Справа № 130/2512/14-ц Провадження № 22-ц/772/333/2015Головуючий в суді першої інстанції Порощук П. П.
Категорія 27Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

20 серпня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 вересня 2007 року №15/04/1000к-07 в сумі 57 836, 66 грн., з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 7 097 грн.; несплачені відсотки - 24 140, 70 грн.; пеня - 26 598, 96 грн.

18 листопада 2014 року ПАТ «Універсал Банк» подало заяву про зменшення позовних вимог та просило стягнути солідарно з відповідачів 43 330, 67 грн., з яких відсотки за користування кредитом - 20092, 66 грн.; пеня - 23 238, 01 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами згідно кредитного договору №15/04/1000к-07 від 25 вересня 2007 року в сумі 3431, 08 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить рішення суду першої інстанції змінити в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 відсотків за користування кредитними коштами шляхом стягнення відсотків на загальну суму 20092, 66 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що судом неправильно застосовано строк позовної давності за вимогами позивача, оскільки такий строк необхідно обраховувати з 14 жовтня 2011 року, з дати визнання позичальником боргу за кредитним договором та вчинення ним дій, які свідчать про таке визнання, а саме 13 жовтня 2011 року ОСОБА_2 було здійснено платіж на погашення заборгованості за відсотками і з цього часу строк позовної давності перервався і почав обраховуватися спочатку, а з позовом позивач звернувся 20 серпня 2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.

В судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» Сидоров О.В. просив апеляційну скаргу задовольнити, з підстав, зазначених в ній.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечили, просили суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

По справі встановлено, що 25 вересня 2007 р. між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №15/04/1000к-07, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти в сумі 15000 грн. зі сплатою 33% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 24 вересня 2014 року (а.с.6-9).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого остання поручилася перед банком за виконання зобов'язань ОСОБА_2 , що випливають з кредитного договору №15/04/1000к-07 від 25 вересня 2007 року (а.с. 10).

Згідно п 6.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти, комісію за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно даного договору.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується заявою на видачу готівки №15-21 від 25 вересня 2007 року (а.с. 11).

Позичальник зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 08 вересня 2009 року, яке набрало законної сили 21 вересня 2009 року, по справі за позовом ВАТ «Універсал Банк» в особі представника Огородника Володимира Васильовича до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з відповідачів було стягнуто 19068,48 грн. за вказаним кредитним договором, з яких непогашений кредит - 13084,55 грн., несплачені відсотки - 3338,37 грн. та пеня - 2645,56 грн. (а.с.32-33, 34).

18 грудня 2013 р. головним державним виконавцем відділу ДВС Жмеринського міськрайонного управління юстиції Присяжним Р.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з тим, що кошти стягнено і перераховано у повному обсязі (а.с.35).

Згідно розрахунку позивача, з 10 грудня 2008 року по 09 жовтня 2012 року залишилася непогашена заборгованість по сплаті відсотків за договором в сумі 20092,66 грн. та 23238,01 грн. по пені (а.с.68-69 на звороті).

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.61 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії ) договору, як з певними моментами (фактами) , які свідчать про порушення прав особи (с. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізовувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору (п. 3.7 договору) сторони обумовили, що погашення позичальником заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, в термін до 10-го числа кожного місяця.

Відповідно до п. 9.1 договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів, комісії за користування кредитними коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 0,5% від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обв'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу строку позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення..

Тобто, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором , позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання троку погашення чергового платежа.

До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06.11.2013 року (справа № №6-116 цс13), який відповідно до норм ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення відсотків за користування кредитним коштами повинно здійснюватися позичальником до 10-го числа кожного місяця наступного за звітним місяцем , початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Згідно з ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Як вбачається з наданих сторонами у справі квитанцій та платіжних доручень в період з 25 вересня 2009 року по 26 травня 2014 року відповідачами було сплачено 21 376, 22 грн.

Разом з тим, згідно наданих документів вбачається, що з 13 жовтня 2011 року грошові кошти вносилися на виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 вересня 2009 року, яким з ОСОБА_2, ОСОБА_3 було стягнуто кредитну заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 10 грудня 2008 року.

Судом першої інстанції, правильно не взято до уваги доводи позивача про те, що строк позовної давності необхідно обраховувати, виходячи з дати сплати 13 жовтня 2011 року, оскільки даний платіж було внесено ОСОБА_1 на погашення боргу згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області №2-874/09 від 08 вересня 2009 року і не свідчить про визнання боржником свого боргу, який нараховувався банком з 10 грудня 2008 року.

Також вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Однак такий платіж було здійснено ОСОБА_1 Будь-яких доказів на підтвердження того, що остання має право на представництво інтересів ОСОБА_2 у відносинах з позивачем за кредитним договором не надано.

Згідно поданого позивачем розрахунку, останнє зарахування по відсотках на погашення кредитної заборгованості за договором було здійснено 16 квітня 2010 року (а.с. 47, 69 звор.).

Виходячи зі змісту договору, черговий платіж позичальником по відсотках повинен був бути здійснений до 10 червня 2010 року і з цього часу протягом строку, встановленого ст. 257 ЦК України позивач мав право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по нарахованих за цей період відсотках.

ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду лише 20 серпня 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності щодо цих чергових платежів.

При цьому судом першої інстанції правильно враховано, що кінцевим терміном погашення кредиту і повернення відсотків є 24 вересня 2012 року, визначений договором, а тому відсотки нараховувалися до дня закінчення дії договору.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 20 серпня 2014 року, то з урахуванням вимог ст. 257 ЦК України, судом правильно визначено, що з відповідача підлягають стягненню відсотки, нараховані за період з 09 вересня 2011 року по 09 жовтня 2012 року в сумі 3431, 08 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись, ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Ю.Б. Войтко

/підпис/ І.М. Стадник

З оригіналом вірно: