РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них заборгованості за кредитним договором в сумі 563134 грн. 19 коп. та судових витрат по справі. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 14 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та у відповідності до ст. 512-514,1077-1079 ЦК України правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МL-302/069/2008, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в розмірі 49089,00 доларів США строком до 14.03.2023 року. В якості забезпечення зобов'язань передбачених кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договір поруки від 14.03.2008 року № SR-302/069/2008 та № SR-302/069/2008/1. Відповідно до п. 1.2 вказаних договорів поруки, поручителі та боржник відповідають як солідарні боржники, а це означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до всіх одночасно.

Відповідачі належним чином не виконали умови вказаного договору, порушили графік погашення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 05.11.2014 року загальна заборгованість по кредиту становить 563134 грн. 19 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 39574,99 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 534134,19 грн.; заборгованість по пені - 29000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки вважала, що позивач не надав доказів своїх вимог.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання не з'явились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши представників позивача та відповідача ОСОБА_1, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 14 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МL-302/069/2008, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в розмірі 49089,00 доларів США строком до 14.03.2023 року.

За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Відповідно до п.2 кредитного договору № МL-302/069/2008 від 14.03.2008 року банк надає позичальнику кредит у розмірі 49089,00 доларів США. Однак у розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 05.11.2014 року значиться дві суми виданого кредиту - 14.03.2008 року у розмірі 49089,00 доларів США та 15.07.2009 року у розмірі 3300,66 доларів США. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту надання відповідачу грошових коштів в розмірі 3300,66 доларів США та існування будь-яких зобов'язань відповідачів щодо повернення вказаної суми.

Також пунктом 1.7.2 кредитного договору передбачено, що банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявою/ами позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними в кредитній/их заявці/ках позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором.

Однак представником позивача не надано належних доказів, які б підтверджували факти надання ОСОБА_1 коштів у розмірі 49089,00 доларів США будь-яким способом, визначеним у кредитному договорі, при тому що представник відповідача заперечувала факт отримання вказаних коштів позичальником у будь-яких формах, визначених кредитним договором та 3300,66 доларів США на рахунок позивача.

Одночасно в матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу кредитного портфелю , укладений 29 червня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», відповідно до п. 3.1 якого продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку до цього Договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду». Однак представником позивача належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України не підтверджений факт продажі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитного портфелю, який включає в себе даний кредитний договір, укладений з ОСОБА_1, оскільки позивачем не надано суду додаток до вказаного договору чи витяг з нього.

При цьому суд враховує, що в судовому засіданні судом згідно вимог ст. 10 ЦПК України представнику позивача було роз'яснено його право щодо надання належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, однак останній підтвердив, що всі докази на обґрунтування вимог позивача суду надані.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність законних підстав та належних доказів для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 214, 215, 81, 88 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні,- у той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий