справа № 208/3686/15-ц
№ провадження 2/208/1563/15
16 листопада 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., при секретарі Шешуревій Я.І.,
- представника позивача ОСОБА_1,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 про стягнення безпідставних набутих коштів, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення безпідставних набутих коштів, зазначивши, що 01 вересня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області та зареєстровано право власності в обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 02.08.2012 року. 04.10.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська було винесено рішення за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, витребування та повернення у власності 1/2 частини квартири, усунення перешкод у користуванні та вселення до квартири, зобовязання скасувати реєстрацію договорів купівлі продажу квартири та здійснити реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири, стягнення моральної шкоди, яким позовні вимоги задоволено частково. Рішення визнано частково недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області від 31 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6Є за реєстровим № 638; витребувано 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області у ОСОБА_2, визнано право власності на 1/2 частину зазначеної квартири за ОСОБА_5; вселено ОСОБА_5 до квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. 16 червня 2014 року апеляційним судом Дніпропетровської області у цивільній справі № 207/2422/13 було винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська залишено без змін. Також ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.07.2014 року у цивільній справі 207/2422/13 також було винесено ухвалу, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська залишено без змін. Також стало відомо під час розгляду судами першої, апеляційної та касаційної інстанції цивільної справи № 207/2422/13 від 08.03.2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська було винесено рішення у цивільній справі № 2-70/11 за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, про визнання договору дарування квартири недійсним та визнання дійсним договору купівлі продажу, визнання права власності на 1/2 частину квартири, вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, зобовязання не чинити перешкод у користуванні квартирою, яким позовні вимоги задоволено. Вищезазначеним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська вирішено: визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області від 12.09.2000 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, посвідчений нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №1-2777, визнавши вказаний договір договором купівлі продажу; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області; вселити ОСОБА_5 з неповнолітньою донькою ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області, зобовязавши ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні; Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2012 року у цивільній справі № 22-ц/490/1222/12 рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.03.2011 року у справі 2-70/11 змінено шляхом доповнення його резолютивної частини, а саме визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області. Однак незважаючи на такі рішення судів першої та апеляційної інстанції, за невідомих йому обставин 31.07.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим № 638. 01.08.201 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_9, за реєстровим № 2739. Про існування судового спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області станом на 01.08.2012 року йому нічого не було відомо, так само як і про існування судових рішень від 08.03.2011 року та 19.01.2012 року у цивільній справі № 2-70/11. Про існування такого спору ОСОБА_3, як власник квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області, йому не повідомляв. Таким чином судові рішення фактично його позбавлені право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини зазначені в позові.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином причини не явки до суду не повідомив.
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4, в судове засідання не зявилась, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.10.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська було винесено рішення за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, витребування та повернення у власності 1/2 частини квартири, усунення перешкод у користуванні та вселення до квартири, зобовязання скасувати реєстрацію договорів купівлі продажу квартири та здійснити реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири, стягнення моральної шкоди, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано частково недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області від 31 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6Є за реєстровим № 638; витребувано 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області у ОСОБА_2, визнання право власності на 1/2 частину зазначеної квартири за ОСОБА_5; вселено ОСОБА_5 Миколаївну до квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.
Судом встановлено, що 16 червня 2014 року апеляційним судом Дніпропетровської області по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, витребування та повернення у власності 1/2 частини квартири, усунення перешкод у користуванні та вселення до квартири, зобовязання скасувати реєстрацію договорів купівлі продажу квартири та здійснити реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири, стягнення моральної шкоди було винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. а рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.07.2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, витребування та повернення у власності 1/2 частини квартири, усунення перешкод у користуванні та вселення до квартири, зобовязання скасувати реєстрацію договорів купівлі продажу квартири та здійснити реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири, стягнення моральної шкоди, також було винесено ухвалу, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська залишено без змін.
Відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.03.2011 року за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, про визнання договору дарування квартири недійсним та визнання дійсним договору купівлі продажу, визнання права власності на 1/2 частину квартири, вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, зобовязання не чинити перешкод у користуванні квартирою, позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були задоволені.
Судом встановлено, що 01.08.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_9, за реєстровим № 2739 та вищезазначений договір було зареєстровано в Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 02.08.2012 року за ОСОБА_2
Згідно зі статтею 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Враховуючи викладене та те, що позивач на даний час фактично позбавлений право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в Дніпродзержинську в Дніпропетровській області, тому суд вважає, що грошові кошти вартості 1/2 частини квартири, яка дорівнює 31 449, 50 грн. отримані від відповідача підлягають стягненню на користь позивача.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 314,50 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому, сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224, 233 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3; третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4, про стягнення коштів, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2:
- 31 449 (тридцять одна тисяча чотириста сорок девять) грн. 50 коп. набуті грошові кошти;
- 314 (триста чотирнадцять) грн. 50 коп. суму судового збору.
Усього: 31 764 (тридцять одна тисяча сімсот шістдесят чотири) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.