АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року УПФ України в Деснянському районі м. Києва звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що УПФ України в Деснянському районі м. Києва під час інвентаризації пенсійних справ було виявлено відсутність рішення апеляційної інстанції у справах, по яких здійснено перерахунок пенсії на підставі рішень суду про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після отримання вказаного рішення апеляційного суду було виявлено, що рішення суду першої інстанції скасовано, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову про зобов'язання УПФ України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь надміру виплачені за період з 13 березня 2014 року по 31 травня 2014 року кошти у сумі 841,86 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в Деснянському районі м. Києва, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на

_________________________________________________

Справа № 754/21025/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5881/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

користь позивача надміру сплачену пенсію у розмірі 841,86 грн.

Апелянт, зокрема, посилається на те, що суд помилково не врахував тієї обставини, що виплата пенсії проводилася позивачем на підставі рішення суду, тобто не добровільно.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Представник УПФ України в Деснянському районі м. Києва, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з пояснень сторін, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перебуває на обліку в УПФ України в Деснянському районі м. Києва.

Відповідно до листа ГУ ПФ України в м. Києві № 920 від 14 травня 2014 року, за період з 13 березня 2014 року по 31 травня 2014 року відповідачу було переплачено пенсію у розмірі 841,86 грн. Переплата виникла внаслідок перерахунку у зв'язку зі скасуванням відповідного рішення суду (а.с. 6).

З матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_2 4 листопада 2014 року була надіслана вимога про добровільне повернення суми надміру сплачених за вказаний період коштів у розмірі 841,86 грн. (а.с. 5, 7).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не було доведено наявності таких підстав для повернення коштів, як рахункова помилка або недобросовісність з боку пенсіонера.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2 до УПФ України в Деснянському районі м. Києва задоволено, визнано дії управління неправомірними та зобов'язано здійснити перерахунок пенсії (а.с. 8).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року вказану постанову скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 до УПФ України в Деснянському районі м. Києва відмовлено (а.с. 9-10).

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно та зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Зі змісту ст. 1215 ЦК України вбачається, що надміру виплачені суми, у тому числі пенсії, повинні бути повернені, якщо їх виплата стала результатом рахункової помилки (наявність якої має бути доведена позивачем) або несумлінності одержувача.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про безпідставність позовних вимог УПФ України в Деснянському районі м. Києва, оскільки жодної з передбачених

ст. 1215 ЦК України підстав для повернення безпідставно набутих коштів в діях сторін не вбачається.

Доводи апелянта з приводу того, що переплата пенсії відбулася з причин відсутності постанови апеляційного суду, якою скасована постанова суду першої інстанції про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, оскільки ОСОБА_2, в порушення передбаченого законом обов'язку, не повідомила позивача про існування такого рішення суду, є необґрунтованими з огляду на таке.

З письмової претензії позивача, адресованої ОСОБА_2, вбачається, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року отримана позивачем 13 березня 2014 року.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

На підставі пояснень сторін судом встановлено, що відповідач зазначену постанову не отримувала.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позовні вимоги обґрунтовані відсутністю вказаного рішення суду апеляційної інстанції у період, який починається саме з 13 березня 2014 року, тобто з дня отримання управлінням вказаного рішення суду апеляційної інстанції.

При цьому позивачем не було надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження рахункової помилки внаслідок відсутності рішення суду, а також факту недобросовісності чи зловживання з боку відповідача, що стало підставою одержання нею надміру сплаченої суми пенсії.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову про стягнення коштів не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко