Головуючий суду 1 інстанції - Кіяшко В.Г.
Доповідач - Украінцева Л.Д.
Справа № 428/6248/13-ц
Провадження № 22ц/782/516/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - судді Украінцевої Л.Д.,

суддів - Борисова Є.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Добробут» на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 березня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання факту сумісного проживання однією родиною і поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила встановити факт сумісного проживання однією родиною з відповідачем з січня 2006 року до початку березня 2008 року; визнати за нею право власності на ? частину майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль ВАЗ 2104 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль ВАЗ 21099-20 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_4; визнати за відповідачем право власності на ? частину майна, а саме: автомобіль ВАЗ 21099 СПГ , реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобіль ВАЗ 21063 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 13 березня 2014 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі: визнано факт сумісного проживання однією родиною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з січня 2006 р. по березень 2008 р., було розподілено майно, яке було визнано судом об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ 21099-20 СПГ державний номер НОМЕР_4 та на автомобіль ВАЗ 21104 СПГ державний номер НОМЕР_1, а у власності ОСОБА_3 залишено автомобіль ВАЗ 21099 СПГ державний номер НОМЕР_2 та автомобіль ВАЗ 21063 СПГ державний номер НОМЕР_3, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у сумі 400,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, представник Кредитної спілки «Добробут», який не брав участі у справі, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що судом було вирішено питання про їх права на майно. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, в якому позивачу повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, невірно визначився із суб'єктним складом правовідношень, яки виникли між сторонами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішенням суду не відповідає.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості позовних вимог з нормативної точки зору та з їх доведеності в суді належними доказами.

З матеріалів, які були додані до апеляційної скарги, вбачається, що рішенням Сєвєродонецького міського суду від 10 серпня 2010 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КС «Добробут» борг за кредитним договором у розмірі 35 190 грн.83 коп., а також судові витрати, про що свідчить виконавчий лист

04.11.2010 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Добробут» боргу за кредитним договором.

23.01.2013 р. державним виконавцем Сєвєродонецького МУЮ Абасовим Р.І. було складено акт опису та арешту майна, яким було описано і накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3, а саме легковий автомобіль ВАЗ 21099-20 СПГ державний номер НОМЕР_4.

Таким чином, автомобіль ВАЗ 21099-20 СПГ державний номер НОМЕР_4, на який накладено арешт на користь стягувача КС «Добробут», оскаржуваним рішенням суду. виділено ОСОБА_2 та визнано за нею право власності на цій автомобіль.

Тобто рішенням суду першої інстанції було вирішено питання щодо прав та обов'язків КС «Добробут», яка не була залучена до розгляду справи.

Правовідносини сторін врегульовані нормами цивільного законодавства, що регулюють право власності і його захист, нормами сімейного законодавства, Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 серпня 1976 року « Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що позивачем у такому спорі є власник майна, а також особа, яка володіє майном на відповідній правовій підставі, а відповідачами є боржник, а також особа, в інтересах якої накладений арешт, і в необхідних випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Однак, позивачкою до стягувача позов не заявлявся і у встановленому законом порядку питання про притягнення КС «Добробут» до участі у справі як співвідповідачів судом першої інстанції не вирішувалось.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові, оскільки відмова в задоволенні позову з вказаної підстави не перешкоджає позивачу повторно звернутися до суду із зазначеними позовними вимогами, пред'явивши їх до всіх належних відповідачів. А без залучення до участі у справі всіх належних відповідачів суд не вправі був робити висновки щодо обґрунтованості позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не перевірив, чи належить відповідачу на цей час спірне майно, не перевірив оригінали документів, які підтверджують право власності на автомобілі.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив помилкове рішення через неправильне застосування норм процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову із зазначених вище підстав.

При цьому колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог, оскільки це може бути зроблено під час розгляду справи з належними відповідачами.

Скасування рішення та відмова у позові з вказаних підстав не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовом, пред'явивши його до всіх належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. п.2 ч. 1 ст.307, п. 4 ч.1 ст.309, 313-314,317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Добробут» задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання факту сумісного проживання однією родиною і поділ майна відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: