Справа № 581/734/14-ц
Провадження № 2/581/14/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2015 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

15 жовтня 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом.

Мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням боржником укладеного між сторонами кредитного договору №014/1932/74/71171 від 07 липня 2006 року, уточнивши розмір позовних вимог, просив стягнути з відповідача виниклу станом на 06 жовтня 2014 року заборгованість за вказаним договором у сумі 108846,71 доларів США та 21920 грн., з яких 14130 доларів США заборгованість за кредитом (9608 доларів США прострочена заборгованість за кредитом), 10996,78 доларів США заборгованість за відсотками (10796,73 доларів США прострочена заборгованість за відсотками), 83719,93 доларів США пеня, 21920 штраф, а також відшкодувати судовий збір.

Сторони в останнє у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши на попередніх судових засіданнях пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2005 року між ТОВ «Будівельний центр-21» та ОСОБА_2 було укладено договір №42 про пайову участь у будівництві жилого будинку по АДРЕСА_2, відповідно до умов якого будівельна організація за рахунок отриманих від ОСОБА_2 коштів зобов'язалась здійснити комплекс будівельно-монтажних робіт з будівництва двокімнатної квартири АДРЕСА_1, площею 55,37 кв.м (а.с.57).

31 травня 2006 року ОСОБА_2 на виконання вказаного договору сплатив ТОВ «Будівельний центр-21» 46146 грн. (а.с.62).

15 червня 2006 року ОСОБА_2 звернувся до Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» із заявою позичальника (а.с.59-61).

07 липня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/1932/74/71171, відповідно до умов якого останній отримав кредит на 132 місяці з 07 липня 2006 року по 07 липня 2017 рік у розмірі 17500 доларів США, з відсотковою ставкою 13,25 % річних (а.с.4).

Зазначений кредитний договір містить наступні умови:

п.п. 1.3, 5.1 - погашення кредиту та сплата відсотків здійснюється щомісячно до 15 числа кожного місяця, згідно з Графіком погашення кредиту (додаток №1 до Договору), відповідно до якого щомісячний платіж по сплаті тіла кредиту становив 132 долари США у період із 14 серпня 2006 року по 14 березня 2011 року та 133 долари США у період із 14 квітня 2011 року по 07 липня 2017 року.

п.6.5 - у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору, банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нарахованими відсотками за користування кредитом та штрафні санкції.

п.9.1 - за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від простроченого платежу та штраф - у розмірі 20 грн. за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначених в цьому договорі.

п.10.4 - до правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності, тривалістю у три роки (ст.ст.257, 259 ЦК України).

07 липня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 також було укладено іпотечний договір, предметом якого стали майнові права позичальника на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 55,37 кв.м (а.с.63).

12 липня 2006 року за платіжним дорученням ОСОБА_2 банк перерахував ТОВ «Будівельний центр-21» 87150 грн. 35 коп., призначення платежу - перерахування кредитних коштів за договором пайової участі №42 у будівництві житлового будинку (а.с.71).

За період із 01 серпня 2006 року по 30 жовтня 2008 року ОСОБА_2 12 разів вносив кошти на погашення заборгованості за кредитом та процентами, після цього виконання кредитного договору з його сторони не здійснювалось.

31 жовтня 2007 року банк попереджав боржника про необхідність погашення простроченої заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.13).

За підрахунками банку станом на 06 жовтня 2014 року заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору склала 108846,71 доларів США та 21920 грн., з яких 14130 доларів США заборгованість за кредитом (9608 доларів США прострочена заборгованість за кредитом), 10996,78 доларів США заборгованість за відсотками (10796,73 доларів США прострочена заборгованість за відсотками), 83719,93 доларів США пеня, 21920 штраф (а.с.7-10).

За таких встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в порушення вимог ст.ст.526, 530, 599, 610 ЦК України та умов договору ОСОБА_2 допустив заборгованість по основному платежу, сплаті відсотків і пені, що в силу ст.ст.1048, 1049, 1054 ЦК України надає право в повному обсязі стягнути з нього на користь кредитора неповернуту суму заборгованості за кредитним договором, нараховані відсотки, пеню та штраф.

Через неналежне виконання відповідачем кредитного договору право банку на володіння, користування та розпорядження належними йому грошима є порушеним і підлягає судовому захисту.

Однак, як вбачається, кредитний договір хоч і містить строк повернення кредиту відповідачем, ним також передбачено і порядок погашення заборгованості, а саме мається графік щомісячних платежів у визначеному договором розмірі, отже погашення кредитної заборгованості передбачає періодичні строки сплати чергових платежів, які визначені місяцями.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число місяця строку.

За положеннями ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Під час розгляду справи відповідач звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності.

У п.10.4 кредитний договір містить відомості про застосування до усіх правовідносин, які випливають з цього договору, позовної давності у три роки та має посилання на ст.259 ЦК України (зміна тривалості позовної давності). Зазначене суд тлумачить, як збільшення тривалості лише спеціальної позовної давності (стягнення пені) до трьох років. Відомості про існування між сторонами домовленості щодо збільшення загальної позовної давності матеріали справи не містять. За наведених обставин при вирішенні даної справи в частині позовних вимог про стягнення кредиту та відсотків за користування коштами суд виходить із загального строку позовної давності у три роки, передбаченого ст. 257 ЦК України.

При вирішенні даної справи, суд, як того вимагають положення ч.2 ст. 214 ЦПК України, керується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року (у справі № 6-116 цс 13) за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Зокрема, у названій постанові була висловлена наступна правова позиція.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тому позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами щомісяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Із позовом до суду ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося поштою 15 жовтня 2014 року, а тому товариство втратило можливість у судовому порядку захистити своє порушене право про стягнення щомісячних платежів, нарахованих поза межами трирічної позовної давності, тобто нарахованих до 15 жовтня 2011 року.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, із відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за період із 15 жовтня 2011 року, яку суд обраховує наступним чином:

9177 доларів США заборгованість за тілом кредиту (14130 доларів США (загальна заборгованість по тілу кредиту) - 4953 доларів США (існуюча станом на 15 жовтня 2011 року заборгованість);

5575,84 доларів США проценти за користування кредитом (10996,97 доларів США (розмір процентів станом на 06 жовтня 2014 року) - 5421,13 доларів США (заборгованість по процентам станом на 15 жовтня 2011 року);

пеня (позовна давність на стягнення якої збільшена п.10.4 кредитного договору до 3 років) обраховується наступним чином:

(133 +159,01) х 0,5% х 1087 днів = 1587,07 доларів США,

(133 + 153,88) х 0,5% х 1056 днів = 1514,73 доларів США,

(133 + 158,83) х 0,5% х 1026 днів = 1497,09 доларів США,

(133 + 158,58) х 0,5% х 995 днів = 1450,61 доларів США,

(133 + 148,34) х 0,5% х 964 дні = 1356,06 доларів США,

(133 + 66,51) х 0,5% х 935 днів = 932,71 доларів США,

(133 + 158,57) х 0,5% х 904 дні = 1317,90 доларів США,

(133 + 168,81) х 0,5% х 874 дні = 1318,91 доларів США,

(133 + 138,11) х 0,5% х 843 дні = 1142,73 доларів США,

(133 + 173,93) х 0,5% х 813 днів = 1247,67 доларів США,

(133 + 158,57) х 0,5% х 782 дні = 1140,04 доларів США,

(133 + 148,35) х 0,5% х 751 день = 1056,47 доларів США,

(133 + 163,69) х 0,5% х 721 день = 1069,57 доларів США,

(133 + 153,46) х 0,5% х 690 днів = 988,29 доларів США,

(133 + 168,81) х 0,5% х 660 днів = 995,97 доларів США,

(133 + 148,75) х 0,5% х 629 днів = 886,10 доларів США,

(133 + 143,62) х 0,5% х 598 днів = 827,09 доларів США,

(133 + 153,89) х 0,5% х 570 днів = 817,64 доларів США,

(133 + 159,01) х 0,5% х 539 днів = 786,97 доларів США,

(133 + 159,01) х 0,5% х 509 днів = 743,17 доларів США,

(133 + 143,62) х 0,5% х 478 днів = 661,12 доларів США,

(133 + 169,27) х 0,5% х 448 днів = 677,08 доларів США,

(133 + 153,88) х 0,5% х 417 днів = 598,14 доларів США,

(133 + 148,75) х 0,5% х 386 днів = 543,78 доларів США,

(133 + 169,27) х 0,5% х 356 днів = 538,04 доларів США,

(133 + 148,75) х 0,5% х 325 днів = 457,84 доларів США,

(133 + 164,14) х 0,5% х 295 днів = 438,28 доларів США,

(133 + 159,02) х 0,5% х 264 днів = 385,47 доларів США,

(133 + 143,62) х 0,5% х 233 днів = 322,26 доларів США,

(133 + 148,75) х 0,5% х 205 днів = 288,79 доларів США,

(133 + 164,14) х 0,5% х 174 дні = 258,51 доларів США,

(133 + 153,88) х 0,5% х 144 дні = 206,55 доларів США,

(133 + 148,75) х 0,5% х 113 днів = 159,19 доларів США,

(133 + 169,27) х 0,5% х 83 дні = 125,44 доларів США,

(133 + 148,76) х 0,5% х 52 дні = 73,26 доларів США,

( 0 + 200,05) х 0,5% х 21 день = 21 долар США, та шляхом складання зазначених сум становить 28431,54 доларів США.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, яке передбачає можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, та установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із нарахованими відсотками), беручи до уваги різницю в курсі гривні до долара США, який значно виріс з часу отримання кредиту до часу розгляду справи, вказана обставина є такою, що має істотне значення, та є підставою для зменшення розміру пені, яку суд визначає до стягнення у розмірі 14000 доларів США;

21740 грн. штраф (починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань (п.9.1 кредитного договору), тобто з 16 жовтня 2011 року по 06 жовтня 2014 року (у межах позовних вимог): 20 грн. х 1087 днів.

Пункт 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 містить роз'яснення, згідно з якими, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення.

Тому суму заборгованості відповідача слід визначити із врахуванням курсу гривні до долара США станом на 09 січня 2015 року - час розгляду справи судом (за 100 доларів США - 1575,56 грн.), що складає:

тіло кредиту: 9177 доларів США х 15,7556 грн. = 144589 грн. 14 коп.,

проценти: 5575,84 доларів США х 15,7556 грн. = 87850 грн. 70 коп.,

пеня: 14000 доларів США х 15,7556 грн. = 220578 грн. 40 коп.

Щодо заперечень відповідача про неможливість отримання кредиту у доларах США, оскільки лише гривня є законним засобом платежу на території України, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Посилання відповідача на відсутність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій є предметом окремого спору, якого у даному провадженні заявлено не було, тому суд виходить із презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України).

На підставі ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам підлягає і розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що у гривневому еквіваленті банк просив стягнути 1736865 грн. 22 коп. (108846,71 х 15,7556 + 21920 грн.), а стягнуто лише 474758 грн. 24 коп. (144589 грн. 14 коп. + 87850 грн. 70 коп. + 220578 грн. 40 коп. + 21740 грн.), його вимоги задоволено судом на 27,33%, тому з відповідача на корись позивача підлягає стягненню 998 грн. 64 коп. (3654 грн. х 27,33%) судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» виниклу станом на 06 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором №014/1932/74/71171 від 07 липня 2006 року в розмірі: 9177 доларів США тіло кредиту, що еквівалентно 144589 грн. 14 коп.; 5575,84 доларів США проценти за користування кредитними коштами, що еквівалентно 87850 грн. 70 коп.; 14000 доларів США пеня, що еквівалентно 220578 грн. 40 коп.; 21740 грн. штраф.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 998 грн. 64 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Сізов