Справа № 323/936/15-ц
№ провадження 2/323/465/15
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

14.05.2015 м. Оріхів

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що в 2009 році він звернувся з позовом до своєї доньки ОСОБА_1 про стягнення аліментів на його утримання довічно. Оріхівським районним судом Запорізької області 13 жовтня 2009 року постановлено рішення, а 02 лютого 2010 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області було змінене, яким стягнено з ОСОБА_1 аліменти на його користь у розмірі 1/8 частки всіх видів доходу, починаючи з 08.07.2009 року і довічно.

Після набрання законної сили судових рішень, ним було отримано виконавчий лист та направлено до виконання до відділу державної виконавчої служби на території обслуговування якого проживає боржник - ОСОБА_1, тобто до м. Києва.

Зазначений виконавчий лист на теперішній час перебуває на виконанні у відділі ДВС Подільського РУЮ м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 205 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Так, на час стягнення аліментів, відповідач навчалася у вищому навчальному закладі, у відповідності до договору № 641 від 01 вересня 2013 року, навчання закінчується 31 березня 2015 року.

Таким чином, у відповідача з 01 квітня 2015 року змінюється матеріальне становище, до того ж, стан його здоров'я як одержувача аліментів не поліпшився, а навпаки погіршився і як вбачається з довідки від 28 січня 2014 року, що видана Оріхівською ЦРА, прогноз для життя сумнівний. У відповідності зі ст.198 -201 СК Кодексу, прохав збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача з 1/8 частини до ? частини всіх видів доходу на користь позивача, починаючи з часу постановлення судового рішення і довічно. Судові витрати покласти також на відповідача.

У судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягали, прохали їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача прохав відмовити повністю в задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи,оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків передбачено главою 17 СК України, яка містить ст. 202-206.

Із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що при подачі позовної заяви він посилався на ст.198-201,205 СК України.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2009 року з ОСОБА_1на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на його утримання в розмірі ? частини частки всіх видів доходу, починаючи з 08.07.2009 року і довічно. (а.с.4-5).

02 лютого 2010 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області рішення Оріхівського районного суду від 13 жовтня 2009 року було змінене, яким стягнено з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки всіх видів доходу, починаючи з 08.07.2009 року і довічно/а.с.6-7/.

Вимогами ст.202 CК України, передбачено саме стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків.

Збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків вимогами Сімейного Кодексу України не передбачено.

Згідно ст.203 СК України, дочка, син, крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю .

В судовому засіданні позивач та його представник заявили, що ними заявлені вимоги саме про збільшення розміру стягнутих аліментів, уточнення позовних вимог відсутні.

Посилання позивача на ст. 192 СК України є невірним, оскільки вказана норма права регулює правовідносини по зобов'язанням батьків утримувати неповнолітніх дітей і до спірних правовідносини застосована бути не може.(Глава 15 СК України - обов'язок матері , батька утримати дитину та його виконання( ст.180-197).

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що підстав для задоволення позову про збільшення розміру аліментів на утримання позивача немає, оскільки вимогами СК України передбачено обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та брати участь у додаткових витратах.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57-60,192,196, 208-209, 213-215, 218, 224- 227 ЦПК, ст.202-203 СК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру стягуваних аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун