Дата документу 06.02.2015
Справа № 334/8148/14-ц
Провадження № 2/334/114/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Турбіної Т.Ф.

при секретарі Нестеренко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус", Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто", третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, подавши 25.12.2014р. уточнену позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що 31.03.2014р. о 08 годині 25 хвилин, на проїжджій частині вул. Товариська у м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса БАЗ, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014р. винним у даній ДТП визнано ОСОБА_2 та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія автобуса БАЗ, державний номер НОМЕР_1, застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7316061, страховик ПрАТ "СК "Статус".

Внаслідок ДТП ОСОБА_1, який є власником автомобіля ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2, було спричинено матеріальну шкоду.

02.04.2014р. ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ "СК "Статус" із заявою про виплату страхового відшкодування, однак до теперішнього часу виплата здійснена не була, жодних запитів щодо надання додаткових документів про обставини ДТП, письмових пояснень щодо причин невиплати страхового відшкодування надано не було.

Відповідно до положень ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховиком ПрАТ "СК "Статус" повинно було не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування прийняти рішення про виплату та здійснити таку виплату, або відмовити в цьому. Таким чином, ПрАТ "СК "Статус" порушило строк прийняття вказаного рішення.

З метою визначення розміру спричиненої шкоди позивачем було проведено оцінку розміру матеріального збитку, завданого позивачу як власнику пошкодженого транспортного засобу, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2, з урахуванням зносу замінюваних складових частин, становить 12722,12 грн.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Розмір пені за період з 01.07.2014р. по дату розрахунку становить 378,18 грн. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання встановлена ст. 625 ЦК України, відповідно до якої - інфляція і три проценти річних. Таким чином, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення становить 50,89 грн., 3% річних - 50,19 грн.

З наведених підстав позивач просить стягнути з ПрАТ "СК "Статус" матеріальну шкоду в розмірі 14070,48 грн., що складається з вартості відновлювального ремонту за вирахуванням франшизи 11722,12 грн., 1354,12 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 826,94 грн. розміру витрат інфляції, 167,30 грн. розміру трьох відсотків річних.

З ТОВ "Старавто" позивач просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 2292,20 грн., з яких 1835,20 грн. вартість послуг адвоката, 400,00 грн. вартість звіту про оцінку розміру матеріального збитку, 57,00 грн. вартість телеграфного повідомлення. Також позивачу було спричинено моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., яку він просить стягнути з ТОВ "Старавто".

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі з наведених підстав.

Представник ТОВ "Старавто" і третьої особи ОСОБА_2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не дотримався вимог закону щодо звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, правові підстави для стягнення з підприємства витрат за проведення позивачем оцінки пошкодженого транспортного засобу та телеграфного повідомлення відсутні, а заявлена у позові вартість послуг адвоката не є матеріальними збитками а судовими витратами, розмір яких позивачем не обґрунтований. Також вважає, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, у зв'язку з чим у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Представник ПрАТ "СК "Статус" в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

З урахуванням цього суд, в порядку ст.224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.03.2014р. о 08 годині 25 хвилин, на проїжджій частині вул. Товариська у м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса БАЗ, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

Водій автобуса БАЗ, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 при цьому знаходився при виконанні трудових обов'язків, працюючи водієм на ТОВ "Старавто", що визнається ним і відповідачем.

Згідно довідки про ДТП, автомобіль ЗАЗ,реєстраційний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження (а.с.10).

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014р., яка набрала законної сили 22.04.2014р., винним у цій ДТП визнано ОСОБА_2 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.9).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Згідно з положеннями частин 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових обов'язків на підставі трудового договору з ТОВ "Старавто", якому належить автобус БАЗ, державний номер НОМЕР_1, і яке вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальності за шкоду перед потерпілим.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7316061 від 06.11.2013р., який діє з 07.11.2013р. по 06.05.2014р., ТОВ "Старавто" застрахувало в ПрАТ "СК "Статус", свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами, забезпечений транспортний засіб автобус БАЗ, державний номер НОМЕР_1, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 50000,00 грн. (а.с.7).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До обов'язків страховика, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку.

Згідно з положеннями статті 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 Закону,у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю та майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 29 Закону визначає, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно п. 19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

ОСОБА_1 звернувся 02.04.2014р. до ПрАТ "СК "Статус" з повідомленням від потерпілої особи про настання ДТП, вказавши відомості про потерпілу особу, відомості про місцезнаходження пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, перелік пошкоджень транспортного засобу та додавши вказані у додатку документи (а.с.8).

Згідно пояснень представника ТОВ "Старавто", страхувальник в свою чергу повідомив страховика про ДТП, яке сталося 31.03.2014р.

Таким чином, у ПрАТ "СК "Статус" виник обов'язок виплатити потерпілому страхове відшкодування.

Згідно ст. 34 Закону, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Як встановлено судом, страховиком ПрАТ "СК "Статус" було порушено умови договору та Закону, оскільки протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, тобто у термін до 17.04.2014р., страховик не направив свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Таким чином, ОСОБА_1 як потерпіла особа, правомірно уклав договір на проведення незалежної оцінки майна з СПД ОСОБА_4

Як вбачається з акту технічного стану пошкодженого автомобіля від 17.04.2014р., при його огляді 17.04.2014р. були присутні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с.17). Представник страхової компанії не з'явився.

Згідно звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданої власнику КТЗ СПД "ОСОБА_4." №19/04/2014р. від 17.04.2014р., розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження, що відповідає вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості, становить 12722,12 грн. (а.с.11). Представником ТОВ "Старавто" оцінка розміру матеріального збитку не заперечується.

Приймаючи до уваги, що розмір страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка згідно полісу №АС/7316061 становить 1000,00 грн. і яка була виплачена позивачу винною особою у повному обсязі (а.с.104), з відповідача ПрАТ "СК "Статус" підлягає стягненню страхове відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у сумі 11722,12 грн.

Питання відповідальності страховика у разі несплати ним страхової виплати регулюються спеціальною нормою - ст. 992 ЦК України, яка передбачає сплату неустойки в розмірі, встановленої договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховик (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Стаття 35 Закону встановлює, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Із заявою про настання ДТП ОСОБА_1 звернувся 02.04.2014р., що визнається судом належним зверненням потерпілої особи, оскільки повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду водій транспортного засобу, причетного до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з днянастання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надатистраховику, з яким укладено договір обов'язкового страхуванняцивільно-правової відповідальності.

В свою чергу, відповідно до положень ч.2 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк (ч.3 ст.20 Закону).

Як встановлено судом, страховик проігнорував умови договору страхування і вимоги закону щодо встановлення розміру збитків, узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на страхове відшкодування, та здійснення виплати.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідач ПрАТ "СК "Статус" отримавши копію позовної заяви, ухвали про відкриття провадження у даній справі та судову повістку на 15.10.2014р. (а.с.51), судову повістку на 05.11.2014р. (а.с.75), жодних заперечень проти позову суду не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку, щовідповідач неправомірно затримує виплату страхового відшкодування та зобов'язаний сплатити пеню визначену законом, у зв'язку з чим уточнені вимоги позову про стягнення із страхової компанії пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 01.07.2014р. по 08.12.2014р. (160 днів) у сумі 1354,12 грн.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.21 постанови "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року роз'яснив, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом достовірно встановлено, що відповідачем не виплачено страхове відшкодування відповідачу, то, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 826,94 грн. та 3% річних в сумі 167,30 грн. за період прострочення з 01.07.2014 року по 08.12.2014 року.

Розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних судом перевірений і відповідачем не спростований.

При вирішенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, пред'явлених позивачем до ТОВ "Старавто", суд виходить з того, що витрати позивача на правову допомогу при розгляді справи у сумі 1835,20 грн. не є матеріальною шкодою, завданою в результаті ДТП. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Позивач просить стягнути з ТОВ "Старавто" витрати, пов'язані з виконанням звіту про оцінку розміру матеріального збитку, у сумі 400,00 грн., які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера серія 12АААВ 923972 від 18.04.2014р. (а.с.27).

Суд за встановленими обставинами справи вважає, що вказані витрати позивача підлягають відшкодуванню ПАТ "СК "Статус", оскільки такий обов'язок страховика встановлений ст. 34 Закону. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Таким чином, у задоволенні позову про стягнення витрат, пов'язаних з виконанням звіту про оцінку розміру матеріального збитку, у сумі 400,00 грн., з ТОВ "Старавто" слід відмовити.

Також на думку суду не підлягають задоволенню вимоги позову про стягнення з ТОВ "Старавто" вартості телеграфного повідомлення у сумі 57,00 грн., оскільки вимога про їх стягнення нічим не обґрунтована та не підтверджена жодними доказами.

Щодо вимог про стягнення з ТОВ "Старавто" моральної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 23 ,1167 ЦК України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Обсяг та характер психологічних страждань потерпілого від наслідків дорожньо-транспортної пригоди у вигляді спричинення шкоди майну потерпілого визначається з урахуванням усіх істотних обставин справи в їх сукупності й повинно відповідати загальним засадам розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що з урахуванням наведених позивачем характеру та глибини його душевних страждань, пов'язаних з пошкодженням його майна внаслідок противоправних дій відповідача, а також засад розумності, виваженості та справедливості, суму відшкодування моральної шкоди слід визначити у розмірі 500,00 грн.

Таким чином, вимоги позову ОСОБА_1 до ПАТ "СК "Статус" підлягають задоволенню, з відповідача ПАТ "СК "Статус" на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування 11722,12 грн., пеня у сумі 1354,12 грн., інфляційні втрати в сумі 826,94 грн., три відсотки річних у сумі 167,30 грн., а всього 14070,48 грн.

Вимоги позову ОСОБА_1 до ТОВ "Старавто" підлягають задоволенню частково, з ТОВ "Старавто" на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у сумі 500,00 грн.

При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

На підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу адвоката, позивач надав договір-доручення про надання правової допомоги від 28.04.2014р., укладений з адвокатом ОСОБА_5, згідно п.5.1 якого вартість послуг 1 години праці становить 458,80 грн. (згідно із Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"), вартість складання кожного процесуального документа не може бути меншою, ніж 1 година праці. Відповідно до п. 5.3 цього договору оплата за надані правові послуги здійснюється шляхом переказу відповідної суми коштів у безготівковій формі на банківський рахунок фізичної особи-підприємця в день підписання акту приймання-передавання послуг (а.с.37).

Також суду надано акт виконаних робіт №1 від 28.04.2014р., згідно якого виконавець за договором-дорученням про надання правової допомоги від 28.04.2014р. надав позивачу ряд юридичних послуг загальною вартістю 1948,80 грн.

Між тим, вимоги про стягнення цих витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки ні позивачем, ні його представником ОСОБА_5 не надано суду доказів, що ці послуги були оплачені позивачем у порядку, визначеному договором, або у будь-якому іншому порядку, тобто, що позивач поніс витрати на правову допомогу.

Щодо стягнення судового збору, то при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом було відстрочено питання про оплату судового збору позивачем до ухвалення рішення.

Оскільки в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК).

Згідно уточненої позовної заяви, ціна позову становить 26362,68 грн., між тим, оскільки до ціни позову включено розмір витрат позивача на правову допомогу при розгляді справи у сумі 1835,20 грн., які не можуть стягуватися як збитки і входити до складу ціни позову, то фактично ціна пред'явленого позивачем позову становить 24527,48 грн. Судом задоволено позов частково, на загальну суму 14570,48 грн. Таким чином, розмір судового збору повинен бути сплачений у розмірі 243,60 грн., який підлягає стягненню в дохід держави окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з ПАТ "СК "Статус" підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 235,25 грн., з ТОВ "Старавто" підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 08,35 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус", Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто", третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження, у сумі 11722,12 грн., пеню у сумі 1354,12 грн., інфляційні втрати в сумі 826,94 грн., три відсотки річних у сумі 167,30 грн., а всього 14070,48 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 500,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" на користь держави судовий збір у сумі 235,25 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто" на користь держави судовий збір у сумі 08,35 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.