АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/3621/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2014 року в справі за заявою ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих пошкодженням майна,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року позивач звернувся в суд з позовом про стягнення збитків.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 30415,28 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.38-39).

23.10.2012 року представник позивача звернувся в суд з клопотанням, в якому просив витребувати для отримання виконавчого листа ідентифікаційний номер боржника (а.с.44).

Листом було відмовлено у зв'язку з тим, що для отримання ідентифікаційного номеру боржника в ДПІ обов'язково потрібні відомості щодо дати народження боржника (а.с.45).

16.04.2013 року позивач повторно звернувся в суд з клопотанням про витребування для отримання виконавчого листа ідентифікаційний номер боржника (а.с.46).

Довідка із зазначенням ідентифікаційного номеру боржника була сформована 02.10.2013 року (а.с.52).

22.10.2013 року представником ОСОБА_3 отримано виконавчий лист (а.с.53).

25 лютого 2014 року представник позивача подав заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, яка мотивована тим, що строк пропущено з поважних причин, оскільки в матеріалах справи був відсутній ідентифікаційний код боржника, й Шевченківській районний суд м. Києва звертався із відповідним запитом до податкового органу для отримання документа, на підтвердження ідентифікаційного коду боржника. У зв'язку з тривалістю отримання судом документа, на підтвердження ідентифікаційного коду боржника з податкового органу, виконавчий лист наданий Шевченківським районним судом. Києва та отриманий ним лише 22.10.2013 року, проте строк його пред»явлення до виконання на той час вже закінчився(а.с.55-56).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2014 року заяву ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання задоволено. Визнано поважною причину пропуску строку на отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання. Поновлено ОСОБА_3 строк для пред'явлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі - 30 415 грн. 28 коп. до виконання в органах виконавчої служби або за місцем вимоги.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу.

Зазначає, що ухвалу суду від 28.04.2014 року проголошено без її участі, оскільки вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, так як судом не з'ясовано місце її проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, суд підставно виходив з того, що строк пропущено з поважних підстав.

В силу ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст.14 ЦПК України).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією цивільного процесу.

За правилами ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Умовами ст.371 ЦК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, які набрали законної сили 09 березня 2011 року про те, що виконавчі документи, зокрема по виконанню судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

Встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 30415,28 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.38-39). Дане рішеннянабрало законної сили 17 вересня 2012 року.

Виконавчий лист отримано стягувачем лише 22.10.2013 року, тобто після закінчення строку пред»явлення його до виконання, який встановлено, як 17.09.2013 року (а.с.60-61).

25 лютого 2014 року представник позивача подав заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання (а.с.55-56).

В обґрунтування поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначає, що строк був пропущений у зв'язку з необхідністю отримання документа, на підтвердження ідентифікаційного коду боржника, й лише 22.10.2013 року отримано виконавчий лист у цій справі, проте строк його пред»явлення до виконання на той час вже закінчився.

Враховуючи те, що доводи заяви підтверджують матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягувач пропустив встановлений законом строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, тому строку підлягає поновленню. Поважність пропуску строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання обумовлено тим, що суд ухвалив заочне рішення, а виконавчий лист не міг бути виданий судом та пред»явлений до виконання без зазначення ідентифікаційного коду боржника.

Не є підставою для скасування ухвали суду від 28.04.2014 року посилання на те, що її постановлено без її участі, оскільки вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, так як судом не з'ясовано місце її проживання, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається і судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

З матеріалів справи вбачається, що судом здійснювалося повідомлення ОСОБА_2 за адресою зазначеною в матеріалах справи та виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1, проте повістки адресовані ОСОБА_2 повернулися без вручення із відміткою причин повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.68,92,93).

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_2 не погоджується з заочним рішенням суду, а тому подала заяву про його перегляд.

Враховуючи, що заява була розглянута у відсутності ОСОБА_2, остання не була позбавлена можливості подати докази до суду апеляційної інстанції.

На спростування безпідставності поновлення строку на пред»явлення виконавчого листа до виконання жодних доказів до суду апеляційної інстанції подано не було.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 дійсно подала до суду заяву про перегляд заочного рішення від 06.06.2012 року, проте цей факт сам по собі не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки в разі задоволення заяви про скасування заочного рішення суду таке рішення не підлягатиме виконанню на підставі виданого за таким рішенням виконавчого листа.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть постановленої ухвали не впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: