Провадження № 2/752/328/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.10.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг б/н від 08.01.2014 р. в розмірі 6644.04 гривні.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 08.01.2014 р. між сторонами у справі був укладений Договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач надав згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку та його зміну.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов»язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Позивач посилається на те, що Банк виконав свої зобов»язання в повному обсязі, однак ОСОБА_1 не виконав свої зобов»язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість , яка станом на 19.08.2014 р. становить 6644.24 гривні.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_1 08.01.2014 р. звернувся до Банку з заявою про оформлення кредитної картки і на підставі його заяви йому була видана кредитна картка з кредитним лімітом 0 гривень. На підставі заяви від 10.01.2014 р. зазначена картка була закрита і видано інша також з кредитним лімітом 0 гривень, а також була видана картка «Голд» з кредитним лімітом 0 Євро. За даними картками здійснювались несанкціоновані операції за межами України на території Великобританії, які перевищували розмір кредитного ліміту, внаслідок чого виник Овердрафт. В ході проведення службової перевірки за завою ОСОБА_1 було встановлено, що відповідач не дотримався Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки не забезпечив збереження інформації про ПІН-коди, фінансові телефони, а також збереження карток.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що його довіритель, дійсно, звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» в зв»язку з фінансовими труднощами для отримання кредитних коштів на картковий рахунок. При підписанні заяви сторонами не був погоджений не розмір кредитного ліміту, ні вид картки, яка йому видавалась. Оскільки на зазначену картку не надходили кредитні кошти він звернувя до Банку 10.01.2014 р. і замість картки НОМЕР_1 йому були видані дві інші картки для віп- клієнтів класу «Голд» в іноземній валюті та в гривнях з кредитним лімітом 0. Після того, як відповідач почав отримувати «смс» повідомлення на телефон про наявність заборгованості він звернувся до Банку з заявами про вчинення шахрайських дій по картковим рахункам. Однак, протягом тривалого часу Банк самоусунувся від проведення перевірки даних обставин. В подальшому, по картковому рахунку в іноземній валюті Банк визнав, що дані транзакції були несанкціоновані і повернув відповідні кошти, однак по картковому рахунку в національній валюті позивач продовжує нараховувати заборгованість за користування кредитними коштами.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся 08.01.2014 р. до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних коштів.

Відповідачем 08.01.2014 р. була підписана Анкета-заява, яка разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складають Договір про надання банківських послуг.

Як вбачається зі змісту даного Договору, при його підписанні Клієнт не визначив ні вид банківської картки, ні розмір кредитного ліміту.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що за Договором б/н від 08.01.2014 р. ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 500 гривень.

Натомість, відповідно до матеріалів службової перевірки, наданої суду, яка була проведена Службою безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 була видана картка «Універсальна» № НОМЕР_1 з кредитним лімітом «0» гривень, що також підтверджується випискою по особовому рахунку.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки суду в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України на неодноразові вимоги не надано доказів на підтвердження того, що Банк на підставі положень Договору б/н від 08.01.2014 р. надав відповідачу кредит в сумі 500 гривень, на що посилається позивач при зверненні до суду, то відповідно і будь-які зобов»язання у ОСОБА_1 щодо повернення зазначених кредитних коштів не виникало.

В силу положень ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Укладений між сторонами Договір б/н від 08.01.2014 р. є Договором приєднання, на що посилається і сам позивач.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки Договір, на який посилається позивач і з огляду на підстави звернення до суду, є кредитним договором, то істотними умовами для даного виду договорів є предмет договору (сума кредиту), строк надання кредиту, розмір плати за користування коштами та порядок їх повернення.

Натомість Договір б/н від 08.01.2014 р. не містить, як зазначалось судом вище, не виду картки, яку мав намір отримати Клієнт, ні суми кредитного ліміту, а Тарифи Банку, які є невід»ємною частиною даного Договору і надані в якості доказу позивачем, містять умови для карткових рахунків класу «Голд», хоча, як встановлено в ході проведення службової перевірки Банком, ОСОБА_1 отримав картку типу «Універсальна» за Договором від 08.01.2014 р. .

З огляду на викладене, суд вважає, що даний договір від 08.01.2014 р. не можна вважати укладеним.

З матеріалів службової перевірки, проведеної Службою безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, і це підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, що ОСОБА_1 10.01.2014 р. звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про отримання картки типу «Голд» в іноземній валюті, і на підставі його Акети -заяви, яка в сукупності з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складають Договір про надання банківських послуг йому була видана карта «Голд» № НОМЕР_3 з кредитним лімітом «0» Євро.

Крім того, як зазначено у висновках за результатами перевірки картка типу «Універсальна» № НОМЕР_1 була закрита і замість неї видана картка типу «Голд» № НОМЕР_2 за договором від 10.01.2014 р. з кредитним лімітом «0» гривень.

Як вбачається з анкети-заяви, яка є невід»ємною частиною Договору про надання банківських послуг від 10.01.2014 р., сторони даного Договору також не досягли умов щодо типу картки, яку має намір отримати Клієнт та розміру кредитного ліміту.

Оскільки, як зазначено у висновках перевірки, 10.01.2014 р. картковий рахунок № НОМЕР_1 був закритий і видані дві інші картки а підставі іншого Договору від 10.01.2014 р., то відповідно і правовідносини за Договором б/н від 08.01.2014 р. між сторонами припинились.

Враховуючи викладене в їх сукупності, зважаючи на підставі звернення до суду, беручи до уваги те, що при зверненні до суду позивач просить стягнути заборгованість за Договором від 08.01.2014 р., який, на думку суду, не є укладеним, зважаючи на те, що з боку позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що Банком відповідачу були надані кредитні кошти за Договором від 08.01.2014 р., внаслідок чого у ОСОБА_1 могли виникнути зобов»язання по їх поверненню, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав, заявлених при зверненні до суду, є необґрунтованими, недоведеними і не можуть бути задоволені.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя