Справа № 297/1882/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Берегово, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Берегівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Позов мотивований тим, що позивач разом зі своєю сімєю проживає у житловому будинку в Берегівському районі, с. Рафайново, вул. Ш. Петефі, 46, який належить позивачу на праві приватної власності.

Разом з ними деякий час проживала донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак у 1995 році у звязку з незрозумілих для них причини донька покинула свою сімю та пішла жити до іншого чоловіка в циганський табір.

Від цього чоловіка на даний час, наскільки відомо позивачу, у неї народилося вже 3 дітей. За час проживання з ними у будинку позивача вона зареєструвалася за даною адресою, однак покинувши будинок по сьогоднішній день не звернулася до відповідного відділу Державної міграційної служби України для зняття з реєстрації.

Покинувши свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, якого позивач виховує до цього часу, вона не цікавилася ним, не підтримувала жодних відносин зі своїм сином, участі у його вихованні, духовному та соціальному розвитку не брала. Будь-яких коштів або матеріальних цінностей для нього не давала.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання також не зявилася, однак подала заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності. Проти позову не заперечила.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.05.2008 року, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого у Закарпатській області, Берегівському районі, с. Рафайново, вул. III. Петефі, 46.

Згідно довідки виконавчого комітету Рафайнівської сільської ради Берегівського району № 183 від 31.07.2015 року, ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, не проживає там більше 20 років.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 317 ЦК України містить положення про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі її відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України).

За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. У даному випадку, незаперечення відоповідачем позову є фактично визнанням позову відповідачем, і згідно ст. 61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житлом, а саме, - будинком, розташованим у Закарпатській області, Берегівському районі, с. Рафайново, вул. III. Петефі, 46.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Драб В. І.