АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі- ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ КБ «ПриватБанк про визнання договору поруки недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, посилаючись на те, що, згідно кредитного договору № КТН3АК00570094 від 27.02.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 53594,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.02.2013року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанком» та ОСОБА_2 було укладено договір застави від 27.02.2008 року, згідно якого відповідач надав в іпотеку рухоме майно, а саме автомобіль ВАЗ, модель: 21114 рік випуску:2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2

У зв»язку з порушенням ОСОБА_2 зобов»язань за кредитним договором та утворенням заборгованості, яка станом на 20.07.2012 року становила 25917,89грн., просили, в рахунок погашення заборгованості витребувати у Відповідача ОСОБА_2 та передати в заклад (володіння) шляхом вилучення ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави-автомобіль ВАЗ, що належить на праві власності ОСОБА_2 та комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а також звернути стягнення на вказаний предмет застави шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України та наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним (а.с.43-45).

В обґрунтування позову посилалася на те, що про існування оскаржуваного договору їй стало відомо лише у вересні 2012 року при отриманні позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» із додатками до неї. Відповідно до указаного договору поруки зобов'язання за кредитним договором забезпечені порукою у розмірі 200,00 грн. Оскільки згоди на укладання даного договору вона не надавала, її не було повідомлено про його укладення, вважає, що він є недійсним.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2012 року об'єднано в одне провадження цивільну справу № 2-/1622/5169/2012 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення та позовну заяву № 2/1622/5872/2012 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним і присвоєно справі № 2/1622/5169/2012. (а.с.56).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2013 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним залишено без розгляду (а.с.101).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2014 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2013 року скасовано, справу направлено до Октябрського районного суду м. Полтави для розгляду по суті (а.с.144-146).

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про визнання договору поруки недійсним залишено без розгляду.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КТН3АК00570094 від 27.02.2008 року в сумі 25917.89 грн. витребувано у Відповідача ОСОБА_2 та передано в заклад (володіння) шляхом вилучення Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль ВАЗ, модель: 21114 рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві ОСОБА_2; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіль ВАЗ, модель: 21114 рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий автомобіль, №кузова/шасі:НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель: 21114 рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий автомобіль, №кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.

В іншій частині позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 259, 18 грн. (а.с.102-104).

В апеляційній скарзі на рішення суду відповідач ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та задовольнити її позов до ОСОБА_3, ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що суд не прийняв до уваги ту обставину, що вона сумлінно здійснювала погашення заборгованості за кредитом, на підтвердження чого надала суду копії платіжних документів, що підтверджують повну сплату заборгованості, а також залишив поза увагою те, що, відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості, який було покладено в основу оскаржуваного рішення, заборгованість за ставкою 15,48% було розраховано лише в період з 28.02.2008р. по 29.01.2009р., а в період з 01.02.2009р. по 20.07.2012р. заборгованість розраховувалася, виходячи із ставки 27,12%.

Вважає, що начальник юридичного департаменту філії ПГУ ПАТ КБ «ПриватБанк» Плеханов І.О. не мав повноважень на укладання та підписання 29.10.2009 року договору поруки, оскільки доручення на його укладання та підписання було видано 24.03.2010 р., тобто через 5 місяців після дати укладання договору.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, надіслану на її адресу судову повістку про виклик до суду повернуто до апеляційного суду з відміткою поштового відділення зв»язку: «у зв'язку з АТО».

За наданою Полтавською дирекцією УДППЗ «Укрпошта» на запит суду інформацією (вих. №02-33-11 від 08.01.2015р.), відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 року №875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», УДППЗ «Укрпошта» з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Постановою Верховної ради України «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж Артемівського району Донецької області» №31-VIIІ від 11.12.2014 року змінено межі Артемівського району Донецької області, збільшивши територію району за рахунок передачі до його складу у т.ч. земель Булавинської селищної ради Єнакієвської міської ради (у т.ч. території смт. Булавинське, смт. Олександрівське).

У відповідності до Переліку відділень поштового зв'язку на території Донецької області, що контролюється українською владою, проте, у зв'язку із загрозою життю працівників поштового зв'язку тимчасово послуги поштового зв'язку не надаються, відповідно до постанови Верховної ради України «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж Артемівського району Донецької області» № 31- VIIІ від 11.12.2014 р., відділ поштового зв'язку - смт. Олександрівське, вул. Утіна,32, індекс 86488, віднесено до Артемівського району Донецької області.

Враховуючи вищевикладене, повідомити відповідача ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, де послуги поштового зв»язку тимчасово не надаються, про дату, час та місце розгляду даної цивільної справи не виявляється можливим.

Окрім того, від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Банку.

За таких обставин, з огляду на положення ст.305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності відповідача ОСОБА_2 та представника позивача - ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитно-заставний договір № КТН3АК00570094 (далі - Договір), згідно якого остання отримала кредит у розмірі 53594,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.02.2013року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанком» та ОСОБА_2 було укладено Договір застави від 27.02.2008 року, за умовами якого ОСОБА_2 надала в іпотеку рухоме майно, а саме автомобіль ВАЗ, модель: 21114 рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.6-9, 47-51).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29.10.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки на суму 200,00 грн. (а.с.10, 52-53).

Оскільки ОСОБА_2 не виконувала належним чином умови кредитного договору, за нею утворилась заборгованість, яка, згідно наданого банком Розрахунку станом на 20.07.2012 року становила 25917,89 грн. та складалася з 22710,25 грн. заборгованості за кредитом; 1247,33 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 23,82 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 464,21 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафів у сумі 250,00 грн. (фіксована частина) та 1222,28 грн. (процентна складова) (а.с.4-5).

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд обґрунтовано виходив із того, що відповідачі взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконують, а тому наявні підстави для звернення стягнення на предмет застави.

Такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Як передбачено частиною першою статті 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Статтею 4.4. Договору встановлено, що погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до п.17.8. Договору у розмірі 1354,04 грн., до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку наявності), процентами та кредитом, відповідно до Графіку погашення кредиту, який є Додатком № 1 до Кредитно-заставного договору № КТН3АК00570094 від 27.02.2008 р. (а.с.6-9).

Позичальник зобов'язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до вимог Договору, в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування Кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; сплатити Банку винагороди… та погасити іншу заборгованість…згідно з вимогами Договору. Погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені ст.ст.12.2.6 та 17.1.5 Договору (п.6.2.2., п. 6.2.3., 6.2.4 Договору).

Згідно ст.17.1.9. Договору Період сплати визначено з 24 по 28 число кожного місяця.

Як зазначено вище, ОСОБА_2 зобов»язання за договором виконувала не належним чином, внаслідок чого станом на 20.07.2012 року за нею утворилася заборгованість в сумі 25917,89грн.

Умовами Кредитно-заставного договору № КТН3АК00570094 від 27.02.2008 року встановлено, що звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.

Так, Розділом 10 Договору «Заяви та Запевнення Позичальника) передбачено, що на предмет застави може бути звернено стягнення на підставах, передбачених чинним законодавством (стаття 10.1.12. Договору).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.

У відповідності до п.13.9 договору за вибором Банку звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися у судовому порядку відповідно до розділу ІУ Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень» та умов цього договору.

Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, якою, зокрема, передбачено і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем…

Вірно встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз наведених правових норм, що регулюють дані правовідносини, місцевий суд дійшов обґрунтованих висновків про часткове задоволення позову Банку до ОСОБА_2 та відмови у задоволенні позову до ОСОБА_3, оскільки договір поруки було укладено без згоди основного боржника ОСОБА_2 та не повідомлено його про це.

Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони Банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року № 661-УІ Цивільний Кодекс було доповнено статтею 1056-1 ЦК, якою передбачено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

У такій редакції вказана стаття діяла до змін, внесених згідно із Законами №1822-VI від 21.01.2010, № 3795-VI від 22.09.2011.\

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України від 12.12.2008 року № 661-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони Банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей Закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч.1 ст.58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2005р. № 168, у Договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках.

Статтею 6.3. Договору передбачено, що Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно до збільшення курсу долара США.

Як убачається з матеріалів справи, наказом Голови Правління ПриватБанку Дубілета А.В. від 05.01.2009 року №КТ-БТ-СП-2009-1/1 було змінено, а саме підвищено відсоткову ставку по діючим кредитам «Іпотечне кредитування», «Авто в кредит» та «Мікрокредитування», виданим у гривнях.

Пунктом 5 даного наказу визначено щодо підвищення відсоткових ставок з пропозицією клієнтам на протязі пільгового періоду до 01.02.2009 року провести погашення кредитів у визначених розмірах, а пунктом 3 - щодо організації повідомлення клієнтів про підвищення відсоткових ставок у відповідності до порядку, установленого в укладених з клієнтами кредитних договорах, при цьому підставою для збільшення відсоткової ставки вказувати конкретні обставини викладені в текстах кредитних договорів, а саме: зміна процентних ставок по депозитам, збільшення облікової ставки НБУ (зміна грошово-кредитної політики НБУ), коливання курсу долара США більше ніж на 10 %, а також інші обставини, при появі яких банк має право підвищити процентну ставку по кредиту.

Матеріалами справи знайшло підтвердження, що відсоткова ставка за користування кредитом була підвищена з підстав, передбачених статтею 6.3. Договору, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10% (так, станом на дату укладення договору 27.02.2008р. курс гривні до долара становив 505,00грн. за 100дол. США, станом на дату підвищення відсоткової ставки 05.01.2009р.-770,00грн. за 100дол. США, т.ч. курс долару збільшився на 52,5%); зміни облікової ставки НБУ (станом на 27.02.2008р.-10%, на 05.01.2009р.-12%); зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (станом на 27.02.2008р.-15,9%, на 05.01.2009р.-29%).

За таких обставин підвищення розміру відсоткової ставки за користування кредитом було цілком обґрунтованим та відповідало умовам договору, який був укладений 27.02.2008 року та статтею 6.3. якого сторони погодили право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в Україні.

08.01.2009 року Банком на адресу ОСОБА_2 було надіслано письмове повідомлення про підвищення відсоткової ставки, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Реєстру рекомендованих відправлень з повідомленням №428 avt (а.с.189)/

Таким чином, ОСОБА_2, у відповідності до вимог Договору, була повідомлена про зміну процентної ставки за кредитним договором, проте продовжувала у встановлені Договором строки сплачувати платежі у відповідності до умов п.4.4. Договору за попередньою процентною ставкою (15,48%), що вбачається з наданих нею копій квитанцій (а.с.61-73).

Враховуючи вищевикладене, підвищення відсоткової ставки по кредитним договорам, у т.ч. договору, укладеному з ОСОБА_2, було здійснено Банком до набрання чинності Законом України від 12.12.2008 року №661-УІ, коли це було дозволено чинним на той час законодавством та передбачено умовами укладеного сторонами договору. Відтак, і обов»язок ОСОБА_2, яка своїм підписом у договорі погодилася з усіма його умовами, а питання про визнання Договору чи окремих його частин недійсними нею не ініціювалося, сплачувати відсоткову ставку за зміненим розміром виник до того, як стала чинною заборона банкам підвищувати відсоткову ставку, а тому колегія суддів вважає, що відсоткову ставку було підвищено Банком на законних підставах, у зв»язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині є неспроможними.

З огляду на наведене посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 належним чином виконувала умови Кредитно-заставного договору, не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову Банку до ОСОБА_2

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун