Справа № 1003/133/2012 Головуючий у І інстанції Подрєзова Г.О.
Провадження № 22-ц/780/4614/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 26 31.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

31 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року у справі за поданням Головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області Орловського Дмитра Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України боржника ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

Головний державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського МРУЮ Київської області звернувся до суду із вказаним поданням, яке обґрунтував наступним:

Боржник ОСОБА_3 в добровільному порядку ухиляється від виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Державний ощадний банк України» суми боргу в розмірі 2 846 474,30 грн. Оскільки необхідність вчинення державним виконавцем дій з розшуку майна боржника, його арешту та накладення заборони на його відчуження свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду, державний виконавець просив суд встановити боржнику тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання покладених рішенням суду зобов'язань.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року у задоволенні подання Головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського МРУЮ відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, стягувач ПАТ «Державний ощадний банк України» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про задоволення подання. Зазначає, що подання державного виконавця підлягає задоволенню, оскільки на даний час боржник ОСОБА_3 заборгованість добровільно не сплатив, оскаржував постанови про арешт його майна та заборону на його відчуження, приховував транспортні засоби, а також ухиляється від проведення опису його майна та від отримання свідоцтва про прийняття спадщини. За таких умов є підстави для встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали судді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відмовляючи у задоволенні подання відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання покладених на нього зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань звертатися до суду за встановленням боржнику - фізичній особі або керівнику боржника юридичної особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну у разі невиконання боржником своїх зобов'язань. Вказаний нормативно-правовий акт передбачає, що подання державного виконавця повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. В той же час в даному випадку наявність необхідної для задоволення подання передумови - свідомого та умисного ухилення боржником від виконання покладеного на нього обов'язку доведена не була, жодного належного доказу з цього приводу не представлено. Не може вважатися таким доказом факт використання боржником наданих йому законом прав та обов'язків, зокрема щодо оскарження незаконних дій державного виконавця, тим паче що такі порушення його прав знайшли своє підтвердження при задоволенні судом його звернень. За таких умов колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, а апеляційна скарга не містить обставин, які б зумовлювали невідповідність зазначених висновків.

У відповідності до положень ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено її з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді