АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», яка подана представником БУЗІНСЬКИМ Андрієм Васильовичем, на ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року про повернення позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

встановила:

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року позовну заяву ПрАТ «Просто-страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача ПрАТ «Просто-страхування» Бузінський А.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вказував, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву позивачеві для подання до належного суду, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України у разі неможливості встановити зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, суд повинен був вирішити питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті ДТП, позивач ПрАТ «Просто-страхування» зазначив адресу місця проживання відповідача: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суддя виходив з того, що за результатами отриманої від Адресного бюро м. Києва інформації відповідач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але за рішенням суду 16.12.2014 року - знятий з реєстрації. Оскільки позивачем до позовної заяви не додано доказів на підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, який не зареєстрований у Голосіївському районі м. Києва, суд вважав, що справа Голосіївському районному суду м. Києва не підсудна.

Проте з вказаними висновками колегія суддів не погоджується, оскільки висновки суду є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного заняття (роботи).

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу, якоювстановлено, що заява повертається позивачу, коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Таким чином, у випадку, коли встановити зареєстроване місце проживання особи не виявилося можливим, суд має вирішити питання про відкриття провадження у справі, при цьому подальше повідомлення особи, місце проживання якої не встановлено, відбувається через оголошення у пресі.

Як вбачається з матеріалів справи, судом було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві з метою перевірити інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві від 06.08.2015 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але знятий з реєстраційного обліку 16.12.2014 року на підставі рішення суду.

Таким чином, в матеріалах справи наявна інформація про останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва.

Отже, у разі відсутності інших даних про реєстрацію місця проживання (перебування) ОСОБА_3 ПрАТ «Просто-страхування» вправі звернутись до Голосіївського районного суду м. Києва за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Статтею 115 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Проте, вказуючи про повернення позовної заяви, суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив, який суд є належним, та до якого суду слід звернутись позивачу.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч. 14 ст. 110 ЦПК). Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Таким чином, ухвала судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.08.2015 року постановлена з порушенням вимог процесуального закону, тому ухвалу необхідно скасувати, а питання щодо відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» - задовольнити.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року - скасувати, питання щодо відкриття провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: