Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (надалі позивач) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу та просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8 293,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 05.10.2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1. 26.08.2013 року сталася ДТП за участю вказаного автомобіля НОМЕР_1 та мотоциклу НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 24.09.2013 року за постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя ОСОБА_1 визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На замовлення позивача проведено автотоварознавче дослідження, за яким вартість матеріального збитку, завданого автомобілю НОМЕР_1, становить 10 639,30 грн. Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля 9 911,05 грн. 07.10.2013 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8 293,05 грн. 13.11.2013 року позивач надіслав відповідачу вимогу про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу, яка відповідачем залишена без задоволення. Вказує, що борг відповідача перед позивачем складає 8 293,05 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що на момент ДТП в серпні 2013 року він мав при собі діючий страховий поліс АС№6252891 оформлений в ПрАТ «СТ «Іллічівське». Про страховий випадок ним було своєчасно протягом 3-х днів повідомлено свою страхову компанію. У зв'язку із цим матеріальну шкоду має відшкодовувати його страхова компанія ПрАТ «СТ «Іллічівське». На підставі зазначеного просив відмовити у позові. Просив справу розглядати без його присутності.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» позовні вимоги не визнав, надіслав письмові пояснення, в яких зазначав, що 14.08.2013 року між ПрАт «СТ «Іллічівське» та ОСОБА_1 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс ОСЦПВВНТЗ № АС/6252891). В період дії зазначеного полісу 26.08.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася ДТП, винним у якій визнано ОСОБА_1 ПрАТ «СТ «Іллічівське» повідомлило працівникам ДАІ, які здійснювали оформлення ДТП, та іншому учаснику ДТП всі відомості про наявність у ОСОБА_1 діючого полісу цивільно-правової відповідальності. Позивач мав можливість дізнатись про наявність полісу ОСЦПВВНТЗ у відповідача. 28.08.2013р. ОСОБА_1 подав до ПрАТ «СТ «Іллічівське» повідомлення про скоєння ДТП та інші документи, передбачені ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказує, що відповідачем були виконані всі дії, передбачені Законом для вирішення питання виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну ОСОБА_1 в ДТП 26.08.2013р. Подальше оформлення страхового відшкодування вирішується за умови надання особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, всіх необхідних документів, передбачених ст. 35 зазначеного Закону. Сума страхового відшкодування, яку позивач бажає стягнути з відповідача є меншою ніж ліміт страхового відшкодування, передбачений полісом ОСЦПВВНТЗ № АС/6252891, який встановлено у розмірі 50 000,00 грн., що також унеможливлює стягнення грошових коштів з нього в порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України. На сьогоднішній час ОСОБА_2 або позивач за отриманням страхового відшкодування до ПрАТ «СТ «Іллічівське» не зверталися, будь-яких документів не надавали, жодних вимог не заявляли. На підставі зазначеного просив відмовити у позові.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу автомобіля НОМЕР_3.

24 вересня 2013 року на автошляху Харків-Сімферополь-Севастополь водій ОСОБА_1, керуючи мотоциклом НОМЕР_4, у порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію руху, не урахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «GEELY», держ.номер АР3551ВЕ, під керуванням водія ОСОБА_2, який зупинився попереду.

Внаслідок зіткнення був пошкоджений автомобіль НОМЕР_3, який є обєктом страхування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.09.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

25.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся із письмовою заявою до позивача про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що відбувся 26.08.2013 року.

Відповідно до звіту № 54/13 від 30.08.2013 року про оцінку автомобіля GEELY МК держ. номер НОМЕР_5, проведеного субєктом оціночної діяльності ТОВ «Автогазпромсервіс» матеріальний збиток, нанесений власнику зазначеного автомобіля внаслідок його пошкодження складає 10 639,30 грн.

Згідно рахунку-фактури ФОП ОСОБА_3 №СФ-18/09-01 від 18.09.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля GEELY МК держ. номер НОМЕР_5 становить 9 911,05 грн.

Згідно страхового акту позивача № 1453-1275/13 від 02.10.2013 року розмір страхового відшкодування, що підлягає до виплати, становить 8 293,05 грн. При цьому згідно до розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту розмір франшизи становить 1 618,00 грн.

За платіжним дорученням № 55 від 07.10.2013 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8 293,05 грн. за відновлювальний ремонт транспортного засобу.

Після цього позивачем було предявлено письмову вимогу до відповідача від 13.11.2013 року про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу.

Одночасно із цим судом встановлено, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована згідно полісу АС/6252891 в період з 14.08.2013 року по 13.08.2014 року в ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське».

Інформація про наявність вказаного полісу цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів також мається в довідці про дорожньо-транспортну пригоду №9255034, виданої 09.09.2013 року УДАЇ ГУМВС України в Запорізькій області, яка була представлена позивачем до позовної заяви із матеріалами страхової справи.

Отже позивачу було відомо про наявність страхового полісу у відповідача та страхування його цивільно-правової відповідальності в ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське». Проте позивач не представив доказів звернення до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» з вимогою про компенсацію страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідачем 28.08.2013 року було письмово повідомлено ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» про настання дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

За приписом статті 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком згідно статті 6 Закону є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктами 9.1., 9.2. статті 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно полісу № АС/6252891 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на забезпечений транспортний засіб відповідача максимальна страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну третім особам складає 50000,00 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров'ю 100000,00 грн.

Позивачем було відшкодовано витрати у розмірі 8 293,05 грн., про що свідчить страховий акт № 145301275/13 від 02.10.2013 року та платіжне доручення № 55 від 07.10.2013 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з положеннями статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1187, ч.1 ст. 1191, ст. 1194 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою неї шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Страхова сума (ліміт відповідальності) страхувальника ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну майну згідно полісу № АС/6252891 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складає 50 000 грн.

Розмір шкоди та сплаченого страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_4 внаслідок ДТП складає 8 293 грн. 50 коп.

Отже ліміт відповідальності страхувальника є достатнім для здійснення страхової виплати з метою повного відшкодування завданою ним шкоди.

Як роз'яснено в пункті 16 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

З урахуванням того, що на час ДТП у відповідача був в наявності діючий договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності із ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», згідно якого страховик взяв на себе обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної транспортним засобом страхувальника життю, здоров'ю та майну третіх осіб, а також того, що сума по відшкодуванню страхової виплати, яку заявляє позивач до стягнення, не перевищує ліміту відповідальності та охоплюється межами відповідальності страховика, тому першочергово відшкодування заподіяної шкоди має проводитися страховиком ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське». Згідно норм ЦПК суд позбавлений можливості самостійно проводити заміну неналежного відповідача чи залучати співвідповідача до участі у справі.

Натомість позивач не предявляв позовних вимог до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», а також не представив доказів звернення до страховика для відшкодування шкоди в порядку регресу, або обґрунтованої відмови у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське». Також позивач не представив доказів звільнення третьої особи ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» від обовязку відшкодування шкоди третім особам за полісом, в тому числі в порядку регресу. Відсутність вказаних доказів з боку позивача та необгрунтування законних причин предявлення позовних вимог саме до заподіювача шкоди, відповідача про справі, свідчить про безпідставність позовних вимог до відповідача.

З урахуванням викладеного підстав для стягнення з відповідача коштів в порядку регресу з мотивів зазначених у позові немає.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 16, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов