Справа № 184/1810/15-ц
Номер провадження 2/184/625/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком № 56 по вул. 40 років Жовтня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратила право користування ним.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить житловий будинок № 56 з надвірними спорудами по вул. 40 років Жовтня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 16.06.1998 року. Право власності позивача на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами зареєстровано КП «МБТІ» м. Нікополь, що підтверджується Реєстровим надписом від 10.07.1998 року на договорі купівлі - продажу. Тобто 10.07.1998 року КП «МБТІ» м. Нікополь була здійснена державна реєстрація про перехід права власності на моє ім'я на вказаний житловий будинок. Відповідач був зареєстрований у зазначеному житловому будинку ще колишнім власником житлового будинку ОСОБА_3 Як виявилося пізніше вона приховала від позивача вказаний факт. Зокрема, вона завела нову домову книгу, в якій ніхто не був зареєстрований замість попередньої домової книги, в якій був зареєстрований відповідач навіть для того, щоб не займатися зняттям його з реєстраційного обліку перед укладенням договору купівлі - продажу житлового будинку і, таким чином, перекласти це питання на нового власника. Про те, що відповідач зареєстрований у житловому будинку позивача, йому стало відомо після того, як на його ім'я надійшло запрошення на вибори на адресу його житлового будинку в 2014 році. Після цього ОСОБА_1 в 2014 році звернувся до Орджонікідзевського міського сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровської області та дізнався, що відповідач дійсно зареєстрований ще попереднім власником у його житловому будинку. В 2015 році позивач вирішив звернутися до суду і попередньо звернувся до Орджонікідзевського міського сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровської області з заявою надати йому довідку про реєстрацію відповідача в його житловому будинку. Однак там змінилося керівництво і знов призначений виконуючий обов'язки завідувача Орджонікідзевського міського сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровської області ОСОБА_4 відмовив позивачу у видачі вказаної довідки з надуманих підстав. Відповідач протягом усіх цих років після того, як позивач придбав вказаний житловий будинок не тільки не проживав у ньому та не користувався ним, а ще і жодного разу не з'являвся за місцем своєї реєстрації, що підтверджується довідкою квартального комітету. Сам факт реєстрації відповідача в житловому будинку позивача порушує його права як її власника та це створює для нього відповідні незручності, які обмежують його права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зокрема, ОСОБА_1 не мож з цієї підстави отримати субсидію на житлово - комунальні послуги, поки в ній зареєстрований відповідач. Крім того, державна виконавча служба може накласти арешт на майно позивача, що знаходиться в його квартирі наслідок боргів відповідача , постійне місце проживання якого до сих пір зареєстровано в його житловому будинку.

Відповідно до Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP; ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач був членом сім'ї попереднього власника, права якої були припинені на житловий будинок позивача після того, як вона продала його йому. Відповідач не користується вказаним житловим будинком і не проживає в ньому вже більше 17 років, з тих пір як ОСОБА_1 придбав вказаний житловий будинок, тому він може бути визнаний таким, що втратив право на користування ним.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 3 Закону України № від «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її законного представника; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є підставою для подальшого зняття відповідача з реєстрації в цьому житловому будинку. Тому позивачу потрібно усунути перешкоди в користуванні ним шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування нею. В в'язку з чим він і змушений звернутися до суду з цим позовом.

Нормами ст. 1, 3 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства насамперед є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд вважає необхідним усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком № 56 по вул. 40 років Жовтня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

Керуючись ст. ст. 317, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 213, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком № 56 по вулиці 40 років Жовтня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5