Справа №2012/1686/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Макарова В.О.,

за участі секретарів - Миколайчук Я.О., Гриценко М.В., Хачатрян О.М., Джулфаєва А.С., Макушенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі в порядку набувальної давності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, який в ході розгляду справи уточнила.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що на підставі договору безстрокового користування від 07 грудня 1957 року, укладеному між Жовтневою районною радою м.Харкова та ОСОБА_3, останньому була виділена земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 збудував житловий будинок, однак свідоцтва про право власності за нього йому видано не було.

У 1980 р. ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_1 зі своїм чоловіком, ОСОБА_4, який помер у 2007 р., протягом тривалого часу і до дня смерті ОСОБА_4, проживали сумісно з ним однією родиною, надавали йому допомогу, опікувалися, так як він в силу віку і стану здоров'я потребував допомоги.

У 1978-1980 роках вони з чоловіком зі згоди ОСОБА_3 у межах виділеного останньому земельної ділянки самовільно збудували флігель площею 15 кв.м. та гараж.

Позивач вважає, що оскільки вона відкрито користується спірною земельною ділянкою протягом більше 20 років, вона має право на визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями внаслідок набувальної давності.

ОСОБА_2 звернулась з позовом (зустрічним) до Харківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок літ. «А-1»з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1.

Позивач вказувала, що на підставі договору міни від 23 червня 2004 року їй належить 47/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2.

Згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради Харківської області від 31 жовтня 2008 року № 72-55 «Про розділ домоволодіння на два самостійних», із складу домоволодіння по АДРЕСА_2 було виділено житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані на земельній ділянці площею 173 кв.м. та привласнена адреса: АДРЕСА_2.

Згідно п.2 вказаного рішення, ОСОБА_2 було зобов'язано внести відповідні зміни до технічної документації.

Однак, при складенні технічної документації було встановлено, що прибудована до стіни належного їй сараю «літ. Ж.Л.», надвірна будівля, яку вона вважала своєю власністю, їй не належить.

Разом з тим, зазначеною будівлею з 1980 року користувались колишні власники, а після 2004 року стала користуватись вона.

Згідно з листом КП «Харківського міського бюро технічної інвертаризації», житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на праві власності ні за ким не зареєстрований, земельні ділянка для будівництва виділялась ОСОБА_5, який помер у 1980 р.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_2 вважає, що попередні власники та вона з 1980 р. добросовісно, відкрито та безперервно володіють чужим нерухомим майном, а саме - житловим будинком літ. «А-1» по АДРЕСА_1 та користуються земельною ділянкою, та просила суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок та право користування земельною ділянкою, на якій він розташований.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В подальшому ОСОБА_1 та її представник в судове засідання неодноразово не з'являлися, з урахуванням позиції представника ОСОБА_2, суд вважав можливим розглянути справу за їх відсутності.

Представник ОСОБА_2 просила задовольнити позовні вимоги своєї довірительки та заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1, посилаючись на їх необґрунтованість.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обох позивачів не підлягають задоволенню.

У відповідності з вимогами ч.ч. 1,3 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами і не оспорюється сторонами, що житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями по праву власності ні за ким не зареєстрований.

В експлуатацію зазначена будівля не приймалась.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, предметом спору є нерухоме майно - житловий будинок, який в експлуатацію не прийнятий, на нього відсутня державна реєстрація.

У зв'язку з чим, до оформлення зазначених споруд у встановленому законом порядку, на них не може бути визнано право власності, у тому числі й в порядку набувальної давності.

Доводи представника ОСОБА_2 щодо того, що ОСОБА_2 з 2004 року, а колишні власники - з 1980 року, відкрито, безперервно володіли нерухомим майном, не мають правового значення, оскільки дана будівля є самовільною. З цих же підстав не можна взяти до уваги і позицію ОСОБА_1

Крім того, суд бере до уваги, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 2 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 квітня 2012 року, у задоволенні аналогічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Нова позовна заява ОСОБА_2 та досліджені в судовому засіданні докази не містять в собі зазначення нових обставин, які мали б суттєве значення для вирішення справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні як первісного позову ОСОБА_1, так і позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 61, 79, 84, 86, 88, 174, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги у 10-денний термін з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час його проголошення - в той же термін після отримання копії рішення.

Головуючий: