Справа № 369/4379/13-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/5537/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 13.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24 липня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про надання останньому кредиту в сумі 69300 грн. строком на 72 місяці зі сплатою 16 % річних за користування кредитними коштами, в зв'язку із невиконанням зобов'язань загальна сума боргу відповідача перед позивачем станом на 26 квітня 2010 року складає 50786,48 грн. Просив розірвати кредитний договір, стягнути із ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 50786,48 грн., у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на автомобіль, який є предметом договору застави.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2013 року позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в частині вимог про розірвання кредитного договору та звернення стягнення на автомобіль залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2013 року позов задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_2 50786,48 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що судом не перевірено правильність розрахунків, зроблених позивачем щодо заборгованості за кредитним договором, а саме по залишку тілу кредиту, який залишився до сплати та нарахованим штрафним санкціям. Крім того, судом допущено порушення норм процесуального права, які не дали можливість відповідачу та його представникам бути присутніми в ході судового розгляду справи, в результаті чого вони не мали можливості довести свою позицію суду та перевірити правильність нарахування заборгованості позивачем, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позичальник ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконав, в зв'язку з чим наявна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача, позов знайшов підтвердження в судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 24 липня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/06-11/2223 про надання останньому кредиту в сумі 69300 грн. строком на 72 місяці зі сплатою 16 % річних за користування кредитними коштами, на виконання якого ОСОБА_2 було надано кредитні кошти в сумі 69300 грн.

За умовами п. 1.2 кредитного договору кредит надається на 72 місяці з 24 липня 2006 року по 24 липня 2012 року.

Згідно п. 1.4 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом складає 16 % річних.

Згідно п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі.

Згідно умов п. п. 5.1, 5.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 цього договору, та остаточне погашення отриманого кредиту до 24 липня 2012 року на рахунок, зазначений в п. 4.1 цього договору; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № 220863601 в АППБ «Аваль», МФО 321961; щорічно при проведенні кредитором перевірок фінансового стану позичальника надавати кредитору всі необхідні документи та не чинити йому ніяких перешкод при здійсненні цих перевірок.

Згідно п. п. 1.3, 5.1 кредитного договору боржник протягом дії кредитного договору зобов'язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту в розмірі 1/72 від суми отриманого кредиту згідно п. 1.3, та остаточне погашення отриманого кредиту до 24 липня 2012 року, щомісячно до 15 числа кожного місяця сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів. Кредит надається позичальнику на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування п. 3.1 кредитного договору.

Згідно п. 5.5 кредитного договору позичальник зобов'язався достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання ним умов кредитного договору та/або договору застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Згідно п. 6.5 кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитними коштами та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Згідно п. 3.6 кредитного договору кредит, наданий кредитором, забезпечується також всім належним позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на терміни, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення в порядку, визначеному законодавством України.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

ОСОБА_2 належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, здійснив часткове погашення заборгованості, але в цілому заборгованість залишилась не погашеною (а. с. 66 - 79 т. 1).

Аналізуючи зазначені вище вимоги закону та обставини справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 014/06-11/2223 від 24 липня 2006 року в заявленому позивачем розмірі.

Колегія суддів звертає увагу, що факт наявності заборгованості та її розмір апелянтом не спростовані.

Так, апелянтом надано квитанції про погашення кредиту та відсотків за кредитним договором: від 24 травня 2011 року в сумі 1700 грн., від 07 червня 2011 року в сумі 300 грн., від 16 лютого 2009 року в сумі 600 грн., від 10 березня 2009 року в сумі 1000 грн., від 29 квітня 2009 року в сумі 730,28 грн., від 29 квітня 2009 року в сумі 69,72 грн., від 12 травня 2009 року в сумі 230 грн., від 29 вересня 2009 року в сумі 0,29 грн., від 29 вересня 2009 року в сумі 588,40 грн., від 29 вересня 2009 року в сумі 2320,08 грн., від 29 вересня 2009 року в сумі 3881,23 грн., від 25 вересня 2009 року в сумі 6711,77 грн., від 25 вересня 2009 року в сумі 4288,23 грн., від 16 квітня 2008 року в сумі 1497,11 грн., від 16 квітня 2008 року в сумі 2000 грн., від 16 квітня 2008 року в сумі 502,89 грн., від 26 січня 2007 року в сумі 898,68 грн., від 26 січня 2007 року в сумі 149,78 грн., від 26 січня 2007 року в сумі 440,00 грн., від 02 березня 2007 року в сумі 922,66 грн., від 20 березня 2007 року в сумі 1450 грн., від 02 березня 2007 року в сумі 800 грн., від 02 березня 2007 року в сумі 778,66 грн., від 29 травня 2007 року в сумі 379,85 грн., від 29 травня 2007 року в сумі 820,15 грн., від 10 липня 2007 року в сумі 1000 грн., від 10 вересня 2007 року в сумі 864,90 грн., від 10 вересня 2007 року в сумі 965,56 грн., від 04 серпня 2006 року в сумі 60,76 грн., від 01 листопада 2006 року в сумі 789,83 грн., від 04 жовтня 2006 року в сумі 1063,23 грн., від 01 листопада 2006 року в сумі 963 грн. (а. с. 66 - 79 т. 1).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлено і не перевірено, яким чином виникла сума заборгованості і яким чином зроблені розрахунки позивачем і якими доказами це обґрунтовується.

В матеріалах справи на а. с. 24 - 26 т. 1 міститься розрахунок заборгованості, наданий позивачем. При цьому в ньому відображено графік погашення кредиту, а також суми і дати фактичних зарахувань, здійснених відповідачем, які повністю відповідають наданим апелянтом квитанціям, а отже здійснені ним платежі враховані позивачем під час пред'явлення позову та судом при ухваленні рішення.

Станом на день пред'явлення позову залишок тіла кредиту з урахуванням часткового погашення відповідачем становив 32706 грн., заборгованість за відсотками - 3250,36 грн., пеня по кредиту нарахована в розмірі 9645,03 грн., за відсотками - 5185,09 грн.

При цьому колегія суддів враховує, що пеня нарахована позивачем із квітня 2009 року, а позов подано у вересні 2010 року, однак оскільки відповідачем не заявлялося вимог про застосування наслідків спливу позовної давності, заборгованість підлягає стягненню за весь період нарахування.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянтом сплачено більше половини із суми кредитних коштів, висновів суду першої інстанції не спростовують, а фактично свідчать про визнання відповідачем неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором, строк виконання якого сплинув ще в липні 2012 року. Відтак несвоєчасне та неповне внесення сум погашень кредитних коштів тягне за собою згідно із умовами кредитного договору право кредитора нараховувати пеню, чим останній і скористався.

Таким чином, суд повно і всебічно оцінив надані сторонами докази і вірно визначив заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи у відсутності відповідача, в результаті чого його було позбавлено можливості довести свою позицію, висновків суду по суті не спростовують і відхиляються колегією суддів.

При цьому колегія суддів враховує, що за заявою відповідача заочне рішення Києво-Святошинського районного суду від 18 листопада 2010 року в даній справі скасовувалось судом першої інстанції і справа призначалась до розгляду в загальному порядку.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.