1Справа № 335/6834/15-ц 2-з/335/85/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, районна адміністрація Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району м.Запоріжжя про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, районна адміністрація Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району м.Запоріжжя про визнання договору дарування недійсним.

19.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №46 у буд.№ 167 по пр..Леніна у м.Запоріжжі, що зареєстрована з ОСОБА_2

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадження якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали заяви та додані до позову документи, суд приходить до наступних висновків, що заяву про забезпечення позову подано з порушенням вимог ст. 151 ЦПК України.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову здійснюється за письмовою заявою особи, яка бере участь у справі.

З власної ініціативи суд забезпечувати позов не може.

В заяві про забезпечення доказів обов'язково зазначається: а) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме; б) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який, на думку заявника, є найбільш адекватним; в) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (в заяві необхідно зазначити, про які саме дії йде мова; місце знаходження майна; найменування осіб, в яких знаходиться майно відповідача тощо).

Відповідно до розяснень, викладених Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

У заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на квартиру.

Як вбачається із матеріалів справи, за поданим до суду позовом позивач просить суд визнати недійсним договір дарування квартири 46, у буд. 167 по пр..Леніна у м.Запоріжжі, укладений у лютому 2014 року, копія оспорюваного договору у матеріалах справи відсутня, отже на час розгляду вказаної заяви не можливо пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір.

Крім того, відсутність даних щодо належності відповідачу майна, на яке позивач просить арешт, може призвести до порушення інших осіб у звязку із застосуванням заходів забезпечення позову.

Крім того, позивачем в порушення вимог ст. 151 ЦПК України, враховуючи зміст позовних вимог, не обґрунтовано необхідність арешту майна, зокрема не зазначено чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і, як саме може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі визнання останнім спірного договору недійсним, оскільки інших вимог, окрім названої щодо правочину, позивач перед судом не ставить.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, районна адміністрація Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району м.Запоріжжя про визнання договору дарування недійсним, повернути заявнику.

Одночасно, суд роз'яснює, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суд Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в порядку, передбаченому ст.ст. 292-296 ЦПК України протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В. Апаллонова