У х в а л а

26 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Маляренка А.В., Олійник А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди недійсною і стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 травня 2011 року між ним та відповідачем укладено угоду № 363219 з метою придбання автомобіля «Шевролет Авео» на суму 93 440,00 грн. Вважаючи, що умови даної угоди є несправедливими, угода укладена внаслідок зловживання довірою та здійснення нечесної підприємницької діяльності, просив визнати зазначену угоду недійсною та стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь 42 530 грн сплачених коштів.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4, на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди недійсною і стягнення коштів.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3, подана його представником ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить постанову Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, прийняту за результатами розгляду заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року у справі про визнання угоди недійсною, відшкодування майнової та моральної шкоди; постанову Верховного Суду України від 23 травня 2012 року , прийняту за результатами розгляду заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року у справі про визнання договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України» судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-У. Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Тому на постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року та 23 травня 2012 року посилання здійснюватись не може.

Як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2012 року, постановлену за результатами розгляду касаційної скарги на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2012 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2012 року у справі про визнання договору недійсним.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Проте зміст судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подана заява, та додане до неї рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2012 року, на яке заявник посилається як на приклади неоднакового застосування судами ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», мають різний предмет та підстави позову, містять різні встановлені судом фактичні обставини і таке не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах.

За таких обставин колегія судів дійшла висновку, що заявник не надав різних за змістом судових рішень, ухвалених судами касаційної інстанції за тотожних предмета спору, підстав позову, аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди недійсною і стягнення коштів до провадження Верховного Суду України за заявою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко А.В.Маляренко А.С.Олійник