АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/153/15 Справа № 207/5629/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скиба С. А. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

11 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 серпня 2014 по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Груп" про розірвання трудового договору, видачу трудової книжки та довідки про заробітну плату, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, моральної шкоди, компенсації за невикористану відпустку, стягнення заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки та вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в які просить скасувати рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.08.2014 року та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, посилаючись на те, рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, позивачка вважає, що суд неповно встановив обставини по справі, які мають значення для справи, неправильно дослідив та оцінив докази подані сторонами / т. 3 а. с. 32-42 /.

Зазначеним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.08.2014 року позивні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Суд зобов'язав ТОВ «Сіті Транспорт Груп» видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату .

Також, суд стягнув з ТОВ «Сіті Транспорт Груп» на користь ОСОБА_2 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Суд стягнув з ТОВ «Сіті Транспорт Груп» судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. / т. 3 а. с. 27-29 /.

Судом встановлено, що в грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Сіті Транспорт Груп», який нею неодноразово уточнювався та доповнювався під час розгляду справи в суді першої інстанції, де просила розірвати безстроковий трудовий договір з відповідачем з 27.11.2013 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, зобов'язати відповідача видати належний чином оформлену трудову книжку та довідку про заробітну плату, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі 8524,30 грн., вихідну допомогу в розмірі 5442, 42 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1736,62 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, стягнути з відповідача заробітну плату за час затримки видачі трудової книжки та вимушеного прогулу з 2.12. 2013 року по 27.08.2014 року в сумі 19073,44 грн. / т. 1 а. с. 2-7, 47-50; т. 2 а. с. 161-165 /.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді бухгалтера Відокремленого структурного підрозділу ТОВ «Сіті Транспорт Груп» з 1.02.2013 року /т. 2 а. с. 21/, а наказом від 27.11.2013 року позивачка звільнена з роботи по п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул 07.11.2013 року без поважної причини / т. 2 а. с. 22 /.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про звільнення її з роботи по ч. 3 ст. 38 КЗпП України, яка нею була відправлена 28.11.2013 року відповідачу поштою та отримана відповідачем 02.12.2013 року / а. с. 10-11,12,13 /.

Отже на момент звернення до відповідача з заявою про звільнення з роботи по ч. 3 ст. 38 КЗпП України позивачка уже була звільнена по п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Суд першої прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо розірвання безстрокового трудового договору з відповідачем з 27.11.2013 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, на підставі її заяви ---------- не підлягають задоволенню. Трудовий договір розірвано і ОСОБА_2 вибраний спосіб захисту своїх прав не у відповідності зі ст. 4 ЦПК України.

Якщо позивачка вважає звільнення незаконним, то має можливість звернутися з позовною заявою про поновлення на роботі або зміну формулювання звільнення.

Оскільки звільнення позивачки відбулося не на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, тому не підлягають і задоволенню позовні вимоги про виплату вихідної допомоги на підставі ст. 44 КЗпП України.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача видати належним чином оформлену трудову книжку та довідку про заробітну плату, то в цій частині видачі довідки про заробітну плату позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, передбачені ст. 116 цього Кодексу .

Згідно п. 4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Трудова книжка направлена поштою позивачці 13.12.2013 року та отримана нею особисто 08.01.2014 року /т. 2 а. с. 174 - 177/, тому також не підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У своїй заяві позивачка ОСОБА_2 просила видати їй довідку про заробітну плату, але ТОВ «Сіті Транспорт Груп» не надало суду відомостей про видачу позивачці такої довідки /т. 1 а. с. 10-11/. Таким чином, відповідачем були порушені вимоги ст. 49 КЗпП України, а тому слід зобов'язати відповідача видати позивачці довідку про заробітну плату.

У зв'язку з невидачею довідки про заробітну плату позивачці нанесено моральну шкоду, тому що вона не має можливості оформити субсидію, влаштуватися на роботу, стати на облік у центрі зайнятості населення. Позивачка страждає, нервує, відчуває занепокоєння, стрес шкодить її здоров'ю.

Суд першої інстанції вважає необхідне з урахуванням характеру та ступеню душевних страждань позивачки, їх тривалості, стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.

ТОВ «Сіті Транспорт Груп» надані письмові докази повного погашення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не підлягають задоволенню /т. 2 а. с. 27-52/.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, позивні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню в силу ст.ст. 38,40,44,47,49,116,235,2371 КЗпП України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в силу ст.ст. 38,40,44,47,49,116,235,2371 КЗпП України.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивачки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: