Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 325/567/15 Головуючий у 1 інстанції: Діоба Г.О.
№ провадження 22-ц778/4731/15 Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М. С.,

Каракуша К.В.,

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Приазовська районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Приазовська районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування .

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6.

На момент смерті її матері належало на праві власності нерухоме майно, а саме: 1/2 частина житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1

Зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги, також до спадкоємців першої черги належить її рідний брат - відповідач по справі.

У визначений законом строк вона звернулась до державної нотаріальної контори заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після сперті матері.

На сьогоднішній день виникла гостра необхідність оформлення правовстановлюючих документів на спадкову частину житлового будинку на її ім'я, тому що це єдине житло, де вона має можливість законного проживання, після втрати квартири, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України в районі проведення антитерористичної операції, а зараз підконтрольна ДНР.

З 04 вересня 2014 року вона взята на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та має статус переселенця.

В січні 2015 року вона звернулась до Приазовської районного державної нотаріальної контори Запорізької області з проханням оформити спадщину на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належала її матері та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину вказаного житлового будинку.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 житлового будинку їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Зазначає, що через перешкоди відповідача у наданні оригіналів правовстановлюючих документів нотаріусу для вчинення нотаріальних дій, вона як спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В судове засідання суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_3 не зв"явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторони не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин.

З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом.

При вирішенні спору суд виходив з положень статті 392 ЦК України, якою встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та послався на статті 1216-1220 ЦК України якими визначені: поняття спадщини; види спадкування; відкриття спадщини.

Також судом до правовідносин, які мають місце в даній справі застосовано приписи статей 525, 548, 549 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року), час відкриття спадщини, та визначено порядок подання заяви про спадщину і строки для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.07.2014р.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.1994р., яке зареєстровано в реєстрі за № 53, та реєстраційного свідоцтва Мелітопольського міжміського бюро технічної інвентаризації від 22.02.1994 року, записаного в реєстрову книгу № 8 за реєстровим № 1490, наявних в матеріалах інвентарної справи комунального підприємства "Нерухомість-П" Приазовської районної ради, померлій ОСОБА_6 на праві власності належала 1/2 частина житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

З довідки Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області № 899 від 25.07.2014 року та з матеріалів спадкової справи № 594, відкритої 21.09.2000р. після смерті ОСОБА_6, вбачається, що спадкоємцями першої черги є донька ОСОБА_4, позивач у справі, та син ОСОБА_3, відповідач у справі.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до Приазовської державної нотаріальної контори позивач ОСОБА_4 звернулась 21 вересня 2000 року, тобто у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року) прийняла спадщину

Вищезазначені обставини відповідачем не оспорюються.

Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 03.01.2015р. у зв"язку з ненаданням нотаріусу документів, які б підтверджували право власності померлої на нерухоме майно, державний нотаріус Приазовської районної державної нотаріальної контори Шевченко С.О. відмовив позивачці в оформленні спадщини на вищезазначений будинок та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1, які підтверджують право власності померлої ОСОБА_6, знаходяться у відповідача, які надавати позивачці особисто він наміру не має і питання оформлення права на спадкове майно позивачкою в судовому порядку для нього є принциповим.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_4, суд виходив з того, що позивач звернулася до нотаріальної контори 21.09.2000 року у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України ( в ред.1963 року), тобто, прийняла спадщину.

Одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивачка не має можливості у зв"язку з відсутністю особисто у неї і через це не можливістю надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, що стало підставою для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії.

Визнавши за ОСОБА_4 право власності на нерухоме спадкове майно, суд дійшов обгрунтованого висновку, що права ОСОБА_4, як власника спадкового нерухомого майна, у якої відсутні документи на нього, підлягають захистові саме у відповідності до вимог статті 392 ЦК України.

При дослідженні доказів та доводів відповідача судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: