Справа № 333/7340/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г. секретаря Мінаєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом.

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась позивач з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказала, що 21 липня 1988 року померла бабуся позивача - ОСОБА_3, якій на праві особистої приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 грудня 1969 року належав жилий будинок № 30/23 по вул. Керченській/Молдавській у м. Запоріжжі.

Діти, спадкоємці першої черги - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до Шостої державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу та 03.02.1989 року ОСОБА_4 було видано підтверджується свідоцтво про право на спадщину. ОСОБА_2 свідоцтво не отримувала, мала намір відмовитися від спадщини на користь своєї сестри - ОСОБА_4 але нотаріус, через сплив шестимісячного терміну, передбаченого ст.553 ЦК УРСР відмовив у прийняття заяви про відмову від спадщини.

Незважаючи на подання заяви про прийняття спадщини, відповідач не мала наміру, тому й не отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом до теперішнього часу, крім того не зверталася до суд з приводу встановлення факту того, що заповіт складено саме на її користь, так як її прізвище у ньому зазначено «Рябіна».

Мами позивача фактично прийняла спадщину у вигляді всього будинку, проживала в успадкованому будинку до часу смерті, утримувала його все життя, здійснюючи поточні та капітальні ремонти.

12 липня 2005 року померла ОСОБА_4. їй на праві приватної власності належала 1/2 частина жилого будинку № 30/23 по вул. Керченській/Молдавській у м. Запоріжжі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03 лютого 1989 року та інша ? частина цього ж жилого будинку, від якого на її користь відмовилася її сестра - ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом.

Таким чином, після смерті мами відкрилася спадщина на весь жилий будинок № 30/23 по вул. Керченській/Молдавській у м. Запоріжжі.

11 січня 2006 року позивач звернулася до Шостої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою нотаріуса від 27.08.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що ОСОБА_4 належала лише ? частині спірного майна, а не будинок в цілому.

З цих підстав позивач вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на все спадкове майно.

Представник позивача та позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за її відсутності вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Суд, вивчивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

21 липня 1988 року померла бабуся позивача - ОСОБА_3, якій на праві особистої приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 грудня 1969 року належав жилий будинок № 30/23 по вул. Керченській/Молдавській у м. Запоріжжі. (а.с. 48-76)

Діти, спадкоємці першої черги - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до Шостої державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу та 03.02.1989 року ОСОБА_4 було видано підтверджується свідоцтво про право на спадщину. ОСОБА_2 свідоцтво не отримувала, мала намір відмовитися від спадщини на користь своєї сестри - ОСОБА_4 але нотаріус, через сплив шестимісячного терміну, передбаченого ст.553 ЦК УРСР відмовив у прийняття заяви про відмову від спадщини.

Незважаючи на подання заяви про прийняття спадщини, відповідач не мала наміру, тому й не отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом до теперішнього часу, крім того не зверталася до суд з приводу встановлення факту того, що заповіт складено саме на її користь, так як її прізвище у ньому зазначено «Рябіна».

Мама позивача фактично прийняла спадщину у вигляді всього будинку, проживала в успадкованому будинку до часу смерті, утримувала його все життя, здійснюючи поточні та капітальні ремонти.

12 липня 2005 року померла ОСОБА_4. їй на праві приватної власності належала 1/2 частина жилого будинку № 30/23 по вул. Керченській/Молдавській у м. Запоріжжі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03 лютого 1989 року та інша ? частина цього ж жилого будинку, від якого на її користь відмовилася її сестра - ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом. Таким чином, після смерті мами відкрилася спадщина на весь жилий будинок № 30/23 по вул. Керченській/Молдавській у м. Запоріжжі. 11 січня 2006 року позивач звернулася до Шостої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою нотаріуса від 27.08.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що ОСОБА_4 належала лише ? частині спірного майна, а не будинок в цілому. (а.с. 12-46)

Крім вище викладеного відповідачем було надано нотаріально посвідчену відмову від спірного майна.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР, який діяв на той час передбачалося, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Як передбачено ст.554 ЦК УРСР, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли спадкоємець відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця, держави чи державної, кооперативної або іншої громадської організації (стаття 553 цього Кодексу) або коли замість спадкоємця, який відпав, призначено іншого спадкоємця (підпризначення спадкоємця - стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до спи 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Яке стало відомо зі спадкової справи, мама склала заповіт на моє імя, тому спадкування відбулося за заповітом.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 208, 213-215 ЦПК, ст. 1217, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 528, 534, 553 554 ЦК УРСР суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на жилий будинок № 30/23 по вул. Керченській/Молдавській у м. Запоріжжі у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця, ОСОБА_4, яка померла 12 липня 2005 року .

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко