Справа № 752/22/15-ц
Провадження №: 2/752/2122/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Ткачук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна», третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

29.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна» (далі по тексту ПІІ «Білла-Україна»), третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він працював на ПІІ «Білла-Україна» касиром торгівельного залу. Під час його роботи директор підприємства ОСОБА_3 ставилася до нього з неповагою, висловлювалася нецензурно на його адресу, не давала працювати на 1,5 ставки, мотивуючи це своїм власним не бажанням. Вважає, що така поведінка керівництва відносно нього викликана тим, що він є інвалід 2-ї групи дитинства загального захворювання. 15.12.2014 року директор виявила, що в його особовій справі відсутня довідка МСЕК, а 16.12.2014 року директор відправила його за зазначеною довідкою, оскільки її оригінал був втрачений. Для відновлення довідки йому знадобився майже цілий день, оскільки спочатку він поїхав до МСЕК, його повідомили, що комісія знаходиться вже за іншою адресою, приїхавши за вказаною адресою, а саме вул. Миропільська, 8, його відправили до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА в м. Києві, де він поновив довідку. 17.12.2014 року приніс зазначену довідку на роботу та довідку про те, що перебував в Управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА в м. Києві. Ввечері того ж дня директор підприємства склала акт про його відсутність на робочому місці без поважних причин, який він відмовився підписувати, оскільки не перебував на робочому місці з поважних причин, а саме за вказівкою директора. 23.12.2014 року ввечері директор підприємства повідомила йому про звільнення з роботи за прогул. Зазначені дії вважає незаконними. Просив поновити його на роботі та виплатити компенсацію за час вимушеного прогулу у розмірі трьох заробітних плат, за незаконне звільнення до директора застосувати дисциплінарну відповідальність.

27.02.2015 року позивач уточнив свої позовні вимоги, змінивши коло відповідачів та додатково просив стягнути на його користь 20 000, 00 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, зазначив, що протягом його роботи на підприємстві жодної догани йому не виносили, він працював на такому ж робочому місці як і інші касири, спеціального обладнання для інвалідів йому не забезпечували, також зазначив, що підприємство не надавало необхідний інвентар для роботи, а саме розмінні монети, миючі засоби для прибирання каси та інше, хоча він неодноразово звертався до керівництва з проханнями забезпечити його зазначеними знаряддями праці. Його вимоги щодо забезпечення належних умов праці дратували керівництво, що стало причиною упередженого ставлення до нього. Також вказав, що не заповнив в анкеті прийому на роботу відомості про інвалідність, бо надав довідку МСЕК. Посилаючись на те, що його звільнення було незаконним, а викликане тільки упередженим ставленням керівництва до нього, просив поновити його на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу та відшкодувати завдану моральну шкоду, оскільки у зв»язку з його незаконним звільненням він зазнав душевних страждань, що може бути компенсовано грошовою компенсацією у розмірі 20 000, 00 грн..

Представник відповідача та третьої особи заперечував проти позову ОСОБА_1, просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи пояснив суду, що ОСОБА_1 дійсно працював на посаді касира торгівельного залу на ПІІ «Білла - Україна» з 23.07.2014 року. При прийомі на роботу ОСОБА_1 склав анкету за формою П-2, в якій не зазначив про те, що є інвалідом дитинства і має 2 ступінь інвалідності. Таким чином, позивач приховав важливі дані щодо свого здоров»я, про наявність у нього довідки МСЕК ніхто з керівництва ПІІ «Білла - Україна» не знав. 16.12.2014 року ОСОБА_1 без поважних причин був відсутній на робочому місці, про що складений акт № 1, підписаний керівником ОСОБА_3, керівником відділу касових операцій ОСОБА_4 та товарознавцем ОСОБА_5 17.12.2014 року, ОСОБА_1, прибувши на місце роботи після ознайомлення з актом № 1 відмовився від його підписання, про що складений акт № 2, підписаний керівником ОСОБА_3, керівником відділу касових операцій ОСОБА_4 та товарознавцем ОСОБА_5 23.12.2014 року начальником відділу персоналу ПІІ «Білла - Україна» ОСОБА_2 виданий наказ № 288-к/тр, згідно якого ОСОБА_1 був звільнений з посади касир торгівельного залу за прогул без поважних причин. Зазначений наказ відправлений ОСОБА_1 поштою в зв»язку з його відмовою від ознайомлення. Крім того, враховуючи численні скарги працівників на поведінку ОСОБА_1 на роботі, служба персоналу звернулась до попереднього місця роботи за характеризуючими даними. Відповідно до отриманої відповіді, ОСОБА_1 негативно характеризувався за попереднім місцем роботи, інформація про наявність інвалідності у ОСОБА_1 також відсутня. Враховуючи відсутність інформації щодо інвалідності, ОСОБА_1 був прийнятий на посаду в ПІІ «Білла - Україна» та звільнений з неї у відповідності до трудового законодавства України без урахування стану його здоров»я. Також, звернув увагу на обмеження, встановлені МСЕК, які містяться у медичній документації. Згідно висновків МСЕК щодо умов та характеру праці ОСОБА_1, останній може працювати в спеціально створених умовах, реабілітаційному центрі та підлягає стаціонарному лікуванню. За таких підстав, поновлення на посаді не представляється можливим, оскільки це протирічить інтересам та здоров»ю самого позивача. ОСОБА_1 грубо порушив трудову дисципліну та був відсутній на робочому місці 16.12.2014 року з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., розірвання трудового договору з ініціативи власника є правомірним та законним.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПІІ «Білла-Україна є юридичною особою згідно законодавства України, створено згідно з рішенням ради директорів компанії «РЕВЕ Інтернаціональ АГ» від 26.11.1997 р. Підприємство у своїй діяльності керується чинним законодавством України та статутом. Місцезнаходження юридичної особи - м. Київ, вул. Гришка, буд. 3. (а.с.49-64).

Наказом генерального директора ПІІ «Білла-Україна» від 03.03.2014 року №8-од, у зв»язку з виробничою необхідністю делеговано начальнику відділу персоналу, ОСОБА_6 з 03.03.2014 року право підпису документів, що підтверджують узгоджені з ним рішення щодо трудових правовідносин працівників ПІІ «Білла-Україна», в тому числі накази про прийом на роботу та звільнення, оформлення відпусток, передбачених чинним законодавством, які входять до документообігу відділу персоналу. (а.с.81).

Відповідно до наказу начальника сектору кадрового адміністрування ПІІ «Білла-Україна» від 23.07.2014 року №158-к/тр ОСОБА_1 з 23.07.2014 року прийнято на посаду касира торговельного залу філії №18, з окладом згідно штатного розкладу, з тримісячним випробувальним строком, з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю. (а.с.41).

За даними наказу начальника відділу персоналу ПІІ «Білла-Україна» від 23.12.2013 року №288-к/тр про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1 - 16.12.2014 року з 11 00 год. до 20 00 год., ОСОБА_1, касир торговельного залу філії №18, був відсутній на роботі без поважних причин. Робочі зміни з 16.12.2014 року наказано вважати прогулами та оплатити за фактично відпрацьований час. Звільнено з 23.12.2014 року за прогул без поважних причин, згідно пункту 4 ст. 40 КЗпП України. (а.с.4).

Як видно зі змісту акту №1 від 16.12.2014 року , комісія у складі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, склали акт про те, що працівник філії №18(104), касир торговельного залу, ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці у період з 11 00 год. до 20 00 год. 16.12.2014 року. За весь час відсутності на роботі ОСОБА_1 не подав документів, що обґрунтовують відсутність на робочому місці у період з 11 00 год. до 20 00 год. 16.12.2014 року. (а.с.67).

Відповідно до правил п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Звертаючись в суд з позовом до ПІІ «Білла-Україна» про поновлення на роботі ОСОБА_1 стверджує про те, що 16.12.2014 року він був відсутнім на робочому місці з тих підстав, що за вказівкою директора ОСОБА_3 відновлював довідку щодо його інвалідності. Для відновлення довідки він їздив до МСЕК за адресою - м. Київ, вул. Миропільська, 8, звідкіля його відправили до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання де йому видали копію довідки про те, що він перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надано суду лист №8921 від 16.12.2014 року, виданий управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, яким на звернення ОСОБА_1 з приводу видачі завіреної копії акту огляду інваліда з дитинства, виданого органами медико-соціальної експертної комісії роз'яснено, що відповідно до Типової інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів АР Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1242, установа може засвідчувати копії лише тих документів, які створюються в ній. Тому інші документи не можуть засвідчуватися органом соціального захисту. Зазначений лист також містить посилання, що до нього додано додаток - копія довідки на 1 аркуші. (а.с.7).

За даними копії довідки №128 від 30.09.2014 року, виданої ОСОБА_1, останній перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації та отримує державну соціальну допомогу, як інвалід з дитинства 2 групи відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам» з 23.04.2014 року по 30.04.2015 року. (а.с.8).

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, стверджував, що директор філії ОСОБА_3 не вимагала від ОСОБА_1 довідки про стан здоров»я, а також не давала розпорядження про отримання ним такої довідки 16.12.2014 року у відповідних установах. 16.12.2014 року з 11 00 год. і до 20 00 год. ОСОБА_1 був відсутнім на робочому місці без поважних на те причин. Представник відповідача також стверджував, що ОСОБА_1 був звільнений відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки за станом здоров»я не може працювати в колективі, члени трудового колективу скаржилися на поведінку позивача, який створював конфліктні ситуації, погрожував фізичною розправою.

Як видно зі змісту особової картки за формою П-2, наданої суду представником відповідача, анкета прийому на роботу касира торговельного залу, заповнена ОСОБА_1 23.07.2014 року містить відмітку про відсутність у останнього інвалідності, до анкети не вклеєно фото працівника. (а.с.65-66).

Колективна скарга касирів 104 бригади - ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, яка не містить дати складання, доповідна записка ОСОБА_12 від 15.12.2014 року містять інформацію з приводу того, що позивач ОСОБА_1 поводить себе агресивно по відношенню до них, автори просять адміністрацію вжити відповідних заходів.

У судовому засіданні ОСОБА_7 не визнав викладені у колективній скарзі та доповідній записці обставини, стверджував, що останні діяли за вказівкою керівництва, а йому погрожував охоронець ОСОБА_14 з приводу чого він на робоче місце викликав працівників міліції.

Відповідно до правил ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги, що спір між сторонами у справі виник з трудових правовідносин, обов»язок доказування законності звільнення працівника покладається на роботодавця. Суд у свою чергу зобов»язаний вжити необхідних заходів для належного з»ясування та перевірки обставин за яких було звільнено працівника.

Під час підготовки справи за позовом ОСОБА_1 до розгляду по суті судом зобов»язано представника відповідача надати суду правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПІІ «Білла-Україна», а під час розгляду справи по суті графік роботи позивача.

Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПІІ «Білла-Україна», а саме пунктів 4, 5: час початку та закінчення роботи та перерва для відпочинку та харчування працівників супермаркетів встановлюється у відповідності до часу відкриття та часу закриття супермаркетів з урахуванням часу, необхідного для перевдягання у робочий одяг, прибирання торгового приміщення та підготовки торгових полиць для торгівлі; розпорядок роботи змін встановлюється у відповідності до графіків роботи, затверджених директорами супермаркетів підприємств з дотриманням тривалості роботи за тиждень чи інший обліковий період. Графіки змінності доводяться до відома працівників не пізніше, ніж за тиждень до введення їх у дію. (а.с.37-40).

Графік роботи позивача суду не наданий представником відповідача.

У той же час, представником відповідача надано суду посадову інструкцію касира торговельного залу та заяву ОСОБА_1 від 17.12.2014 року про зміну його режиму роботи та встановлення індивідуального графіку роботи та та наказ начальника відділу персоналу ПІІ «Білла-Україна» від 17.12.2014 року №283-к/тр про режим роботи ОСОБА_1 з 17.12.2014 року.

Відповідно до посадової інструкції касира торговельного залу ПІІ «Білла-Україна», каси р торговельного залу належить до професійної групи «технічні службовці». Касир торговельного залу працює відповідно до графіка роботи персоналу філії з урахуванням функціональних обов»язків, виробничої необхідності. Ознайомлення з графіком роботи проводиться шляхом вивішування самого графіка роботи на інформаційному стенді для співробітників філії. Графік є обов»язковим для всіх працівників філії. (а.с.96-100).

Наказом №283-к/тр від 17.12.2014 року ОСОБА_1 тільки з 17.12.2014 року встановлено режим роботи з 11 00 год. до 20 00 год. з понеділка по п»ятницю, субота та неділя вихідні дні. (а.с.101).

З огляду на викладені вище обставини, представник відповідача не надав суду належних доказів про графік роботи ОСОБА_13, порядок фіксування виходу працівників на роботу, а відтак суд позбавився можливості перевірити зазначені позивачем обставини, що він 16.12.2014 року вийшов на роботу, однак залишив робоче місце для відновлення довідки МСЕК щодо стану його здоров»я.

Наразі, надана суду представником відповідача колективна скарга касирів 104 бригади - ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, яка не містить дати її складання, а також приймаючи до уваги заперечення представника відповідача з приводу позовних вимог ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що між позивачем та адміністрацією ПІІ «Білла-Україна» мали місце конфлікти, адміністрація мала намір звільнити працівника ОСОБА_1, а на підтвердження неналежної поведінки останнього в колективі роботодавцю була необхідна довідка МСЕК щодо стану здоров»я ОСОБА_1

Отже, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини, щодо причин його відсутності на робочому місці 16.12.2014 року заслуговують на увагу суду.

Приймаючи до уваги твердження позивача, що він спочатку відвідав МСЕК за адресою - м. Київ, вул. Миропільська, 8, а потім змушений був направитися до управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації за місцем його проживання де зберігається акт огляду медико-соціальної експертної комісії щодо стану його здоров»я, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 16.12.2014 року з 11 00 год. і до 20 00 год. був відсутнім на робочому місці з поважних причин, а відтак його звільнення є незаконним, останній підлягає поновленню на роботі.

Правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до зазначених вище висновків суду, звільнення позивача було незаконним, а відтак заявлені позивачем вимоги про стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню за період часу з 24.12.2014 року і по час ухвалення рішення суду щодо визнання звільнення незаконним.

Відповідно до наказу №283-к/тр від 17.12.2014 року ОСОБА_1 з 17.12.2014 року встановлено режим роботи з 11 00 год. до 20 00 год. з понеділка по п»ятницю, обідня перерва з 12 00 до 12 30 год. та з 17 30 до 18 00 год., субота та неділя вихідні дні, отже, робочий день позивача тривав 8 годин, а робочий тиждень 40 годин.

За період часу з 24.12.2014 року і по 05.05.2015 року ОСОБА_1 мав 93 робочих дня, що становить 744 години.

За даними довідки №385 від 27.04.2015 року, виданої ПІІ «Білла-України» про відпрацьований час та нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з 23.07. по 23.12.2014 року, середній заробіток ОСОБА_1 за одну годину у жовтні - 17,43 грн., у листопаді - 17,63 грн., однак зазначена довідка містить дані про нарахований середній заробіток

Для визначення належного позивачу середнього заробітку суд приймає до уваги дані про заробітну плату позивача відображені у довідці №232 від 26.03.2015 року про належну до виплати заробітну плату у жовтні 2014 року в розмірі 2 937, 08 грн. та у листопаді 2 268,41 грн.. За даними про належну до виплати заробітну плату судом визначено середню заробітну плату позивача в розмірі 15,49 грн. ( заробітна плата за жовтень і листопад складає 5 205, 49 грн.. У жовтні та листопаді 2014 року позивач відпрацював 176 + 160 = 336 годин. 5 205, 49 : 336 = 15,49), який використовується судом для нарахування середнього заробітку позивачу за час вимушеного прогулу.

Отже, приймаючи до уваги, що за період часу з 24.12.2014 року і по 05.05.2015 року ОСОБА_1 мав 93 робочих дні, що становить 744 години, а середній заробіток за одну годину роботи становить 15,49 грн., відповідно ОСОБА_1 має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі ( 744 х 15,49 = 11 524, 56 ) 11 524, 56 грн.

Зважаючи на встановлені законом підстави та обставини за яких було звільнено позивача з посади касира торговельного залу, а також висновки суду, що звільнення ОСОБА_1 на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України було безпідставним, то діями ПІІ «Білла-Україна» останньому було завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до правил ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до роз' яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Для визначення розміру грошової суми, що може компенсувати моральні страждання позивача, суд приймає до уваги характер порушеного права, яким завдано моральну шкоду, тривалість порушення такого права, що було усунуто тільки в судовому порядку.

На думку суду, сам факт звільнення з порушенням чинного законодавства, необхідність вживання заходів для відновлення порушеного права на працю позивача, що призвело до змін у способі життя останнього є істотною обставино, що впливає на розмір відшкодування моральної шкоди.

З урахування наведених обставин, суд приходить до висновку, що завдана ОСОБА_1 моральна шкода має бути компенсована відповідачем у розмірі 1 200,00 грн..

За правилами ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

З огляду на висновки суду про незаконність звільнення ОСОБА_1 та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо негайного виконання цього ж рішння в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць, який при проведенні розрахунку належного до стягнення середнього заробітку визначено у розмірі 2 602, 74 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору від яких був звільнений позивач при зверненні в суд з позовом на користь держави необхідно стягнути з відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40,235,233,237-1 КЗпП України, ст.ст. 10,11,60,88,208,213-215,218,367 ЦПК, суд -

в и р і ш и в:

позові вимоги ОСОБА_1 до підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна», третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді касира торговельного залу філії №18 підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна» з 23 грудня 2014 року.

Стягнути з підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна» () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 11 524 (одинадцять тисяч п»ятсот двадцять чотири) грн. 56 коп.

Стягнути з підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна» () на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 200 (одну тисячу двісті) грн.. 00 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді касира торговельного залу філії №18 підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна» з 23 грудня 2014 року допустити до негайного виконання.

Рішення суду в частині стягнення з підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна» () на користь ОСОБА_1 середнього заробіток за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання в межах середнього заробітку за один місяць у розмірі 2 602 (дві тисячі шістсот дві) грн. 74 коп.

Стягнути з підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна» () на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.