Справа №: 398/7453/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" січня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.

при секретарі - Дудченко О.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

19.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 - 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8.

Позов мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі до 10.09.2011 року, який розірвано.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Прізвище їх сина було змінено 25.11.2013 року з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 29.06.2004 року відповідач сплачував на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх виді заробітку (доходів), починаючи з 21.06.2004 року до досягнення сином повноліття.

13.11.2014 року син досяг повноліття, а тому стягнення аліментів припинилось.

На даний час син навчається на денній формі навчання в Олександрійському професійному аграрному ліцеї, але вона не в змозі в повній мірі матеріально забезпечити потреби їх сина, в зв'язку з чим син потребує матеріальної допомоги від батька. Так як відповідач не бажає в добровільному порядку сплачувати аліменти, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Посилаючись на ст., ст. 191, 180 - 183, 199 СК України просить вимоги задовольнити.

Позивач підтримала позов з підстав зазначених в ньому, пояснивши, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 1995 року. Від спільного життя мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який 25.01.2013 року змінив своє прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3». 20.11.2012 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3, який помер. Інших дітей у відповідача немає. Вона працює касиром в магазині «Сільпо» та має середньомісячну зарплату 1300 - 1 400 грн., інших доходів не має. Син навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості працевлаштуватись. Син отримує стипендію в розмірі 275 грн. Відповідач отримує пенсію в розмірі 1191 грн., про що він зазначив в своїх запереченнях, а крім того працює вантажником в «Славяночці»; проживає з матір'ю, яка також отримує пенсію. А вона на даний час проживає з сином за адресою: АДРЕСА_1, хоч зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. Вона одна матеріально утримує сина: витрачає кошти на придбання продуктів харчування, на придбання одягу, сплачує всі комунальні послуги, крім того син навчається на водія, а тому їй майстер повідомив, що в подальшому потрібно буде сплатити 5 000 грн., тобто витрати на бензин та практичні уроки. Син навчається до 30.06.2015 року.

ОСОБА_3 позов підтримав, просить його задовольнити, так як батько не надає йому матеріальної допомоги, а йому кошти потрібні на харчування, на одяг, на оплату проїзду до училища та на інші потреби.

Відповідач просить відмовити в задоволенні позову, надавши до суду письмово викладене заперечення, яке оголосив в судовому засіданні, де зазначено, що законодавець чітко визначився в законі, що батьки зобов'язані утримувати дітей і аліменти стягуються на користь дитини, а не на користь колишньої дружини; крім того позивачка з сином зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, але фактично мешкають в АДРЕСА_1. Зазначає, що позивачка просить стягнути аліменти до виповнення сину 23-х років, хоч закон передбачає стягнення аліментів на час навчання, а син закінчує навчання 30.06.2015 року; крім того, покладення обов'язку щодо надання сину матеріальної допомоги тільки на батька дитини є неприпустимим. Йому відомо, що позивачка працює в магазині «Сільпо», де отримує зарплату; перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 та проживає в квартирі її чоловіка АДРЕСА_1; а свідоцтвом про зміну імені, ОСОБА_3 підтвердив, що визнає батьком ОСОБА_5, який також приймає участь в його утриманні, а оскільки колишня дружина говорила, що ОСОБА_5 буде всиновлювати їх сина, то просить прийняти до уваги, що всиновлені діти втрачають особові та майнові права та звільняються від обов'язку по відношенню до своїх батьків. Відповідач також вказав, що є пенсіонером МВ УМВС України, отримує пенсію в розмірі 1191,29 грн., проживає з матір'ю, яка є особою похилого віку та отримує пенсію 1284,49 грн. та потребує додаткової матеріальної допомоги, яку він їй надає. Крім того відповідач пояснив, що працює вантажником в ПП «КСІМ», де має середньомісячну зарплату 1083 грн., але там його зарплата залежить від кількості його вихододнів, а на теперішній час він подав заяву про звільнення, доказів в підтвердження даної обставини не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст..198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст.199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2, є батьком ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та який 25.01.2013 року змінив своє прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвами про народження та про зміну імені (а.с.2, 3).

З 01 вересня 2012 року ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання в Олександрійському професійному аграрному ліцеї по спеціальності «Слюсар з ремонту автомобіля; водій автотранспортних засобів категорії «С», машиніст крана автомобільного». Термін навчання закінчується 30 червня 2015 року (а.с. 7).

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але менше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, можливе лише за сукупності перелічених обставин, відсутність однієї із них, у тому числі і можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу, унеможливлює стягнення аліментів.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки син є повнолітнім, цивільно - дієздатним, матеріально забезпеченою особою, яка навчається на бюджеті, отримує стипендію, а його матір з теперішнім її чоловіком працюють та надають йому матеріальну допомогу, та вважає, що факт потреби в додатковій матеріальній допомозі на обов'язкове матеріальне утримання ОСОБА_3, позивач не довела.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодекс (стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення).

При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги, зокрема, можливість надання утримання другим з батьків (ч.2 ст.200 СК).

В матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач з об'єктивних причин не має змоги надавати сину матеріальну допомогу та згідно пояснень сторін, повнолітній син проживає з матір'ю та вона його утримує матеріально.

Згідно пояснень відповідача в судовому засіданні, він працює вантажником в ПП «КСІМ», де має середньомісячну зарплату 1083 грн., але там його зарплата залежить від кількості його вихододнів; крім того він є пенсіонером, який перебуває на обліку в головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області та отримує пенсію в розмірі 1291 грн., що підтверджується довідкою від 17.10.2014 року та проживає з матір'ю пенсіонеркою (а.с.25 - 27).

Відповідач також пояснив, що за станом здоров'я на диспансерному обліку в поліклініці не перебуває, інвалідності не має.

Даних про те, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина, до суду не надано.

Суд не погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці від заробітку ( доходу) відповідача і вважає, що їх необхідно стягнути в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, з урахуванням вищевказаних обставин справи та керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, та вважає, що це має задовольнити потреби сина в матеріальному забезпеченні, враховуючи при цьому, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денному відділенні та перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно утримувати його, а батько є пенсіонером, а крім того працює, тобто має постійний дохід, а тому суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх сина на час навчання, що не порушує права та інтереси інших осіб.

Щодо вимоги про стягнення аліментів до досягнення сином 23 років, то суд вважає, що відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, а оскільки ОСОБА_3 закінчує навчання 30.06.2015 року, то цю частину вимог слід задовольнити частково, а саме стягнути аліменти не до 23 років, а до закінчення їх сином навчання, тобто до 30.06.2015 року.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що повнолітньому ОСОБА_3 не виповнилося 23 років, він продовжує навчання, потребує при цьому матеріальної допомоги, у відповідача є можливість надавати таку допомогу, оскільки іншої сім'ї та неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має, тобто матеріального утримання іншим особам не надає.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 19.11.2014 року, тобто з дати надходження позову до суду.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн..

Керуючись ст., ст. 11, 60, 61, 88, 213, 214, 215, 218, п.1ч.1 ст.367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІН: НОМЕР_1, уродженця с.Марто - Іванівка м.Олександрії Кіровоградської області, працюючого вантажником в ПП «КСІМ», пенсіонера, який перебуває на обліку в головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, ІН: НОМЕР_2) аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час його навчання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19.11.2014 року до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2015 року, але не більше чим до досягнення сином двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 - 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: