АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 631/325/14-ц Головуючий 1 інст. - Марюхна Л.А.
Провадження № 22ц/790/3284/15 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: інші справи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Зазулинської Т.П., Кіся П.В.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 02 березня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області щодо неправомірного відкриття виконавчого провадження, не надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та арешту майна, -

встановила:

25.02.2015 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області, в якій він просив визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області Чорненької А.С.; скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2015 року винесену державним виконавцем ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області Чорненькою А.С.; заборонити посадовим особам ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області здійснювати будь-які дії щодо примусового виконання постанови по справі № 631/2014/14-п Нововодолазького районного суду Харківської області від 30.12.2014 року; зобов'язати посадових осіб ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області зупинити ВП № 46304251 до моменту розгляду апеляційним судом Харківської області апеляційної скарги на постанову по справі № 631/2014/14-п Нововодолазького районного суду Харківської області від 30.12.2014 року, посилаючись на наступне.

30.12.2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області було винесено постанову по справі № 631/2014/14-п про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. та стягнуто 36,54 грн. судового збору. Розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1, та зазначена постанова суду була отримана представником ОСОБА_1 лише 17.02.2015 року. Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою. Він вважав, що оскільки дана постанова суду не набула законної сили, відкриття виконавчого провадження є неможливим. А отримана 14.02.2015 року представником ОСОБА_1 постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 лютого 2015 року, є також незаконною та була винесена передчасно.

Ухвалою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 02 березня 2015 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо неправомірного відкриття виконавчого провадження, ненадіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та арешту майна. Роз'яснено ОСОБА_1 його право звернутися до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу судді першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду або постановити нову ухвалу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не навів доводів, що підтверджують або оспорюють приналежність скарги ОСОБА_1 до скарги в порядку цивільного судочинства та не навів причин розгляду зазначеної скарги саме в рамках адміністративного процесу, а не в рамках цивільного.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

У відповідності до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно положень ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виконавче провадження за ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», визначається як завершальна стадія судового провадження. Якщо судове провадження у справі здійснювалось в порядку цивільної юрисдикції, то, відповідно, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється також в порядку цивільного судочинства, що прямо встановлено Розділом VII ЦПК України.

Якщо виконавче провадження було відкрито на виконання судових рішень при розгляді кримінальних, господарських, адміністративних справ чи рішень інших органів (посадових осіб), суд повинен вирішити питання щодо можливості розмежування цивільної, кримінальної, господарської чи адміністративної юрисдикції при розгляді справ.

Застосування процесуальних норм по аналогії при здійсненні судочинства не допускається.

Положення розділ VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в цивільних справах та інших органів (посадових осіб)», в тому числі положення ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України, передбачають вирішення судами в порядку цивільної юрисдикції процесуальних питань пов'язаних з виконанням судових рішень виключно у цивільних справах.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства ( ст. 1 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, чи бездіяльності таких осіб.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи ї посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13, юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС. У порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК України, Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законодавством не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі. якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Ознайомившись зі змістом поданої скарги та доданими до неї документами суддя першої інстанції прийшов до висновку про те, що у відкритті провадження за даною скаргою в порядку цивільного судочинства слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 з вимогами про скасування постанови про накладення арешту та скасування арешту має звертатися до суду з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства, а не зі скаргою в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо неправомірного відкриття виконавчого провадження, не надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та арешту майна посилаючись на те, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на її відчуження від 10.02.2005 року була винесена ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області згідно виконавчого документа №631/2014/14-п про стягнення штрафу з ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.15. Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, яка діє з 01.01.2014 у, для реєстрації та обліку судових справ у суді встановлюється перелік індексів, зокрема, індекс « 3» - матеріали про адміністративні правопорушення. Тобто, перша цифра виконавчого документу №3- вказує на те, що на виконанні державної виконавчої служби знаходилась постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, в межах виконання якої було винесено оскаржувану постанову державного виконавця про накладення арешту на майно боржника.

З урахуванням зазначеного, вирішення питань, пов'язаних з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення в порядку цивільного судочинства не допускається.

З огляду на викладене, суддя першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1, оскільки спір який виник між сторонами, підвідомчий адміністративному суду, що виключає можливість його розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суду вважає обґрунтованим, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам вказаного вище законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена суддею з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 02 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: -