Справа №577/1387/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Буток Т. А.
Номер провадження 22-ц/788/1015/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Конотоп Сумської області на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі по 1300 грн. на кожну дитину, щомісяця до досягнення ними повноліття, починаючи з 12 березня 2015 року.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти на утримання дітей у сумі 771,60 грн.

Зазначає, що з 20 листопада 2014 року припинив свою підприємницьку діяльність і жодних доходів не має, а тому не має змоги щомісячно сплачувати аліменти у сумі 2600 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу позивачки ОСОБА_4 та її представника адвоката Черпакової О.І., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанцій правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 13 квітня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7-8).

01 листопада 2011 року шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду, а також цим рішенням встановлене місце проживання малолітньої ОСОБА_5 з її батьком (а.с. 3).

12 липня 2013 року позивачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, ОСОБА_7 та стала носити його прізвище ОСОБА_4 (а.с. 10).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 жовтня 2014 року змінене місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 та визначено місце її проживання разом з матір'ю - ОСОБА_4 (а.с. 4-6).

Неповнолітні діти сторін проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що не заперечує відповідач, проте, останній матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Домовленості щодо сплати ним аліментів сторонами не досягнуто.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд врахував матеріальне становище сторін і прийшов до висновку про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі по 1300 грн. на кожну дитину.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх доньок у твердій грошовій сумі, оскільки батько дітей має задовільний стан здоров'я, отримує доходи, які не є стабільними.

Погоджується колегія суддів і з розміром аліментів на утримання дітей, так як при його визначенні судом першої інстанції були враховані обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі й стан здоров'я відповідача, відсутність доказів щодо витрат на інших утриманців, його матеріальний стан, зокрема, отримання нерегулярних доходів.

Так, з довідок податкової інспекції вбачається, що ОСОБА_3 з 24 грудня 2004 року по 20 листопада 2014 року був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності (а.с 22), його загальна сума доходу за 2013 рік склала 332917 грн., а за 2014 рік - 253285 грн. ( а.с. 9, 32).

Крім того, незважаючи на припинення підприємницької діяльності, матеріальний стан відповідача на момент ухвалення оскаржуваного рішення дозволяє утримувати своїх дітей у розмірі суми стягнутих судом аліментів, що також доведено позивачкою та підтверджено належними письмовими доказами.

Зокрема, відповідач 07 лютого 2014 року подарував своїй матері ОСОБА_8 житловий будинок, вартістю 380203 грн. (а.с. 33-34), за ним зареєстрований причіп, автомобіль, який хоча і знятий з реєстрації для реалізації 25 лютого 2012 року, про доказів його продажу матеріали справи не містять.

Доказів того, що відповідач має скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим не має можливості сплачувати своїм дітям аліменти в присудженому розмірі, суду він не надав.

Доводи відповідача про те, що він припинив здійснювати підприємницьку діяльність та не має інших доходів висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки, крім доходів, реальна можливість відповідача сплачувати у визначеному судом розмірі аліменти підтверджується наявністю у його володінні матеріальних благ, а також можливістю здійснювати коштовні безвідплатні дарунки майна.

Посилання на відсутність постійної роботи та заробітку не позбавляють його обов'язку утримувати своїх дітей на належному матеріальному рівні. У праві на працевлаштування та достойний заробіток відповідач не обмежений.

Крім того, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України за наявності на те підстав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: