АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року про відмову в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, відповідач ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою та просить ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення її заяви про відстрочку виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21.10.2013 року.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що підставою для її звернення до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21.10.2013 року стала та обставина, що вона є матір'ю двох неповнолітніх дітей, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме: до 21.11.2016 року, а тому не отримує жодних доходів, окрім виплат на утримання дітей. Чоловік ОСОБА_5 до березня 2014 року фактично працював в Автономній республіці Крим, а на даний час є переселенцем з окупованої території та тимчасово безробітним. У зв'язку з тим, що її сім»я перебуває у скрутному фінансовому становищі, то є підстави для відстрочення виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21.10.2013 року. Проте, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд 1-ї інстанції не врахував дані обставини справи та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення її зави про відстрочку виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21.10.2013 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що вони є безпідставними, а ухвала суду 1-ї інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 5379,69 грн. та судові витрати в сумі 214,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було відхилено, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року залишено без змін.

13 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про відстрочку виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21.10.2013 року до 21.11.2016 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Постановляючи дану ухвалу, суд 1-ї інстанції керувався ст. 373 ЦПК України та виходив з того, що заява ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди є необґрунтованою і підстав для її задоволення немає.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам закону.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами Іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вказані ОСОБА_3 в заяві про відстрочку виконання рішення суду обставини, в розумінні ст.373 ЦПК України, не є винятковими та такими, що дають підстави для відстрочення виконання рішення суду, оскільки сама по собі наявність у заявниці двох неповнолітніх дітей та перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не свідчать про те, що у неї відсутня можливість виконати рішення суду.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, що утруднюють виконання рішення, покладається саме на заявника, як на заінтересовану особу.

ОСОБА_3 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у неї відсутнє будь-яке майне, за рахунок якого може бути проведене виконання рішення суду для задоволення вимог стягувача.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні заявника знаходяться двоє неповнолітніх дітей, не є підтвердженням обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) в розумінні ст. 373 ЦПК України, а тому не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта про те, що суд 1-ї інстанції фактично не вдавався до оцінки доказів наявних у даній справі та не здійснював аналізу фактичних обставин справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд 1-ї інстанції дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін та дав їм належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: