Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/203/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С. А.,

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

за участі секретаря судового засідання Кравченко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини, третя особа на стороні відповідача, без самостійних вимог - ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2014 року позивач звернулася в суд із позовом, в якому просить зобов'язати Кіровоградське обласне відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини в особі голови ОСОБА_3 протягом десяти днів з дня набрання законної сили судового рішення по справі спростувати відомості, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та ділову репутацію, її, ОСОБА_2, шляхом направлення листів на ім'я Кіровоградського міського голови та на адресу Кіровоградської міської ради з наступною інформацією, під заголовком «Спростування»: « 6 березня 2014 року на другому засіданні тридцять четвертої позачергової сесії Кіровоградської міської ради мною головою Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини, ОСОБА_3, було поширено інформацію , що не відповідає дійсності та завдає шкоди честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_2, а саме: станом на сьогодні проти ОСОБА_2 прокуратурою міста Кіровограда порушено дві кримінальні справи: шахрайство на користь сина від першого шлюбу; підробка судових документів, здійснена з метою заволодіння квартирою інваліда війни в Афганістані другої групи ОСОБА_2 Дана інформація не відповідає дійсності». Просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати по справі. Вимоги мотивує тим, що 06 березня 2014 року відповідач на другому засіданні тридцять четвертої позачергової сесії Кіровоградської міської ради, серед депутатів міської ради та інших присутніх поширив інформацію, яка не відповідає дійсності та завдає шкоди її честі, гідності та діловій репутації. З врахуванням зазначеної вище поширеної інформації, відповідач просив голову міської ради та депутатів розглянути питання щодо доцільності її перебування на посаді начальника ЖЕКу №6. Інформація, яка висвітлена відповідачем на засіданні сесії є неправдивою. Відомості повідомлені на сесії принижують її честь, гідність і ділову репутацію, як громадянина та керівника, оскільки характер висловлювань на засіданні створює негативне враження і відношення до неї, як до непрофесіонала, наведена інформація також є неправдивою, такою, яка порочить її ділову репутацію, як професіонала у своїй сфері, та принижує честь, гідність і ділову репутацію її, як начальника ЖЕКу № 6, так як поширення інформації про наявність відносно неї порушених кримінальних справ не відповідають дійсності. Зазначена інформація формує негативне уявлення у депутатів міської ради, громадян, голови міської ради, який є її роботодавцем, про неї, як про людину і як професіонала своєї справи, та шкодить діловій репутації.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт зазначила, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, представника позивача, представника відповідача та третю особу, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив із того, що представником відповідача, який одночасно є і третьою особою, доведено, що оприлюднена ним, як головою Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини, 06.03.2014 року, на другому засіданні тридцять четвертої позачергової сесії Кіровоградської міської ради, інформація, що станом на 06.03.2014 року проти ОСОБА_2, начальника ЖЕКу № 6, прокуратурою міста Кіровограда порушено дві кримінальні справи, а саме: шахрайство на користь сина від першого шлюбу; підробка судових документів, здійснена з метою заволодіння квартирою інваліда війни в Афганістані другої групи ОСОБА_2 є достовірною.

При цьому суд послався на такі докази: інформація по «армор»; ухвалу суду постановлену за результатом розгляду цивільної справи; відповіді надані на запит голови Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини заступником міського голови та першого заступника прокурора міста Кіровограда.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Колегією суддів встановлено, що 06 березня 2014 року голова Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини ОСОБА_3 на другому засіданні тридцять четвертої позачергової сесії Кіровоградської міської ради, серед депутатів міської ради та інших присутніх, поширив інформацію, що станом на 06.03.2014 року стосовно ОСОБА_2, начальника ЖЕКу № 6, прокуратурою міста Кіровограда порушено дві кримінальні справи, а саме: шахрайство на користь сина від першого шлюбу; підробка судових документів, здійснена з метою заволодіння квартирою інваліда війни в Афганістані другої групи ОСОБА_2 З врахуванням зазначеної вище поширеної інформації, ОСОБА_3 просив голову міської ради та депутатів розглянути питання щодо доцільності її перебування на посаді начальника ЖЕКу №6.

Статтею 270 ЦК України визначено види особистих немайнових прав фізичної особи. В частині 1 цієї статті зазначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має, зокрема, право на повагу до гідності та честі.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Згідно ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, пленум Верховного Суду України, у абзаці 4 пункту 1 постанови № 1 від 29.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі по тексту Постанова № 1) зазначив, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

В абзаці 2 пункту 4 Постанови № 1 пленум Верховного суду України роз'яснив, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою

репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Під недостовірною інформацією слід розуміти інформацію, яка не відповідає дійсності.

Під поширенням інформації розуміється: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку;

викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У пункті 15 Постанови № 1 визначено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких

обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові

права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Колегія суддів дійшла висновку, що дії голови Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини ОСОБА_3 при поширені у своєму виступі інформації стосовно ОСОБА_2 містять юридичний склад правопорушення. В даному випадку має місце поширення інформації. Поширена інформація стосується позивача. Дана інформація не відповідає дійсності та порушує особисті немайнові права позивача.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача.

Доводячи достовірність поширеної інформації щодо наявності станом на 06.03.2014 року порушених прокуратурою міста Кіровограда, проти ОСОБА_2 двох кримінальних справ, представник відповідача посилався на дані отримані по системі «армор», повідомлення про початок досудового слідства від 18.07.2013 року (а.с. 59) та постанову про скасування постанови про відмову в порушені кримінальної справи від 31.10.2012 року.

Саме ці докази були прийняті судом першої інстанції як такі, що підтверджують достовірність поширеної ОСОБА_3 інформації.

Однак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дані докази оцінені неналежно, що і призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначаючи в своєму рішенні, як доказ достовірності інформації про порушення прокуратурою міста Кіровограда стосовно ОСОБА_2 двох кримінальних справ, інформацію по «армор» від 21.03.2013 року, де міститься запис на гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції не звернув уваги, що використане судом джерело не можна вважати належним та допустимим доказом який засвідчує факт порушення проти позивача кримінальних справ, оскільки даний об'єкт дослідження не є офіційним документом і природа його не відома.

Крім того, інформація по «армор» використана судом першої інстанції та зазначена у рішенні суду не відповідає даним які містяться у дослідженому судом об'єкті.

З метою всебічного розгляду справи, колегією суддів задоволено клопотання представника позивача та витребувано офіційні відомості щодо даних про притягнення позивача до кримінальної відповідальності.

У відповіді виконуючого обов'язки прокурора міста Кіровограда (а.с.116) яку надано на запит апеляційного суду повідомляється, що у період з 01.01.2010 року по 21.01.2015 року кримінальні справи (з 20.12.2012 року кримінальні провадження) відносно ОСОБА_2 не порушувалися та до провадження не приймалися.

Із відповіді прокуратури Кіровоградської області, яка отримана на запит апеляційного суду Кіровоградської області (а.с. 117) вбачається, що прокуратурою Кіровоградської області відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, кримінальні справи не порушувались, відомості до ЄРДР не вносились.

Із відповіді начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Кіровоградській області (а.с. 118) вбачається, що станом на 06 березня 2014 року за матеріалами спецпідрозділу УБОЗ УМВС України в Кіровоградській області кримінальні справи та провадження відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не розпочинались.

Крім того повідомлено, що співробітниками УБОЗ УМВС України в Кіровоградській області було надано запит до УІАЗ УМВС України в Кіровоградській області, за результатами отриманої відповіді ОСОБА_2 станом на 28.01.2015 року до кримінальної відповідальності не притягувалась та судимості не має.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові з підстав достовірності оприлюдненої інформації, безпідставно послався на матеріали кримінального провадження № 0000594 яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки відповідно до постанови про закриття даного кримінального провадження від 20.11.2014 року (а.с. 120) ОСОБА_2 має процесуальний статус свідка. Даних про те, що ОСОБА_2 оголошено про підозру у рамках даного кримінального провадження не має.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що інформація поширена 6 березня 2014 року на другому засіданні тридцять четвертої позачергової сесії Кіровоградської міської ради головою Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини, ОСОБА_3, а саме, що станом на 06.03.2014 року проти ОСОБА_2 прокуратурою міста Кіровограда порушено дві кримінальні справи: шахрайство на користь сина від першого шлюбу; підробка судових документів, здійснена з метою заволодіння квартирою інваліда війни в Афганістані другої групи ОСОБА_2, не відповідає дійсності та завдає шкоди честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_2. А отже, вимога позивача про її спростування є законною.

Колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що оприлюднена головою Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини інформація є оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про

інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на

характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири.

Натомість, висловлена ОСОБА_3 інформація є твердженням, яке містить фактичні дані про порушення проти позивача двох кримінальних справ та містить в собі також інформацію про кваліфікацію нібито протиправних діянь позивача.

У своєму позові ОСОБА_2 крім вимоги про спростування недостовірної інформації ставить питання про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України

моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної

особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті ( ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Аналізуючи доводи позивача щодо спричинення їй неправомірними діями відповідача моральної шкоди, колегія суддів прийшла до висновку, щодо наявності такої шкоди та до того, що заявлена позовна вимога підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв'язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.

Заслухавши у судовому засіданні всі доводи позивача та заперечення відповідача колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача щодо розміру відшкодування є значно завищеною. Сума відшкодування у розмірі 10000 грн., на думку колегії суддів, не відповідає тому рівню страждань які мала потерпіла у зв'язку із порушенням її прав. Наявність таких страждань ґрунтується лише на поясненнях представника позивача і не підтверджується будь якими іншими належними та допустимими доказами. Зокрема суду, з урахуванням призначення позивача на нову посаду - керівником об'єднаного підприємства, не надано доказів погіршення будь - яких здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації та зміни ритму життя.

За таких умов колегія суддів дійшла висновку, що глибині та силі страждань позивача буде відповідати сума у 500 грн., яка і підлягає стягненню на її користь із відповідача.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що згідно з п.п.3, 4 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 грудня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини, третя особа на стороні відповідача, без самостійних вимог - ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати Кіровоградське обласне відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини в особі голови ОСОБА_3 протягом десяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням по справі спростувати відомості, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2, шляхом направлення листів на ім'я в.о. Кіровоградського міського голови та на адресу Кіровоградської міської ради під заголовком «Спростування», з наступною інформацією: « 6 березня 2014 року на другому засіданні тридцять четвертої позачергової сесії Кіровоградської міської ради, мною, головою Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини ОСОБА_3, було поширено інформацію, що станом на 06.03.2014 року проти ОСОБА_2 прокуратурою міста Кіровограда порушено дві кримінальні справи: шахрайство на користь сина від першого шлюбу; підробка документів, здійснена з метою заволодіння квартирою інваліда війни в Афганістані другої групи ОСОБА_2. Дана інформація не відповідає дійсності.»

Стягнути з Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 грн.

Стягнути з Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 448,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий:

Судді: