Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , при секретарі Сердюк Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (далі ПАТ "ММК ім. Ілліча") про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебувала в трудових відносинах з відповідачем, який при виплаті заробітної плати не проводив передбачену діючим законодавством індексацію заробітної плати (далі - індексація), внаслідок чого були порушені її права на оплату праці. Зазначила, що за захистом своїх прав вона звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом про стягнення з ПАТ «ММК ім. Ілліча» суми індексації та компенсації втрати частини заробітної плати (далі - компенсація) та судовим рішенням на її користь було стягнуто грошові кошти в розмірі 1070,60 грн. Просила стягнути з ПАТ «ММК ім. Ілліча» середній заробіток за час затримки виплати суми індексації за період з 01.09.2008 року по 01.12.2014 року в розмірі 201933,24 грн. та за час розгляду справи у суді по день постановлення рішення.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її присутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, а також письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки з боку відповідача не було допущено порушень трудових прав позивача при звільненні в частині проведення повного розрахунку, тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку, крім того вважає, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати. Також відповідач зазначив, що заявлена позивачкою сума середнього заробітку за час затримки виплат, що підлягає виплаті при звільненні, є надмірно завищеною в порівнянні з сумою індексації з компенсацією, яка була стягнута з відповідача за рішенням суду, і не підлягає стягненню в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачка з 30 листопада 1992 року по 31 серпня 2009 рік перебувала у трудових відносинах з ПАТ "ММК ім. Ілліча". За цей період їй нараховувалась і виплачувалась заробітна плата, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» є винагородою у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.10.2014 року, яке набрало чинності 17.10.2014 року встановлено, що заробітна плата позивачки не індексувалась, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволенні частково, та стягнуто з ПАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» індексацію заробітної плати з компенсацією у розмірі 1070,60 грн.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13.

Оскільки розглядом справи було встановлено, що відповідач фактично не розрахувався з позивачем при його звільненні, то строки для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку для позивача не сплили, тому думка відповідача про наявність підстав для відмови у позові з цих підстав не ґрунтується на законі.

Визначаючи розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним.

Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз'яснив, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Такі ж правові позиції наведені в постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60 цс11.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з ПАТ «ММК ім. Ілліча» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2008 року по 01.12.2014 року та за час розгляду справи у суді по день постановлення рішення.

З довідки головної бухгалтерії відділу обліку заробітної плати № 1/106430 вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці роботи становить 95,92 грн.

При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Виходячи з періоду, за який позивачем зроблено розрахунок, тобто з 01.09.2008 року по 01.12.2014 року, кількість робочих днів складала 1570. Станом на день винесення рішення - на 19.02.2015 року кількість робочих днів складає 1626.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 01.09.2008 року по 19.02.2015 року складає (1626 дн. х 95,92 грн.) = 155965,92 грн.

Визначаючи розмір відшкодування за час затримки виплати належних позивачці сум, суд ураховує частковість задоволення позовних вимог щодо стягнення індексації з компенсацією згідно рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.10.2014 року, спірну суму, на яку позивачка мала право, частку, яку вона становить в заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи і, керуючись принципами справедливості, співмірності (постанова ВСУ від 16.01.2012 року) та розумності, вважає за можливе стягнути з відповідача 3800,00 грн.

Оскільки згідно з положеннями законодавства індексація заробітної плати та компенсація входять до структури заробітної плати, з якої має проводитись відрахування податків та обов'язкових платежів, що не зазначені у наданому відповідачем розрахунку, при виплаті відповідачем відповідних сум належить утримати з них передбачених законом податків і обов'язкових платежів.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі мінімальної ставки в сумі 243,60 гривень за вимоги майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 33 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст. 1, 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст. ст. 115 - 117, 233 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ "ММК ім. Ілліча" на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3800,00грн. з утриманням ПАТ "ММК ім. Ілліча" з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при її виплаті.

Стягнути з ПАТ "ММК ім. Ілліча" на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя потягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: Ю. О. Матвєєва