Справа № 171/3153/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"14" січня 2015 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Хоруженко Н.В.,

при секретарі - Ровній Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Реєстраційна служба Апостолівського РУЮ Дніпропетровської області про встановлення факту належності документу, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 06.10.1958 року його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_3 батько помер, а мати після цього склала на ім'я заявника заповіт, за яким все майно заповіла йому. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати. Інших спадкоємців не має, тому заявник є єдиним спадкоємцем майна після смерті батьків. Після смерті матері заявник отримав свідоцтво про право на спадщину за її заповітом, за яким житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 належить заявнику. На час оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом матері у державного нотаріусу Апостолівської державної нотаріальної контори Штефан В.В , а саме 24.09.1992 року заявник не звернув уваги на правильність написання свого прізвища. Однак коли заявник звернувся до Реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області з вказаним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, для використання свого права власності, було встановлено, що прізвища як його так і матері в цьому документі написано з допущенням помилок, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_5, а також ОСОБА_3, що перешкоджає заявнику використовувати власність на свій розсуд. За паспортом серії НОМЕР_1, виданим 10 червня 1999 року Апостолівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області заявника особисті дані зазначено - ОСОБА_1. Різниця у написані прізвищ у одну літеру при складанні документів, є наслідком довільного перекладу прізвища з російської, якою було складено усі документи за часів СРСР, на українську мову, з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою. Для відновлення свого права заявник вимушений звернутись до суду з позовом про встановлення факту належності саме йому виданого 24.09.1992 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Заявник до суду не з'явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Реєстраційна служба Апостолівського РУЮ Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив справу слухати у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 234 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факті, що мають юридичне значення.

За паспортом серії НОМЕР_1, виданим 10 червня 1999 року Апостолівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області заявника особисті дані зазначено - ОСОБА_1.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 970756 від 10.09.2008 року, встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1750 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, земельна ділянка виділена для ведення особистого селянського господарства.

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.1992 року, встановлено, що спадкоємцем після смерті мовою оригіналу (рос.) ОСОБА_5 є ОСОБА_6.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 17825137 від 09.12.2014 року, заявнику відмовлено у державній реєстрації права власності, у зв'язку з тим, що документи подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам, та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: в поданому свідоцтві про право власності на спадщину за заповітом від 24.09.19992 року, наявні розбіжності в прізвищі спадкоємця, між правовстановчим документом та документом що посвідчує заявника.

З письмових пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8, встановлено, що вони проживають в с. Память Ілліча, та підтверджують той факт, що після смерті батьків заявника, будинок у якому проживали померлі батьки, перейшов у спадок ОСОБА_9, який і проживає в ньому по теперішній час.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові цієї особи, зазначені у паспорті.

У сукупності, ці обставини свідчать, що що свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_5, видане 24.09.1992 року Апостолівською державною нотаріальною конторою стосується і належить саме - ОСОБА_1.

Тому на підставі зазначеного, суд вважає, що заяву ОСОБА_10 слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 214, 215, 235, 256, 259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_5, видане 24.09.1992 року Апостолівською державною нотаріальною конторою.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Хоруженко