У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з боку відповідачів шляхом облаштування окремого входу в належну їм квартиру зі сторони вулиці.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 1990 року належить квартира № 2 у двоквартирному будинку. Земельна ділянка під цим будинком площею 0,03 га передана йому у приватну власність, про що свідчить державний акт від 16 липня 1998 року.

Власниками квартири № 1, яка складається лише з однієї кімнати та має спільний вхід, який розташований на його (позивача) подвір'ї, є ОСОБА_5, померлий ОСОБА_8 та неповнолітні ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Відповідачі постійно створюють перешкоди у користуванні та володінні його земельною ділянкою, зокрема, користуються усією прибудинковою територією, завалюють її сміттям, неодноразово проникали до його квартири. Спори між ними з цього приводу вирішуються судами, різними державними органами.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_5 замурувати існуючий вхід до квартири та влаштувати окремий вхід в належну їй квартиру АДРЕСА_1 безпосередньо з АДРЕСА_1 протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили за рахунок ОСОБА_4

У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій, закрити провадження у справі, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із доведеності позивачем факту порушення відповідачами його права власності на належну йому земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів і відхиляє доводи скарги про те,що у спільному користуванні сторін перебуває 0,002 га земельної ділянки, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні.

Факт порушення відповідачами права власності на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_4, підтверджується зібраними у даній справі доказами та судовими рішеннями у інших справах.

Державний акт та рішення Ужгородської міської ради народних депутатів про передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,03 га для обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 є чинним і ніким не скасований.

Ухвалюючи рішення про усунення перешкод, які чинять відповідачі, суди виходили з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 січня 2014 року №124/04-14. До того ж обов'язок проведення переобладнання покладений на позивача.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли про часткове задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня