АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

03 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г.,Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк». Посилаючись на те, що нею після смерті її чоловіка, поручителем якого вона виступала за договором поруки укладеним з відповідачем на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, сплачено трьома платежами 5938 дол. США, просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на її користь безпідставно отримані останнім грошові кошти, а також 1257.07 дол. США відсотків за користування чужими грошима та 932 грн. судових витрат.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 06.02.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства " ПроКредитБанк" на користь ОСОБА_1 суму безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 5 938 доларів США.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду в частині задоволених вимог Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» подало апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в цій частині та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин,що мають значення для справи, незаконність та необґрунтованість судового рішення. Зазначає, що сторони перебували у договірних правовідносинах, кошти, що були списані з рахунку позивачки в рахунок погашення зобов'язань померлого ОСОБА_2 за кредитним договором, за яким позивачка виступала поручителем, не були ані набуті, ані збережені відповідачем, оскільки фактичним набувачем коштів позивача був ОСОБА_2 в особі свого правонаступника - спадкоємця ОСОБА_3 Свого доручення на проведення договірного списання коштів з її рахунку від 18.09.2008 року на погашення зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 позивачка не відміняла.

В суді апеляційної інстанції представник апеллянта апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 22.04.2005 року та 16.11.2006 року між ЗАТ «ПроКредитБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», та ОСОБА_2 укладено рамкові угоди № 2340 та № 2946.

На забезпечення виконання цих угод між ЗАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 2340-ДП 1 від 22.04.2005 року та угоду №1 про внесення змін до договору поруки від 16.11.2006 року ; договір №2 про внесення змін до договору поруки від 18.05.2009 року; договір поруки № 2946-ДП1 від 16.11.2006 року та договір №1 про внесення змін до договору поруки від 18.05.2009 року (а.с. 6-16).

18.09.2008 р. позивачкою видано доручення на проведення договірного списання коштів яким поручитель ОСОБА_1 уповноважує та безвідклично доручає ЗАТ «ПроКредитБанк» здійснювати, починаючи з першого дня настання строку виконання зобов»язань позичальника, договірне списання з рахунку поручителя на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» коштів у розмірі, еквівалентному розміру зобов»язання позичальника на день такого списання (а.с.23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер.

Позивачкою після смерті ОСОБА_2 здійснено поповнення поточного рахунку: 22.02.2012 року - на 1138 доларів США, 14.03.2012 року - на 2560 доларів США, 22.03.2012 року - на 2240 доларів США, дані кошти були списанні на погашення боргу за кредитними зобов»язаннями померлого боржника (а.с.28-29).

Позивачкою не заперечувалося, що поповнення поточного рахунку здійсненою нею саме з метою погашення боргу за кредитними зобов'язаннями чоловіка, що також підтверджується її заявами, однак це не може мати правового значення для вирішення даного спору з огляду на те, що вона не є спадкоємицею боржника, що визнав позивач в судовому засіданні, а отже внесення коштів було здійснено нею як поручителем.

Разом із цим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року, яке банком не оскаржувалося в касаційному порядку, визнано поруку, що виникла на підставі договору поруки №2946-ДП1 від 02.04.2005 р. зі змінами укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПроКредитБанк» (правонаступником якого є ПАТ «ПроКредитБанк») та поруку що виникла на підставі договору поруки №2946-ДП1 від 16.11.2006 р. зі змінами укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПроКредитБанк» (правонаступником якого є ПАТ «ПроКредитБанк») припиненою з ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 18-22).

Позивачка зазначає, що зняті з її рахунку кошти не були зараховані на погашення боргу за кредитними договорами померлого чоловіка й на підтвердження такому послалася на рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом із спадкоємця боржника ОСОБА_3 яким визначений розмір кредитної заборгованості з розрахунку якої не убачається зарахування списаних з її рахунку коштів.

Відподачем дані твердження позивачки не спростовані.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 року по справі № 6-100 цс15, яка виходячи з положень ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для застосування судами України.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 р. визнано поруку, що виникла на підставі договору поруки №2946-ДП1 від 02.04.2005 р. зі змінами укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПроКредитБанк» (правонаступником якого є ПАТ «ПроКредитБанк») та поруку що виникла на підставі договору поруки №2946-ДП1 від 16.11.2006 р. зі змінами укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПроКредитБанк» (правонаступником якого є ПАТ «ПроКредитБанк») припиненою з ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 18-22).

З огляду на таке, суд дійшов вірного висновку, що відповідач безпідставно отримав 5938 дол. США та стягнув їх на користь позивачки.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/18205/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 6825 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: П'ятничук А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.