У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

17 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Топогеодезичне бюро», Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управління Держземагенства у Рівненській області, третя особа - ОСОБА_5, про зобов'язання привести у відповідність межі приватизованої земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Топогеодезичне бюро», Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управління Держземагенства у Рівненській області про зобов'язання привести у відповідність межі приватизованої земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13 вересня 1989 року № 287, йому була виділена земельна ділянка площею 0,06 га по АДРЕСА_1. Земельна ділянка позивача не приватизована.

Відповідачу на праві власності за договором купівлі-продажу від 26 жовтня 2004 року належить земельна ділянка площею 0,0598 га,за адресою АДРЕСА_2, яка межує з земельною ділянкою позивача.

Вказував, що під час складання технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 посадовими особами КП «Топогеодезичне бюро» в каталог координат поворотних точок було внесено завідомо неправдиві відомості, в результаті чого під час реєстрації меж даної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі по геодезичним даним, межа суміжних земельних ділянок була зміщена на схід орієнтовно на 1.7 м. Межі приватизованої попереднім власником ОСОБА_6 земельної ділянки не відповідають межам, визначеним Державним актом і генпланом забудови м. Рівне і у зв'язку з цим порушенням відбулося неправомірне зміщення меж земельної ділянки АДРЕСА_2 на його земельну ділянку АДРЕСА_1.

Враховуючи вказане, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив зобов'язати КП "Топогеодезичне бюро" привести у відповідність межі приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_2, межам, визначеним державним актом на дану земельну ділянку і генпланом забудови м. Рівне, шляхом внесення змін в технічну документацію (каталог координат), змістивши межу між земельними ділянками АДРЕСА_1 на захід зі сторони АДРЕСА_2 см і звільнену частину земельної ділянки привести в придатний для використання стан за рахунок відповідача, вивільнивши її від дерев і кущів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2015 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано КП «Топогеодезичне бюро» привести у відповідність межі приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_2, межам, визначеним державним актом на дану земельну ділянку і генпланом забудови м. Рівне, шляхом внесення змін в технічну документацію (каталог координат), змістивши межу між земельними ділянками АДРЕСА_1 на захід зі сторони АДРЕСА_2 на 161 см.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2015 року, рішення суду першої скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку про те, що оскільки КП «Топогеодезичне бюро» не здійснювало самовільного зайняття земельної ділянки позивача, то позовні вимоги про приведення в придатний для використання стан земельної ділянки за рахунок відповідача не підлягають задоволенню.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун А.В. Маляренко О.В. Ступак