Справа 206/150/15-ц
Провадження 2/206/222/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 06 вересня 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2013 року. Від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В грудні 2012 року відповідач будучи у нетверезому стані вигнав її разом з її малолітньою донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири, де вони проживали, і з цього часу вона з малолітньою донькою проживала в орендованій квартирі, а син ОСОБА_3 залишався проживати з батьком. Відповідач вихованням сина не займався, його навчанням, здоров'ям не цікавився. Син протягом шести місяців пропускав уроки, внаслідок чого він не засвоїв навчальну програму за цей період та не здав відповідні заліки. Відповідач постійно ображає сина, принижує його тому, що він спілкується позивачем. ОСОБА_2 постійно увечері пиячив, вчиняв п'яні свари, кричав на сина, примушував сина відректися від матері, називаючи матір образливими словами, чим травмував дитячу психіку. Такого ставлення до себе син не витримав, і в грудні 2014 року переїхав проживати до неї. Вона виховує та утримує ще малолітню дитину, тому запропонувала відповідачу добровільно виплачувати гроші на утримання сина. Але він відмовився, повідомив сина про те, що він грошей у добровільному порядку виплачувати їй не буде, тобто відмовляється виконувати свої обов'язки батька. За орендовану квартиру вона платить 2500 гривень щомісяця. Відповідач має можливість у розмірі, встановленому законом, надавати грошову допомогу їй на утримання сина для забезпечення його відповідним харчуванням та для соціального та фізичного розвитку. Відрахування аліментів на дитину за ініціативою відповідача за його місцем роботи не проводиться. Договору про сплату аліментів на сина вони не укладали. Відповідач працює начальником служби безпеки Товариства «Майстер -ЗБК -Україна» і отримує 5 000 гривень заробітну плату щомісячно. Крім того, ОСОБА_2 отримує щомісячно військову пенсію, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина у твердій грошовій сумі. Вона одинока матір, не одружена, має ще одну дитину - малолітню дочку ОСОБА_4 2012 року народження, працює начальником відділу «Дніпропетровський Автоцентр на Калиновій» і отримує заробітну плату в розмірі 4000 гривень щомісяця, яка замала, щоб утримувати двох дітей. На дочку аліментів не одержує. Отже, на утримання дитини відповідач повинен сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі з урахування встановленого розміру прожиткового мінімуму на сина в сумі 1000 гривень, яка є доцільною.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 гривень, починаючи стягнення з дня подачі позову до досягнення ним повноліття, з подальшою індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року, допустивши негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць (а.с.1-3).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначила, що не має необхідності витребувати з роботи відповідача довідку.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив стягнути аліменти в мінімальному розміру аліментів. Пояснив, що він є інвалідом третьої групи, пенсіонер. Наразі не працює.

Також 05 лютого 2015 року відповідачем надані до суду письмові заперечення проти позову які він обґрунтовує тим, що з 06.09.1997 р. він перебував у шлюбі з позивачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3. Перебуваючи у шлюбних відносинах с позивачем ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася, як він вважав його донька - ОСОБА_4. Лише у 2013 р. він довідався від ОСОБА_1, що вона має сумнів щодо його батьківства щодо ОСОБА_4. Так 21.02.2013р. ОСОБА_1 подала позов про оспорювання батьківства. Рішенням Самарського районного суду від 08.08.2013р. по справі № 206/1189/13-ц: задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Виключено відомості про ОСОБА_2 як батька дитини ОСОБА_4, з актового запису про її народження № 594 від 28 вересня 2012 року, зробленого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Задоволено позовні вимоги ОСОБА_9 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. Визнано ОСОБА_9, батьком дитини ОСОБА_4. Крім того ОСОБА_1, посилаючись на це рішення Самарського районного суду подала позов про розірвання шлюбу. Рішенням Самарського районного суду позов задоволено. Причиною розірвання шлюбу є подружня зрада ОСОБА_1, а не будь-які його дії, про які безпідставно та без будь-яких доказів зазначені позивачем у своїй позовній заяві про стягнення аліментів. Також зазначає, що його син (не дивлячись, що з 2013 р. його мати проживала окремо) весь час проживав разом з ним і лише піддавшись на вмовляння матері перейшов в кінці грудня 2014 р. жити до неї.

Щодо твердження позивача про відмову виплачувати їй аліменти на утримання сина, то такої відмови не було оскільки він, як батько, добросовісно виконує свої обов'язки по утриманню дитини, - ОСОБА_3 завжди був забезпечений ним одягом, взуттям, їжею та кишеньковими грошима; добре навчається у навчальному закладі. Звісно дитина переживала через подружню зраду своєї матері, у зв'язку з чим були деякі проблеми з навчанням, однак на теперішній час проблем не було.

Стосовно позовних вимог про стягнення з нього аліментів у твердій сумі в розмірі 1000,00 грн. зазначає, Законом України "Про державний бюджет на 2015р." затверджено на 2015 рік прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286,00 гривень. Таким чином мінімальний розмір аліментів має бути - 385, 80 грн. Розмір аліментів у твердій сумі визначається судом відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, - Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також; за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, позивач має довести відповідними належними доказами про наявність підстав визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі; зазначені у позовній заяві доводи щодо отримання ним заробітної плати у розмірі 5000,00 грн. є голослівними, оскільки з 31.01.2014 р. він не працює, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці; на сьогоднішній день дохід він отримує лише з призначеної державою пенсії в розмірі 1659,33 грн., що підтверджується довідкою про доходи пенсіонера. За ці кошти він утримує себе та дитину. Іншого заробітку не має, оскільки в умовах економічної кризи та з урахуванням інвалідності не має можливості знайти роботу. Крім того, на сьогоднішній час, він піклується про своїх непрацездатних батьків-пенсіонерів. Законом України "Про державний бюджет на 2015р." затверджено на 2015 рік прожитковий мінімум на одну особу: з 1 січня - 1176,00 гривень. Таким чином, задоволення судом позовних вимог про стягнення з нього аліментів в розмірі 1000,00 грн. залишить йому на існування лише 659,33 грн., що значно менше прожиткового мінімуму та призведе до порушення його права передбаченого ст. 48 Конституції України, відповідно якої - "Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло". Викладені у позовній заяві доводи неможливості утримувати дитину позивачем спростовуються тим, що вона працює. Крім того, проживає з батьком малолітньої дитини, який звісно не сплачує аліменти на дитину оскільки фактично здійснює її утримання. Зазначене підтверджується тим фактом, що до нього позивач звернулася з позовною заявою через два тижні після того як син став жити з нею разом. Доводи позивача про оренду квартири за 2500,00 грн. також не підтверджені відповідними доказами, а тому не можуть бути підставою для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн., однак не заперечує щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в розмірі 352,80 грн. щомісячно (а.с.17-19).

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, актовий запис № 1011 (а.с.4).

Відповідно до довідки про середню заробітну плату № 163 від 05.01.2015 року ОСОБА_1 працює в ТОВ "Дніпропетровський Автоцентр на Калиновій" середньоденна заробітна плата становить 258,72грн. З січня - листопад отримала 50 451,10грн. (а.с.5).

04 грудня 2013 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська, яке набрало законної сили 28.01.2014 року, шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстрований 6 вересня 1997 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 670 - розірвано (а.с.16).

08 серпня 2013 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_9 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батьківство - задоволено. Виключено відомості про ОСОБА_2 як батька дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з актового запису про її народження № 594 від 28 вересня 2012 року, зробленого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Позовні вимоги ОСОБА_9 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження - задоволено. Визнано ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Судові витрати віднесено на рахунок позивача. Дане рішення є підставою для внесення компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану змін до актового запису за № 594 від 28 вересня 2012 року про народження ОСОБА_4, де в графі "батько" замість "ОСОБА_2" записати "ОСОБА_9" і видати нове свідоцтво про народження (а.с.22-24).

Відповідно до трудової книжки відповідача ОСОБА_2 від 07.06.1982р. він наразі не працює, 31.01.2014р. звільнений за згодою сторін (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером з 10 лютого 2005 року, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 22 лютого 2005 року (а.с.26).

З довідки про доходи пенсіонера від 05.02.2015р. № 556 ОСОБА_2 отримує пенсію за вислугу років у розмірі 1659,3,3грн. на місяць (а.с.27).

З витягу із акту огляду у МСЕК № 395722 та довідки № 006853 ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи з 2004 року до 01 січня 2006 року (а.с.28).

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а саме, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».

Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивач не надав в судовому засіданні обґрунтування зазначеного ним розміру аліментів, відповідач не погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00грн., а визнав позов частково на 352,80грн.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що обов'язок утримання сина покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в частці від доходу щомісячно. Такий висновок суду заснований передусім на тому, що відповідач не працює, а отримує пенсію, яка є стабільним платежем, внаслідок чого його доходи фіксовані, і слід визначити аліменти у частці, достатній для матеріального утримання дитини з урахуванням доходів позивача, видатків відповідача.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Керуючись ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2) на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку та інших доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнення аліментів здійснювати із 14 січня 2015 року і до повноліття дитини.

Судове рішення допустити до негайного виконання у розмірі платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) судовий збір на прибуток держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков