РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кротінова В.О.,

при секретарі Яцканич А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні міського суду в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичному шлюбі та розподіл сумісно нажитого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому зазначила, що 14.12.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, до цього часу вони фактично проживали однією родиною, вели спільне господарство на протязі року. Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах та за чотири дні до укладання шлюбу 10.12.2012 року ними було нажито сумісне майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м.Селидове, м.Гірник, вул..Советська(Радянська)АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат загальною площею 44,1 кв.м. та житловою площею 25,6 кв.м., вартістю 34160,00 грн., яке по правовстановлюючим документам належить відповідачу, що позбавляє її можливості розпоряджатись своєю часткою майна на власний розсуд. Просить суд, визнати факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 2011 року до укладання шлюбу 14 грудня 2012 року її з відповідачем; визнати сумісно нажитим майном: квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м.Селидове, м.Гірник, вул..Советська(Радянська)АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат загальною площею 44,1 кв.м. та житловою площею 25,6 кв.м., вартістю 34160,00 грн.; розподілити спільне майно, визнавши за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м.Селидове, м.Гірник, вул..Советська(Радянська)АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат загальною площею 44,1 кв.м. та житловою площею 25,6 кв.м., вартістю 34160,00 грн.; стягнути з неї на користь відповідача половину вартості спільно нажитого майна у загальній сумі 17080,00 грн.

Позивач в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на стягненні судового збору з відповідача не наполягає.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність та зазначив, що до розгляду справи в суді ним було отримано від позивача половину вартості спільно нажитого майна у загальній сумі 17080 грн.

Дослідивши надані докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

10.12.2012 року ОСОБА_2 придбав у власність квартиру за адресою: Донецька область, м.Селидове, м.Гірник, вул..Советська(Радянська)АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат загальною площею 44,1 кв.м. та житловою площею 25,6 кв.м., вартістю 34160,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10.12.2012 року, посвідченим державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори(а.с.11).

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 305645, виданого виконкомом Гірницької міської ради м.Селидове Донецької області 14.12.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Адаменко»(а.с.10); 31.05.2013 року у них народилась донька ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 530788, виданим виконкомом Гірницької міської ради м.Селидове Донецької області(а.с.9).

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст..74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає, що позивачем доведено той факт, та не заперечувалось відповідачем, що сторони фактично проживали однією родиною з 2011 року без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах ними було нажито сумісне майно квартира за адресою: Донецька область, м.Селидове, м.Гірник, вул..Советська(Радянська)АДРЕСА_1, яка по правовстановлюючим документам належить відповідачу, але фактично належить їм на праві спільної сумісної власності.

До судового розгляду сторони дійшли згоди, що квартира, яка належить їм на праві спільної сумісної власності визнається за позивачкою, а вона сплачує відповідачу половину вартості квартири.

Судом встановлено, що до судового розгляду справи, позивачка виплатила відповідачу половину вартості квартири, тому ця компенсація судом з неї не стягується за вказаним рішенням. Вона просила не стягувати судовий збір з відповідача, який сплатила при подачі позову до суду.

Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст.. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст..ст.60,70,74 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 3,11,30,57,60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичному шлюбі та розподіл сумісно нажитого майна - задовольнити частково.

Визнати факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 2011 року до укладання шлюбу 14 грудня 2012 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати сумісно нажитим майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2: квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м.Селидове, м.Гірник, вул..Советська(Радянська)АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат загальною площею 44,1 кв.м. та житловою площею 25,6 кв.м., вартістю 34160,00 грн.

Розподілити спільне майно, визнавши за ОСОБА_1право власності на квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м.Селидове, м.Гірник, вул..Советська(Радянська)АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат загальною площею 44,1 кв.м. та житловою площею 25,6 кв.м., вартістю 34160,00 грн. без виплати компенсації в сумі 17080,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя