період з 02.10.2013 р. по 31.12.2014 р. (включно) містить 316 робочий день, зокрема: 22 дн. + 21 дн. + 22 дн. (2013 рік) + 251 дн. (2014 рік) = 316 робочий днів, що обраховані згідно листів Міністерства соціальної політики України № 9050/14-12/13 від 21.08.2012 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» та відповідно № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» (а.с.9-10).

Згідно наданих представником позивача ОСОБА_6 відомостей про застраховану особу, які видані Управлінням ПФУ Дніпровського району м. Дніпродзержинська від 14.05.2015 року, позивач за два повних відпрацьованих місяців роботи до звільнення серпень-вересень 2013 року, отримав заробітну плату за серпень 2013 року 1147,00 грн., і за вересень 2013 року 1147,00 грн.

Однак, на думку представника позивача, сумарно заробітна плата за 6 місяців до звільнення (01.10.2013 р.) склала 7162,54 грн., виходячи з наступного : (квітень 2013 р. = 917,60) + (травень 2013 р. = 1596,17) + (червень 2013 р. = 1207,77) + (липень 2013р. = 1147,00) + (серпень 2013р. = 1147,00) + (вересень 2013р. = 1147,00). Представником позивача обраховано середньоденну заробітну плату як: 7162,54 грн. / 183 дн. = 39,13 грн.

Проте, суд керуючись Положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), вважає помилковим розрахунок середньоденної заробітної плати наведений представником позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З цих підстав, згідно довідки наданої ПФУ і листа Міністерства соціальної політики України № 9050/14-12/13 від 21.08.2012 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік», позивач за два повних робочих місяці до звільнення: серпень-вересень 2013 р., відпрацював 42 дня (пятиденний робочий тиждень).

Виходячи з положень Порядку, суд приймає для розрахунку заробітну плату позивача за останні два повних відпрацьованих місяців роботи: серпень-вересень 2013 року у розмірі 2294,00 грн. (1147,00 грн. + 1147,00 грн.), згідно довідки наданої Пенсійним Фондом України, без утримання податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становитиме 54,62 грн. (2294,00 грн.: 42 дня = 54,62 грн.).

Кількість робочих днів затримки розрахунку з 01.10.2013 р. по 29.05.2015 р. (включно) містить 417 робочих дня, зокрема: 66 дн. (2013 рік) + 251 дн. (2014 рік) + 100 дн. (2015 рік) згідно листів Міністерства соціальної політики України № 9050/14-12/13 від 21.08.2012 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» і № 9884/0/14-13/13 вiд 04.09.2013 р. «Прo розрахунoк норми тривалості робочого часу нa 2014 рік», і № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №1084-р.

Таким чином, середня заробітна плата за весь період затримки, з 01.10.2013 р. по 29.05.2015 р. (включно) становить 22776,54 грн. (54,62 грн. х 417 дня = 22776,54 грн.), проте в межах позовних вимог позивачем заявлено 12377,72 грн. Тому, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства в межах позовних вимог (ст.11 ЦПК України), суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12377,72 грн. без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Сума середнього заробітку визначена судом без утримання податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки справляння і сплата податків та обов'язкових платежів є обов'язком роботодавця.

Доводи представника відповідача про пропуск позивачем тримісячного строку для звернення до суду з даним позовом не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки згідно Рішенню Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012 у справі N 1-5/2012 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. В матеріалах справи відсутні відомості про отримання позивачем всіх належних при звільненні сум.

Тому, враховуючи представлені позивачем й досліджені судом докази, суд вважає за можливе задовольнити позов частково. В частині стягнення заборгованості в межах заявлених вимог позивачем у формі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку позов підлягає повному задоволенню в сумі 12377,72 грн., в частині стягнення заборгованості у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки в межах розміру позовних вимог в сумі 469,56 грн., а також в частині стягнення заборгованості з заробітної плати за період з 03.01.2015 року по 29.05.2015 року частково в сумі 3874,77 грн. без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Трест Дніпродорбуд про стягнення заборгованості з заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Трест Дніпродорбуд (ідентифікаційний код 03450005, місцезнаходження: 49044, м.Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 35) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: м. Дніпродзержинськ, б. Будівельників, 26 кв.81): 12377,72 грн. - заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто за період з 01.10.2013 року по 29.05.2015 року включно; 3874,77 грн. - заборгованості з заробітної плати за період з 03.01.2015 року по 29.05.2015 року; 469,56 грн. - заборгованості у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки, а всього 16722 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 05 копійок без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Трест Дніпродорбуд (ідентифікаційний код 03450005, місцезнаходження: 49044, м.Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 35) на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Решетник