Провадження № 2/734/380/15 Справа № 734/938/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2015 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді - Бузунко О.А.

при секретареві - Галюк Л.В.

у присутності позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 18.02.2015 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 129 КК України. Згідно з вищевказаним вироком ОСОБА_1 визнано потерпілим. Даним злочином йому завдано матеріальний збиток, який складається з: 4720 грн. - кошти, які були витрачені на лікування; 5000 грн. - вартість пошкодженого військового камуфляжу (виробник Німеччина); 2500 грн. - вартість пошкоджених військових берців; 2560 грн. - витрати на проїзд до м. Чернігова з м. Києва для лікування та встановлення зубів. Всього сума матеріальних збитків складає 14780 грн. Позивач є будівельником, в результаті протиправних дій відповідача не мав змоги працювати, а також вимушений був покинути заочну форму навчання у вищому навчальному закладі м. Києва, так як йому потрібно було лікуватись і він не міг їздити в зв'язку з цим на навчання. В даний час позивач не може займатися своїми звичними заняттями, перебуваючи у стані постійного стресу, тому що здоров'я підірвано і наразі він перебуває у скрутному матеріальному становищі. Моральну шкоду він оцінює в 30000 грн. Добровільно відшкодувати шкоду відповідач відмовляється до теперішнього часу, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених в позові, та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Додатково позивач повідомив суду, що доказів на підтвердження витрат на проїзд в розмірі 2 560,00 грн. надати не може, оскільки чеки не зберігав. Судом в судових засіданнях в порядку ст. 10 ЦПК України позивачу було роз'яснено право надати суду докази на підтвердження того факту, що позивач під час нанесення йому удару відповідачем перебував у камуфляжі та берцах, вартість яких наразі просить відшкодувати, а також право заявляти суду клопотання про витребування таких доказів, якщо позивач має труднощі з їх отриманням. ОСОБА_1 в судовому засіданні 14 травня 2015 року пояснив, що надати докази, про які йде мова, не може, право заявляти клопотання йому зрозуміле, проте таких клопотань заявляти не буде. Крім того, він не має можливості надати докази того, що свого часу був зарахований до вищого навчального закладу та в подальшому був відрахований з нього, оскільки він звернувся до закладу, але відповіді так і не отримав.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково та пояснив суду, що вартість коштів, які були витрачені потерпілим ОСОБА_1 на протезування зубів він погоджується компенсувати, а в іншій частині ним позов не визнається. Представник відповідача ОСОБА_3 додатково на заперечення проти позову зазначила, що доказів на підтвердження суми коштів, затрачених на проїзд, позивачем не надано, так само як і не надано доказів на підтвердження перебування позивача на момент спричинення йому ушкоджень в військовому камуфляжі та берцах. Представник відповідача стверджувала, що під час розгляду кримінального провадження суду було повідомлено про те, що ОСОБА_1 перебував в футболці та брюках.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2015 року, який набрав законної сили 21 березня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він 1 травня 2014 року, перебуваючи біля будинку культури по вулиці Леніна в с. Хрещате Козелецького району Чернінівської області, вчинив сварку із ОСОБА_1, під час якої кулаком руки наніс удар в обличчя потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, перелом кореня 11 зуба та коронкової частини 21 та 22 зубів. За висновком № 210 від 31 жовтня 2014 року комісії судово-медичних експертів вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_1 відносяться до легких, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Згідно з вищевказаним вироком ОСОБА_1 визнано потерпілим; останній цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляв.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_1, є доведеним.

Судом встановлено, що правовідносин, які виникли між сторонами, регулюються:

ст. 22 ЦК України, відповідно до якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі;

ст. 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

ст. 1166 ЦК України, відповідно до змісту якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала;

ст. 1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті;

ст. 1177 ЦК України, відповідно до частини першої якої шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" /з наступними змінами/ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на лікування та протезування зубів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову в частині відшкодування витрат на протезування зубів не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до думки, що позов в цій частині слід задовольнити, відповідно, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 4 720 грн. (понесені позивачем та документально підтверджені витрати на лікування).

Стосовно відшкодування вартості речей та витрат на проїзд, суд вказує на таке.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення вказаних статей, приймаючи до уваги, що позивачем не було надано в обґрунтування своїх позовних вимог належних та допустимих доказів того, що 01 травня 2014 року під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 перебував в військовому камуфляжі та військових берцах, вартість яких підтверджена товарним чеком № 17 від 15.04.2014 року /на виконання вимог ст. 10 ЦПК України судом вживалися заходи щодо сприяння позивачу у здійсненні його прав, про що вказано вище/, а також не надано доказів на підтвердження факту понесення витрат на проїзд в розмірі 2 560,00 грн. /суду взагалі не наданого жодного чеку/, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу заподіяної моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень поніс душевні страждання, злочином було порушено його звичайний спосіб життя, для відновлення якого знадобились додаткові матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін в його житті.

Проте суд вважає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн. дещо завищеними і, визначаючи розмір моральної шкоди, враховує вимоги розумності, справедливості та виваженості, бере до уваги обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань позивача, і визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн., що не буде надмірним в українському суспільстві.

Відповідно до ст. 88 КПК України судовий збір з відповідача на користь держави належить стягнути в розмірі 487,60 грн. (243,60 грн. - за вимогами майнового характеру і 243,60 грн. за вимогою про відшкодування моральної шкоди /оскільки заявлена моральна шкода не пов'язана з захистом честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної особи, для яких встановлених судовий збір залежно від заявленого розміру заподіяної моральної шкоди/), так як позивач при поданні позову був звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК Ураїни, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, іден. код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, іден. код НОМЕР_2, матеріальні витрати в розмірі 4720 (чотири тисячі сімсот двадцять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, іден. код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, іден. код НОМЕР_2, моральну шкоду в розмірі 2 000 (двох тисяч) гривень 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, іден. код НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Козелецького районного суду О.А. Бузунко

Повний текст рішення складений 14 травня 2015 року.