БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/737/13- ц
провадження № 2/361/344/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.

при секретарі Масловській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в :

До Броварського міськрайонного суду надійшов позов ОСОБА_1, де зазначено, що 06 серпня 2004 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано.

До майна, яке позивачка і відповідач набули за час перебування в шлюбі, належить незабудована земельна ділянка площею 0,1035 га від земельної ділянки площею 0,2071 га, кадастровий номер НОМЕР_3 в с. Красилівка Броварського району Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На вказаній земельній ділянці відповідно до проекту індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 вони будували житловий будинок. На будівництво житлового будинку використовувались спільні кошти, в тому числі гроші батька позивачки - ОСОБА_5.

08.04.2015 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила відступити від засад рівності часток подружжя, посилаючись на наявність двох малолітніх дітей на її утриманні, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину матеріалів та конструкцій (об'єкт незавершеного будівництва - недобудований житловий будинок) розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та ? частину земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва площею, 0,1035 га, кадастровий номер НОМЕР_3 в с. Красилівка Броварського району Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

25 червня 2013 року заперечуючи проти позову ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно (матеріали та конструкції) в якому зазначав, що протягом перебування в шлюбі, ними було придбано трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, автомобіль марки "Mitsubishi Colt", 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4, автомобіль марки "Mitsubishi Outlander", 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, кузов НОМЕР_5 та об'єкт незавершеного будівництва (матеріали та конструкції), розташований по АДРЕСА_1.

Після уточнень, ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності на матеріали та конструкції (об'єкт незавершеного будівництва), розташовані по АДРЕСА_1, право власності на автомобіль марки "Mitsubishi Colt", 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 56 000 грн. Визнати за ОСОБА_1 право власності на "Mitsubishi Outlander", 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, вартістю 200 000 грн. Зобов'язати ОСОБА_1 виплатити на користь ОСОБА_2 1/2 вартості автомобіля "Mitsubishi Outlander" за виключенням ? частини вартості автомобіля "Mitsubishi Colt", що складає 72 000 грн. та розділити судовий збір пропорційно до розміру заявлених позовних вимог.

Справа уже слухалась судом першої та апеляційної інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2013 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2014 року скасовано в частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності по ? частині матеріалів та конструкцій ( об'єкт незавершеного будівництва ) та права власності по ? частині земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 доводи позову щодо поділу матеріалів та конструкцій ( об'єкт незавершеного будівництва) по ? частині та визнання права власності по ? частині земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва підтримали. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 не заперечувала проти визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на ? частину матеріалів та конструкцій (об'єкт незавершеного будівництва). Проти поділу спірної земельної ділянки заперечувала, посилаючись на те, що ця ділянка є особистим майном її довірителя, тому не підлягає поділу як спільне майно подружжя.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі та проаналізувавши чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 серпня 2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1000, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6. (а.с.6).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. (а.с.11).

У 2008 році виготовлено проект індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1, виготовленого ФОП ОСОБА_8 (а.с.131-140).

Відповідно до листа комунального підприємства Київської обласної ради "Лівобережне бюро технічної інвентаризації" від 05.08.2013 року № 210, неможливо надати інвентаризаційну справу на житловий будинок та надати інформацію про реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, так як немає точної адреси будинку. (а.с.211).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 21 травня 2007 року, ОСОБА_9 подарував ОСОБА_2 незабудовану земельну ділянку площею 0,1035 га від земельної ділянки площею 0,2071 га кадастровий номер НОМЕР_3 в с. Красилівка Броварський район Київська область для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, вартістю 300 000 грн. (а.с.68-69).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1036 га, яка знаходиться за адресою: с. Красилівка Броварський район Київська область для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. (а.с.218-219).

У Висновку експерта №14210, складеного 18 лютого 2015 року за результатами експертного будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості незавершеного будівництва житлового будинку загальною будівельною площею 260, 03 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зазначено, що двоповерховий будинок з мансардою є незавершеним будівництвом, ступінь будівельної готовності визначений розрахунково по питомій вазі кожного конструктивного елементу, становить 65, 45 %, вартість незакінченого будівництва житлового будинку без урахування земельної ділянки становить 471 804 грн. Згідно цього ж висновку основними конструктивними елементами будинку є: фундамент, стіни, перегородки, перекриття, дах та покрівля, підлога, пройоми, внутрішнє оздоблення та сходинкова.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він допомагав будувати будинок. Спірний будинок будувався за рахунок батьків позивачки. Проект на будівництво будинку був, можливо документація повністю не виготовлена. У них з відповідачем спільний бізнес, вони виготовляли вітражі. Дружина відповідача приймала участь у будівництві.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що відповідач її онук. Про будинок їй відомо тільки зі слів сторін. Матеріали, які купував відповідач знаходились у неї в с. Миронівка. Не відомо чому він не прописався у своєї дружини. Знає, що була однокімнатна кватира у його батьків.

Свідок ОСОБА_12 надав покази про те, що він є знайомим відповідача ОСОБА_2 Він працював на відповідача, потім працював майстром на приватній фірмі, його приймав на роботу відповідач та запропонував будувати будинок в 2007 році. Сам відповідач також приймав участь у будівництві будинку, купував матеріали. Виготовляли та демонтували вітражі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

З огляду на викладені обставини вбачається, що спірна земельна ділянка була подарована ОСОБА_2, тому є його особистою приватною власністю та не може бути визнана спільним сумісним майном подружжя. Доводи позивача про те, що замість договору дарування спірної земельної ділянки фактично було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яку ОСОБА_9 отримав від подружжя ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 133 700 грн., суд до уваги не приймає, враховуючи ті обставини, що договір дарування від 21.05.2008 року є чинним, не визнаний недійсним та позовних вимог про визнання такого договору недійсним сторонами не пред'явлено.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що подружжя ОСОБА_2 будувало житловий будинок для проживання їх сім'ї на спірній земельній ділянці у АДРЕСА_1, однак будівництво здійснювалось самовільно без оформлення відповідної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частина 2 ст. 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) ( ч. 3 ст. 331 ЦК України ).

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності за нею та за відповідачем на ? частку матеріалів та конструкцій ( об'єкт незавершеного будівництва), що складається із: фундаменту, стін, перегородок, перекриття, даху та покрівлі, підлоги, пройомів, внутрішніх оздоблень та сходинок, та розташовані за адресою: АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання права власності за позивачем на ? частку земельної ділянки, суд приходить до наступного.

Частина 4 ст. 120 ЗК України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" також надано роз'яснення про те, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України, окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК України.

Разом з тим, у сторін не виникло право власності на спірний незавершений будівництвом житловий будинок, позовних вимог про поділ об'єкта незавершеного будівництва в натурі сторонами не пред'явлено, тому відсутні правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину спірної земельної ділянки, такі вимоги є передчасними.

Доводи позивача про збільшення її частки у спільному майні подружжя, а саме визнання за позивачем права власності на ? частину спірної земельної ділянки є безпідставними, виходячи з тих обставин, що ця земельна ділянка не є спільним сумісним майном, тому частка дружини не може бути збільшена за рахунок такого майна.

Крім того, на обґрунтування вказаних доводів, позивач надала довідки-розрахунки по аліментах, видані 30 квітня 2015 року відділом ДВС Оболонського районного управління юстиції, з яких вбачається, що в ОСОБА_2 існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 37 425 грн. У свою чергу, представником відповідача надано квитанції про часткову оплату аліментів її довірителем.

Разом з тим, положеннями Сімейного кодексу України ( ст. 196 ) передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, тому несплата аліментів не є підставою для збільшення частки одного з подружжя, на утриманні якого перебувають діти, в розумінні ч. 3 ст. 70 СК України.

Так, частина 3 статті 70 СК України передбачає, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Водночас, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що аліменти, які повинен сплачувати відповідач, є недостатніми для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування малолітніх дітей.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 62, 65, 68, 70 СК України, ст. ст. 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку матеріалів та конструкцій ( об'єкт незавершеного будівництва), що складається із: фундаменту, стін, перегородок, перекриття, даху та покрівлі, підлоги, пройомів, внутрішніх оздоблень та сходинок, та розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_3.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку матеріалів та конструкцій ( об'єкт незавершеного будівництва), що складається із: фундаменту, стін, перегородок, перекриття, даху та покрівлі, підлоги, пройомів, внутрішніх оздоблень та сходинок, та розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_3.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Петришин Н. М.