Справа № 592/3946/15-ц
Провадження № 4-с/592/27/15
УХВАЛА

13 травня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми області у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

при секретарі: Баришевій А. І. ,

за участю представника стягувача за довіреністю: заступника начальника юридичного відділу філії-Сумське обласне управління АТ Ощадбанк ОСОБА_1 ,

за участю: старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Суми цивільну справу за скаргою заступника начальника Сумського обласного управління АТ Ощадбанк ОСОБА_3 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Сумського обласного управління АТ Ощадбанк ОСОБА_3 звернувся до Ковпаківського районного суду міста Суми із скаргою на дії державного виконавця, в якій він зазначив про те, що 05.03.2014 року Ковпаківським районним судом міста Суми було винесено рішення по справі № 592/7838/13-ц за позовом AT Ощадбанк в особі ТВБВ №10018/0145 філії-Сумське обласне управління AT Ощадбанк до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та було стягнуто судові витрати у сумі 3063,89 грн. . 09.04.2014 року на підставі виконавчих листів № 592/7838/13-ц, виданих Ковпаківським районним судом міста Суми, державним виконавцем Сумського міського відділу державної виконавчої служби була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2014 року реєстраційний номер ВП № 42945111 про стягнення заборгованості у розмірі 323764,86 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2014 року реєстраційний номер ВП № 42945245 про стягнення заборгованості у розмірі 3063,89 грн. . 23.01.2015 року Ковпаківський районний суд міста Суми ухвалив рішення про надання дозволу старшому державному виконавцю Бондаренко В. О. на примусове проникнення до квартири, що знаходиться за адресою: м. Суми, пров. Дзержинського, буд. З, кв. 19, для проведення виконавчих дій, а саме: опису й арешту предмету іпотеки. 14.04.2015 року представником Банку під розпис нарочно було отримано лист від 25.03.2015 року № 44 з відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції щодо повернення виконавчого документа стягувачеві, додатком до листа є постанова реєстраційний номер ВП 42945111 від 25.03.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та лист 25.03.2015 року № 44 з відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції щодо повернення виконавчого документа стягувачеві, додатком до листа є постанова реєстраційний номер ВП 42945245 від 25.03.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. У вказаних постановах підставою для повернення виконавчого документа державний виконавець зазначає п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження , та вказує, що відповідальним зберігачем державним виконавцем було призначено стягувача. Також державний виконавець зазначає, що стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій, а саме: відмовився брати на відповідальне зберігання майно боржника. З такими постановами державного виконавця Банк не погоджується та вважає їх неправомірними виходячи з наступного. Так п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Жодних дій, які б перешкоджали провадженню виконавчих дій стягувач не скоював, попередження про повернення виконавчого документа не отримував, тому будь-яка підстава для винесення постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу відсутня. Необхідно наголосити й на тому, що як в Законі України Про виконавче провадження , так і в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року) відсутня норма щодо повернення виконавчого документа стягувачу у випадку його відмови від отримання на відповідальне зберігання квартири. Інструкція з організації примусового виконання рішень в п. 4.4.4 передбачає повернення виконавчого документа стягувачу у разі його усної відмови від одержання предметів, вилучених у боржника, і тому виконавчий документ повертається на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження . А оскільки в даному випадку не потрібно проводити вилучення предметів у боржника, бо судом не приймалось таких рішень, то відсутня підстава для повернення виконавчого документа стягувачу. Слід також врахувати ч. 1 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження , яка передбачає, що зберігачем майна може бути призначено будь-яку особу. Тобто державний виконавець дізнавшись від представника стягувача про відсутність бажання приймати на відповідальне зберігання майно міг вчинити дії щодо призначення зберігачем іншої особи яка буде на це згодна, проте таких дій старшим державним виконавцем Бондаренко В. О. не провів. Тобто державний виконавець приймаючи рішення про повернення стягувачу виконавчого листа діяв без мети провести реальне виконання рішення суду, незважаючи на те, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом. У п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження зазначено про те, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення, але таких дій старшим державним виконавцем також вчинено не було. Також необхідно наголосити, що постанова старшого державного виконавця від 25.03.2015 року реєстраційний номер ВП № 42945245, яка також повернута стягувачеві на підставі відмови стягувача від отримання на відповідальне зберігання майна не стосується таких дій, оскільки дана постанова передбачає стягнення з боржника судового збору і не може містити передачі майна на відповідальне зберігання. Тобто вилучення коштів у боржника передбачено п. 4.1.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень. Згідно вказаного пункту Інструкції з організації примусового виконання рішень державні виконавці в процесі виконання рішення можуть вилучати готівкові кошти у боржника в національній та іноземній валютах. Приймання державними виконавцями грошей не дозволяється. Виявлені у боржника готівкові кошти вилучаються, про що державний виконавець складає акт вилучення готівки. Вилучення проводиться у присутності понятих. Цей акт складається у необхідній кількості примірників, з яких перший залишається у виконавчому провадженні, інші вручаються боржнику або його представнику, особі, у якої вилучено, під розписку в першому примірнику. У разі відмови боржника (його представника) від підпису про це зазначається в акті вилучення готівки. Крім викладеного з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець неодноразово направляв листи боржнику, в яких було зазначено про час та дату арешту та опис майна боржника, здійснював вихід за адресою майна боржника, проте результат таких дій державного виконавця відсутній. За даних обставин стає очевидним ухилення боржника від виконання рішення суду та від зобовязань передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження , але заходів щодо притягнення його до відповідальності старшим державним виконавцем не вжито. В п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року зазначено про те, що у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених ст. 12 Закону України Про виконавче провадження , під час здійснення виконавчого провадження, зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження . Однак, таких дій старшим державним виконавцем також проведено не було. Таким чином, постанова старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 25.03.2015 року реєстраційний номер ВП № 42945111 про повернення виконавчого документа стягувачеві та постанова старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 25.03.2015 року реєстраційний номер ВП № 42945245 про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, викладених у постанові, є незаконними та необґрунтованими, так як жодних дій, які б перешкоджали проведенню виконавчих дій Банк не скоював та жодних документів, які б свідчили про попередження стягувача про повернення йому виконавчих документів не має. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 11, 82, 85 Закону України Про виконавче провадження , ст. ст. 383, 384 ЦПК України, представника стягувача за довіреністю: заступник начальника юридичного відділу філії-Сумське обласне управління АТ Ощадбанк ОСОБА_1 просив: 1. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню ВП № 42945111 від 25.03.2015 року та виконавчому провадженню ВП № 42945245 від 25.03.2015 року та про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувану по зазначеному провадженню, а також зобовязати відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відновити виконавче провадження.

До початку судового засідання від старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 надійшло заперечення, в якому вона зазначила про те, що 29.04.2015 року до відділу надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії-Сумське обласне управління AT Ощадбанк на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції. Відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції не може погодитись із скаргою і вважає її необґрунтованою, а відтак такою, що не підлягає задоволенню з наступних причин. На виконанні у відділі ДВС СМУЮ перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2/592/57/14 від 01.04.2014 року, виданих Ковпаківським районним судом міста Суми. 25.03.2015 року державним виконавцем, керуючись п. 4 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження , було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану у звязку з тим, що стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій, а саме: відмовився брати на відповідальне зберігання майно боржника. По двом виконавчим листам провадились різні виконавчі дій, а саме: по виконавчому листу про звернення стягнення на предмет іпотеки по АДРЕСА_1, здійснюється опис та арешт предмета іпотеки, а по виконавчому листу по стягненню судових витрат здійснювались заходи, передбачені ст. 32 Законом України Про виконавче провадження . Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, с боржника; 3) вилученням в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи передбачені рішенням. Відповідно до ст. 52 Закону України Про виконавче провадження стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Так у відповідності до вище зазначених вимог Закону державним направлено запит до ДПІ, згідно відповіді ДПІ про номери рахунків юридичну особу ліквідовано (припинено) / фізичну особу-підприємця припинено. Державним виконавцем організовано примусове виконання, а саме: ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми ухвали № 592/559/15-ц від 29.01.2015 року, виданою Ковпаківським районним судом міста Суми, надано дозвіл на примусове входження до квартири боржника, з метою виявлення рухомого майна для подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості по судовим витратам. 25.03.2015 року державним виконавцем призначено проведення перевірки майнового стану боржника з метою опису та арешту, а також подальшої реалізації в рахунок погашення судових витрат та проведення опису та арешту предмету іпотеки. До проведення виконавчих дій було залучено представника СМВ УМВС України в Сумській області, представника стягувача, понятих. Перед початком проведення виконавчих дій державним виконавцем у присутності понятих відповідальним зберігачем майна було призначено стягувача, проте стягувач відмовився прийняти на відповідальне зберігання майно боржника, про що складено відповідний акт державного виконавця. У відповідності до ст. 59 Закону України Про виконавче провадження майно, на яке накладено арешт передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Так як боржник на стук та дзвінок у двері не відчинив, а тому перед початком примусового входження до квартири, згідно ухвали № 592/559/15-ц від 29.01.2015 року, виданої Ковпаківським районним судом міста Суми, державним виконавцем було призначено відповідального зберігача Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії-Сумське обласне управління AT Ощадбанк . Так ст. 59 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що відповідальний зберігач призначається державним виконавцем, у разі якщо боржник під час опису та арешту майна відсутній, відповідальним зберігачем може бути призначена інша особа, на розсуд державного виконавця. Відповідно до п. 4.4.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі усної відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника, під час виконання рішення про передачу їх стягувачу державним виконавець у присутності понятих про цей факт зазначає в актах та повертає зазначені предмети боржникові під розписку і виносить постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження . Так як боржник під час проведення виконавчих дій відсутній, виконавчі дій можуть провадитись без його участі, але за участю стягувача або його представника, понятих, на майно, яке виявилось під час примусового виконання описується та передається на відповідальне зберігання особі, визначеній державним виконавцем. Перед початком проведення виконавчих дій дана особа представник стягувача Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії-Сумське обласне управління AT Ощадбанк визначена державним виконавцем. Відповідно до ст. 8 Закону України Про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. А тому виключно цим особам стягувачу та боржнику надано можливість знайомитись з матеріалами виконавчого провадження та отримувати будь-яку інформацію про хід виконавчого провадження. А тому розголошення будь- якої інформації виконавчого провадження іншим особам не є допустимим. Приймаючи до уваги наведені обставини та доводи на їх обґрунтування, дії державного виконавця відповідають вимогам чинного Законодавства України. В звязку з вищевикладеним та керуючись нормами чинного законодавства України, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 просила відмовити в повному обсязі у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії-Сумське обласне управління AT Ощадбанк на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, як такої, що є необґрунтованою та невмотивованою.

У відкритому судовому засіданні представник стягувача за довіреністю: заступник начальника юридичного відділу філії-Сумське обласне управління АТ Ощадбанк ОСОБА_1 дав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Він просив суд задовольнити скаргу на дії державного виконавця.

У відкритому судовому засіданні старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 дала пояснення, аналогічні викладеним в запереченні. Вона просила суд відмовити у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Вислухавши пояснення представника стягувача за довіреністю: заступника начальника юридичного відділу філії-Сумське обласне управління АТ Ощадбанк ОСОБА_1 , пояснення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 , дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Із змісту п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України вбачається, що основними засадами судочинства є обовязковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Із змісту п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги положення абз. 5 п. 4.11.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 року № 74/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за № 865/4158 (Інструкція втратила чинність) , із змісту якого вбачається, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій, якщо їх авансування передбачено Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Судовим розглядом було встановлено, що 05.03.2014 року Ковпаківським районним судом міста Суми було ухвалене рішення по справі № 592/7838/13-ц за позовом AT Ощадбанк в особі ТВБВ №10018/0145 філії-Сумське обласне управління AT Ощадбанк до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та було стягнуто судові витрати у сумі 3063,89 грн. .

09.04.2014 року на підставі виконавчих листів № 592/7838/13-ц, виданих Ковпаківським районним судом міста Суми, державним виконавцем Сумського міського відділу державної виконавчої служби була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2014 року реєстраційний номер ВП № 42945111 про стягнення заборгованості у розмірі 323764,86 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2014 року реєстраційний номер ВП № 42945245 про стягнення заборгованості у розмірі 3063,89 грн. .

23.01.2015 року Ковпаківський районний суд міста Суми постановив ухвалу про надання дозволу старшому державному виконавцю Бондаренко В. О. на примусове проникнення до квартири, що знаходиться за адресою: м. Суми, пров. Дзержинського, буд. З, кв. 19, для проведення виконавчих дій, а саме: опису й арешту предмету іпотеки.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження виконання вищезазначених судових рішень, що набрали законної сили.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що державний виконавець попередив стягувача про повернення йому виконавчого документа, у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження .

За таких обставин, суд вважає, що наявні необхідні та достатні підстави для зобовязання відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відновити виконавче провадження ВП № 42945111 від 25.03.2015 року та виконавче провадження ВП № 42945245 від 25.03.2015 року.

Що стосується вимоги представника стягувача за довіреністю: заступника начальника юридичного відділу філії-Сумське обласне управління АТ Ощадбанк ОСОБА_1 про визнання протиправними дії старшого державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню ВП № 42945111 від 25.03.2015 року та виконавчому провадженню ВП № 42945245 від 25.03.2015 року, то суд дійшов наступного висновку.

Статтею 387 ЦПК України передбачена можливість, у разі встановлення обґрунтованості скарги, визнання судом оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності неправомірними, і не передбачена можливість визнання оскаржуваних дій державного виконавця протиправними.

Відтак в цій частині скарга не підлягає задоволенню, оскільки ця вимога не ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що скаргу заступника начальника Сумського обласного управління АТ Ощадбанк ОСОБА_3 на дії державного виконавця слід задовольнити частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу заступника начальника Сумського обласного управління АТ Ощадбанк ОСОБА_3 на дії державного виконавця задовольнити частково.

Зобовязати відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відновити виконавче провадження ВП № 42945111 від 25.03.2015 року та виконавче провадження ВП № 42945245 від 25.03.2015 року.

Ухвала про часткове задоволення скарги на дії державного виконавця може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Сумської області через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд міста Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення (постановив ухвалу) .

Головуючий: І.Г.Бичков