Справа № 473/1723/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Лузан Л.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» про забезпечення його позову до Публічного акціонерного товариства «ВОЗКО», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ДІАМАНТБАНК» звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВОЗКО», ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 324 475,31 доларів США (еквівалентно 7 138 456 грн. 82 коп.).

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту в межах суми заборгованості на грошові кошти, що належать Публічному акціонерному товариству «ВОЗКО» та розміщені в банківських установах: Публічному акціонерному товаристві «ПРОМІНВЕСТБАНК», Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК», Публічному акціонерному товаристві «УКРЕКСІМБАНК», Публічному акціонерному товаристві «ОСОБА_2 АВАЛЬ», Публічному акціонерному товаристві «ПУМБ»;

- накладення арешту та заборони відчуження на товари у переробці, відповідно до договору застави товарів за № 463/4 від 30.07.2013 року, які належать Публічному акціонерному товариству «ВОЗКО» в межах суми заборгованості за кредитом;

- накладення арешту та заборону відчуження на все нерухоме на рухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 в межах суми заборгованості за кредитом.

Розглянувши дану заяву про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 Постанови Пленуму ВСУ за № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" ).

Отже, враховуючи обставини справи, характер спірних правовідносин, а також те, що сума заборгованості за кредитом є значною, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому є всі підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми заборгованості на грошові кошти, що належать Публічному акціонерному товариству «ВОЗКО» та розміщені в банківських установах. При цьому, зазначений вид забезпечення позову не є суттєвим обмеженням для відповідача, оскільки не заважає веденню ним господарської діяльності та не позбавляє відповідача в будь-який час виконати свої договірні зобов'язання та сплатити існуючу заборгованість.

Разом з тим, забезпечивши позов накладенням арешту на грошові кошти відповідача та за відсутності даних про недостатність обумовлених коштів для забезпечення вимог кредитора, підстав для накладення арешту на майно Публічного акціонерного товариства «ВОЗКО» та заборони його відчуження суд не вбачає.

Також слід відмовити в забезпеченні позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1, оскільки позивач не надав достатніх відомостей щодо наявності у боржника певного майна, на яке просить накласти арешт та відповідних доказів наявності такого майна з врахуванням принципу співмірності заходів забезпечення позову розміру боргу.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст.151, 153, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» про забезпечення його позову до Публічного акціонерного товариства «ВОЗКО», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти у розмірі 324 475,31 доларів США (еквівалентно 7 138 456 грн. 82 коп.), які належать Публічному акціонерному товариству «ВОЗКО» (ідентифікаційний код юридичної особи 00310781), що містяться на рахунках:

- № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «ПРОМІНВЕСТБАНК» (МФО 300012);

- № 0777 в філії Публічного акціонерного товариства «ПРОМІНВЕСТБАНК» м. Вознесенськ (МФО 326289);

- № 2201 в Миколаївському регіональному управлінні Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (МФО 326610);

- № 42, 42, 42, 42 в філії Публічного акціонерного товариства «УКРЕКСІМБАНК» , м. Миколаїв (МФО 326739);

- № 8, 6, 1, 9 в Публічному акціонерному товаристві «РАЙФФАЙЗЕНБАНК АВАЛЬ», м. Київ (МФО 380805);

- № 2606423 в філії Публічного акціонерного товариства «ПУМБ», м. Миколаїв (МФО 326126).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.В. Лузан