Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1008/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

13.05.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів - Гайсюка О.В., Голованя А.М.,

за участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

22 вересня 2014 року ОСОБА_3 пред'явила позов до ОСОБА_4 про припинення права власності відповідача на 2/25 частки будинку АДРЕСА_1 з виплатою йому грошової компенсації вартості цієї частки, визнання за позивачем права власності на цю частку будинку.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2015 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову і накладено арешт на 2/25 частки будинку АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2 та заборонено їй вчиняти будь-які дії, що пов'язані з користуванням та розпорядженням цим майном до набранням законної сили рішенням у цій справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку. В обґрунтування скарги вона вказала на те, що суд, заборонивши їй користуватися власністю, житлом, тим самим порушив її конституційні права а також права її малолітньої дитини. Ухвала суду є немотивованою. Суд не повідомив її про постановлену ухвалу та не врахував, що вона не була залучена до участі у справі.

Позивач подала письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких вказала, що за ст. 152 ЦПК України не обмежено коло осіб, яким в забезпечення позову можна вчиняти певні дії щодо предмету спору. У період розгляду справи та з метою уникнення цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 відчужив спірне майно ОСОБА_2 Договір на підставі якого відбулося відчуження вона вважає таки, що має ознаки фіктивності. ОСОБА_2 фактично раніше всилилися за ї згодою в будинок, але в теперішній час фактично в ньому не проживає через відсутність у неї доступу до нього, відсутність особистих речей та засобів до існування.

У судовому засіданні особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2, підтримала подану нею скаргу, посилаючись на незаконність судового рішення.

Її представник - адвокат Буряк В.В., також підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_3 заперечила проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на неможливість спільного проживання з ОСОБА_2 і просила відмовити в її задоволенні.

Представник позивача - адвокат Шаповалов Д.В., просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на доводи викладені в письмових запереченнях на апеляційну скаргу.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та її представника, позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені ч. 1, 2 ЦПК України.

Так, зокрема, позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України). Проте перелік видів забезпечення позову. який міститься в ч. 1 ст. 152 ЦПК не є вичерпним, при необхідності суд може застосувати інші види забезпечення позову, або кілька видів одночасно.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із позовними вимогами.

Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 7 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подала заяву про забезпечення позову після початку розгляду справи по суті, а тому, враховуючи стадію розгляду справи, суд мав вирішити її в судовому засіданні. Проте, як вбачається із вступної частини оскаржуваної ухвали, суддя розглянув її одноособово.

Крім того, всупереч змісту п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України суддя наклав арешт на майно особи, яка не являлася відповідачем у справі - ОСОБА_2 і взагалі на той час (27 лютого 2015 року) не була залучена до участі у справі, хоч позивач заявляла клопотання про заміну відповідача ОСОБА_4 на ОСОБА_2 до вирішення питання про забезпечення позову.

Однак, лише 12 березня 2015 року суд своєю ухвалою здійснив заміну первісного відповідача на ОСОБА_2 (а.с. 37).

Забезпечуючи позов шляхом заборони одному із співвласників спірного будинку користуватися ним у будь-який спосіб, в тому числі проживати, суд не навів в ухвалі мотивів прийняття такого рішення та не врахував можливість настання негативних наслідків такого рішення для ОСОБА_2

Допущені порушення порядку розгляду вирішення питання про забезпечення позову вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, що є підставою для її скасування та передачі питання на новий розгляд до першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2015 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні і передати вказане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: