Справа № 376/2571/14ц Головуючий у І інстанції Ярошенко С.М.
Провадження № 22-ц/780/4035/15 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 53 08.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Волохова Л.А., Коцюрби О.П.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Державного підприємства «Київпассервіс» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Київпассервіс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до Державного підприємства «Київпассервіс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 21 квітня 2005 року відповідно до наказу №23-ос від 21 квітня 2005 року по Державному підприємству «Київпассервіс» була прийнята на посаду начальника АС «Сквира» Державного підприємства «Київпассервіс».

01 квітня 2011 року у зв'язку зі зміною назви посади, на якій вона працювала, на підставі наказу №175-ос по Державному підприємству «Київпассервіс» її було переведено на посаду начальника станції АС «Сквира».

Від 12 серпня 2014 року відповідно до наказу №363-ос у зв'язку з грубим порушенням трудових обов'язків її (позивачку) було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, проте належним чином завірена копія зазначеного наказу та належно оформлена трудова книжка їй не видавалися, і не було проведено розрахунок у строки, встановлені ст.116 КЗпП України. Підставою звільнення слугував акт від 11 серпня 2014 року про результати проведення додаткової перевірки АС «Сквира».

В зазначеному акті вказано, що під час проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей виявилося, що відсутня будівля туалету або його зруйнованих частин, згідно яких можливо було зробити висновок, що приміщення самовільно зруйнувалося (інв.№15421); інвентаризацією наявності грошових коштів в касі було виявлено нестачу грошових коштів в розмірі 2,00 (дві) гривні. Під час перевірки нестачу грошових коштів в сумі 2,00 грн. внесено в касу; в сейфі, який знаходиться в приміщенні каси автостанції, були виявлені грошові кошти, які не мають жодного стосунку до роботи каси АС «Сквира»; під час перевірки було виявлено виконання автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_3 незаконного приміського маршруту Сквира-Каленна (рейс о 11-20 год.), автобус ЛАЗ НОМЕР_1, який не має дозвільних документів на перевезення пасажирів, а також не має договору про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику, укладеного з ДП «Київпассервіс».

У період від 12 серпня до 29 вересня 2014 року позивачка перебувала на лікуванні.

30 вересня 2014 року в перший день виходу на роботу після лікування, позивачкою було подано в бухгалтерію відповідача листки непрацездатності серії АГМ №054876 та серії АГМ №109994 за період від 12 серпня до 29 вересня 2014 року і в цей же день відповідно до наказу №487-ос по Державному підприємству «Київпассервіс» в пункт 1 наказу №363-ос від 12 серпня 2014 року внесено зміни, згідно яких її звільнено з посади начальника станції АС «Сквира» у зв'язку з грубим порушенням трудових обов'язків на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України з 30 вересня 2014 року. З даним наказом її ознайомлено 30 вересня 2014 року та видано його копію, але ніхто не витребовував письмові пояснення щодо порушень позивачем трудових обов'язків, зокрема і визначених абзацом 6 п.4.3 Посадової інструкції начальника станції (в Київській області) ДП «Київпассервіс»,.

Позивачка вважала своє звільнення незаконним, оскільки відповідачем порушено встановлений законодавством порядок притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності і вона не належить до категорії працівників, які можуть бути звільнені на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Позивачка також зазначала, що незаконними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, оскільки безпідставно була позбавлена права на отримання заробітку, внаслідок чого змушена була прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та сім'ї.

Також неправомірні дії відповідача призвели до постійного хвилювання, що привело до погіршення стану здоров'я, неодноразового звернення до лікарів за медичною допомогою. Моральні страждання оцінила в 15 000 грн.

З урахуванням наведеного, просила скасувати наказ від 12 серпня 2014 року №363-ос та від 30 вересня 2014 року №487-ос, поновити її на посаді начальника станції АС «Сквира» ДП «Київпассервіс», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період від 01 жовтня 2014 року по день винесення рішення по справі та моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнати звільнення ОСОБА_2, начальника станції АС «Сквира», у зв'язку з грубим порушенням трудових обов'язків на підставі пункту 1 частини 1 ст.41 КЗпП України згідно наказів від 12.08.2014 року №363-ос та від 30.09.2014 року №487-ос незаконним.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника станції АС «Сквира» ДП «Київпассервіс».

Вирішено стягнути з Державного підприємства «Київпассервіс» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період від 01.10.2014 року до 26.05.2015 року в сумі 28965 грн. 20 коп.

Вирішено стягнути з Державного підприємства «Київпассервіс» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено стягнути з Державного підприємства «Київпассервіс» на користь держави судовий збір у сумі 309 грн. 65 коп.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 квітня 2005 року відповідно до наказу №23-ос від 21 квітня 2005 року по Державному підприємству «Київпассервіс» ОСОБА_2 була прийнята на посаду начальника АС «Сквира» Державного підприємства «Київпассервіс».

01 квітня 2011 року у зв'язку із зміною назви посади, на якій позивач працювала, на підставі наказу №175-ос по Державному підприємству «Київпассервіс» її було переведено на посаду начальника станції АС «Сквира».

Згідно наказу від 08 серпня 2014 року №60 а/г «Про проведення додаткової перевірки роботи АС «Сквира» 11 серпня 2014 року проведено додаткову перевірку АС «Сквира», про що складено відповідний акт з додатками.

В зазначеному акті вказано, що під час проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей виявилося, що відсутня будівля туалету або його зруйнованих частин, згідно яких можливо було зробити висновок, що приміщення самовільно зруйнувалося (інв.№15421); інвентаризацією наявності грошових коштів в касі було виявлено нестачу грошових коштів в розмірі 2,00 (дві) гривні. Під час перевірки нестачу грошових коштів в сумі 2,00 грн. внесено в касу; в сейфі, який знаходиться в приміщенні каси автостанції, були виявлені грошові кошти, які не мають жодного стосунку до роботи каси АС «Сквира»; під час перевірки було виявлено виконання автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_3 незаконного приміського маршруту Сквира-Каленна (рейс об 11-20 год.), автобус ЛАЗ НОМЕР_1, який не має дозвільних документів на перевезення пасажирів, а також не має договору про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику, укладеного з ДП «Київпассервіс».

Від 12 серпня 2014 року відповідно до наказу №363-ос у зв'язку з грубим порушенням трудових обов'язків позивачку звільнено із займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Копія зазначеного наказу та належно оформлена трудова книжка відповідно до ст.47 КЗпП України ОСОБА_2 не видавалися і не було проведено розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Судом першої інстанції також встановлено, що в період від 12 серпня до 29 вересня 2014 року ОСОБА_2 перебувала на лікуванні.

30 вересня 2014 року в перший день виходу на роботу після лікування, позивачкою подано в бухгалтерію відповідача листки непрацездатності серії АГМ №054876 та серії АГМ №109994 за період від 12 серпня по 29 вересня 2014 року і в цей же день відповідно до наказу №487-ос по Державному підприємству «Київпассервіс» в пункт 1 наказу №363-ос від 12 серпня 2014 року внесено зміни, згідно яких її звільнено з посади начальника станції АС «Сквира» у зв'язку з грубим порушенням трудових обов'язків на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України з 30 вересня 2014 року. З даним наказом її ознайомлено 30 вересня 2014 року та видано його копію.

Статтею 232 КЗпП України передбачено, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори, зокрема, за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи.

За змістом ч.1 ст.36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У п.п.22, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у справах про поновлення на роботi осiб, звiльнених за порушення трудової дисциплiни, судам необхiдно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звiльнення, чи могло воно бути пiдставою для розiрвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 i п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержанi власником або уповноваженим ним органом передбаченi статтями 1471, 148, 149 КЗпП правила i порядок застосування дисциплiнарних стягнень, зокрема, чи не закiнчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплiнарне стягнення, чи враховувались при звiльненнi ступiнь тяжкостi вчиненого проступку i заподiяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, i попередня робота працiвника.

На пiдставi п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язкiв трудовий договiр може бути розiрвано лише з керiвником пiдприємства, установи, органiзацiї (фiлiї, представництва, вiддiлення, iншого вiдокремленого пiдроздiлу), його заступниками, головним бухгалтером пiдприємства, установи, органiзацiї, його заступниками, а також iз службовими особами митних органiв, державних податкових iнспекцiй, яким присвоєно персональнi звання, i службовими особами державної контрольно-ревiзiйної служби та органiв контролю за цiнами.

Вирiшуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язкiв грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.57-60 ЦПК України.

Судом також вірно встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення згідно наказу №363-ос від 12 серпня 2014 року та наказу №487-ос від 30 вересня 2014 року відповідач не витребував від позивачки-порушника трудової дисципліни письмових пояснень, що свідчить про недодержання ДП «Київпассервіс» встановленого законодавством порядку притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, звільнено ОСОБА_2, начальника станції АС «Сквира» у зв'язку з грубим порушенням трудових обов'язків на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, що суперечить вимогам п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, яким передбачено розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків та лише з керiвником пiдприємства, установи, органiзацiї (фiлiї, представництва, вiддiлення, iншого вiдокремленого пiдроздiлу), його заступниками, головним бухгалтером пiдприємства, установи, органiзацiї, його заступниками, а також iз службовими особами митних органiв, державних податкових iнспекцiй, яким присвоєно персональнi звання, i службовими особами державної контрольно-ревiзiйної служби та органiв контролю за цiнами.

Відповідно до ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

За змістом ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2015 року в цивільній справі №758/11519/14-ц за участю того ж відповідача, де встановлено обставину належності станцій (в Київській області) ДП «Київпассервіс» до відокремленого підрозділу не набрало законної сили.

На підставі наведених норм, відсутності положення про станцію АС «Сквира» Державного підприємства «Київпассервіс», як відокремленого підрозділу підприємства, затвердженого для нього згідно п.7.3 Статуту ДП «Київпассервіс», відсутність поточного або розрахункового рахунку, не включення до єдиного державного реєстру, суд вірно прийшов до висновку, що позивачка не належить до категорії працівників, які можуть бути звільнені на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За змістом статті 237-1 КЗпП України в ідшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, частково задовольнивши позовні вимоги в частині визнання звільнення позивача незаконним, поновлення на роботі і стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період від 01.10.2014 року до 26.05.2015 року (день ухвалення судового рішення) в сумі 28965 грн. 20 коп. з розрахунку: 124 грн. 85 коп. (розмір середньоденної заробітної плати) х 232 (кількість днів вимушеного прогулу), а також моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Київпассервіс» відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Волохов Л.А.

Коцюрба О.П.