У Х В А Л А

12 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року в справі за позовом прокурора Макарівського району Київської області до Макарівської районної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, садового товариства «Берізка» про скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та повернення земельних ділянок

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року прокурор Макарівського району Київської області звернувся до суду з позовом до Макарівської районної державної адміністрації Київської області (далі Макарівська РДА), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, садового товариства «Берізка» (далі СТ «Берізка») про скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та повернення земельних ділянок.

Зазначав, що проведеною перевіркою щодо законності відведення земельних ділянок природно-заповідного фонду було встановлено, що землі лісу, які було передано у користування СТ «Берізка» та у подальшому - у власність відповідачам для ведення садівництва в межах Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області, є землями природно-заповідного фонду та лісового фонду і перебувають під дією охоронного зобов'язання від 16 березня 2000 року, виданого ДП «Макарівський лісгосп» щодо земельної ділянки площею 785,0 га (квартали Забуянського лісництва НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11. НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19) ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Урочище Мутвицьке».

Посилаючись на викладене та вважаючи незаконною передачу земельних ділянок у власність громадян для ведення садівництва, прокурор Макарівського району Київської області просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 квітня 2014 року, позов прокурора Макарівського району Київської області задоволено: скасовано розпорядження Макарівської РДА № 39 від 16 грудня 2004 року. Скасовано розпорядження Макарівської РДА № 35 від 21 січня 2005 року «Про передачу земельної ділянки в оренду СТ «Берізка» для ведення колективного садівництва в межах Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області»; скасовано розпорядження Макарівської РДА № 1943 від 22 грудня 2009 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю 16 громадянам України членам СТ «Берізка» для ведення садівництва в межах Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області»; скасовано розпорядження Макарівської РДА № 290 від 17 березня 2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок 16 громадянам України членам СТ «Берізка» для ведення садівництва у межах Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області»; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 21 вересня 2010 року, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 21 вересня 2010 року, виданий ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 21 вересня 2010 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 21 вересня 2010 року, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва; зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6 повернути у власність держави вказані земельні ділянки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 порушують питання про скасування ухвалених у справі рішень та ухвалення нового рішення про відмову в позові з підстави, передбаченої пунктом першим частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статті 44 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 посилаються на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходили з того, що землі лісу, які було передано у користування СТ «Берізка» та у подальшому - у власність відповідачам для ведення садівництва в межах Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області, є землями природно-заповідного фонду та лісового фонду і перебувають під дією охоронного зобов'язання, а отже земельні ділянки були передані у власність громадян незаконно.

Проте надана як приклад неоднакового застосування статті 44 ЗК України ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2014 року не свідчить про неоднакове застосування зазначеної норми, в чому полягає неоднаковість її застосування не зазначено і в поданій заяві.

У справі, про перегляд якої подано заяву та у справі, рішення в якій надано як приклад неоднакового застосування норми матеріального права, стаття 44 ЗК України застосована однаково, проте дана різна правова оцінка зібраним доказам.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом прокурора Макарівського району Київської області до Макарівської районної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, садового товариства «Берізка» про скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та повернення земельних ділянок до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
А.Г. Ярема