АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2/604/445/14Головуючий у 1-й інстанції Кузьменко І.О.
Провадження № 22-ц/789/124/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Підволочиського районного суду від 08 грудня 2014 року по справі за заявою ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, а саме з вимогою про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 в межах суми позову 45288,04 Євро, що еквівалентно 748611,30 грн.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 08 грудня 2014 року заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" - задоволено.

Для забезпечення позову ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.11.2007 року накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованої у с. Клебанівка Підволочиського району, жительки АДРЕСА_1 в межах суми позову 45288, 04 Євро, що еквівалентно 748611, 30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що судом при вирішення даної заяви були порушені норми процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що згідно п. 4.1 Кредитного договору (відновлювальна кредитна лінія № 4 від 13.11.2007 р.) виконання Позичальником Зобов'язань за цим Договором забезпечується договором іпотеки та договором майнової поруки. На виконання вказаного пункту кредитного договору між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 14.11.2007 року, згідно умов якого ОСОБА_2, майновий поручитель ОСОБА_1, передав в іпотеку ВАТ "Державний ощадний банк України" житловий будинок по АДРЕСА_1, вартістю 885000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що з 04.01.2002 року і по даний час ОСОБА_1 зареєстрована та здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець, основним видом її підприємницької діяльності є міжнародні вантажні автомобільні перевезення, а тому накладення арешту на все рухоме майно ОСОБА_1, в тому числі і належній їй транспортні засоби позбавляє її можливості здійснювати підприємницьку діяльність - міжнародні вантажні автомобільні перевезення, тому що арештований транспортний засіб не може перетнути Державний кордон України.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

Представник ПАТ "Державний ощадний банк України" апеляційної скарги не визнала, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви позивача про забезпечення позову і накладаючи арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1, суд виходив з того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону і обставинам справи.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову позивачем заявлено вимогу про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 в межах суми позову 45288,04 Євро, що еквівалентно 748611,30 грн.

Судом накладено арешт на майно в межах заявленого позову, що не порушує прав апелянта.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Підволочиського районного суду від 08 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма