Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/131/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

03 липня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О.Г.

При секретарі: Зайцевій О. І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 07.12.2011 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики, на підтвердження якого відповідач власноручно написав розписку. Даний договір виник через те, що під час оформлення транспортного засобу в органах МРЕВ в м. Черкаси водієм відповідача, останньому не вистачило коштів на розрахунок з продавцем авто, внаслідок чого відповідач звернувся до позивача з проханням позичити йому 3950 доларів США терміном на 10 робочих днів. Оскільки позивач тривалий час знав відповідача, довіряв йому, він погодився, сторони уклали усну угоду і позивач передав відповідачу 3950 доларів США, а відповідач склав розписку, якою зобовязався перерахувати позивачу на картковий рахунок вказаний розмір коштів протягом 10 робочих днів. Проте, відповідач порушив взяті на себе зобовязання та борг не повернув.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Вказує, що окрім основної суми боргу відповідач повинен сплатити позивачу відсотки на рівні облікової ставки НБУ за 10 робочих днів, які розраховуються наступним чином 59490,14грн. *9,5% (ставка НБУ станом на грудень 2011року)/365*14 календарних днів (сплинуло за час спливу 10 робочих ) =216,86грн. Прострочення зобовязання розпочалося з 22.12.2011 року (враховуючи, що 10,11,17,18 були вихідними днями згідно ОСОБА_3 праці та соціальної політики України від 25.08.2010 року № 9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2011рік». Таким чином, розрахунок 3%річних з 22.12.2011 року по деньо складання позовної заяви виглядає наступним чином:59490,14 *3%/365*1070 (кількість діб прострочення) = 5231,87грн.

Також вказує, що ним пропущено строк позовної давності в звязку з тим, що ним було подано позов до Соснівського районного суду м. Черкаси з урахуванням адреси відповідача, яка була зазначена в розписці.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 59490,14грн., 216,86грн. процентів та 5231,87 3% річних.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 зменшила позовні вимоги просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму основного боргу ,зазначеного розписці ,в саме 3950 доларів США що по курсу становить 83542,50грн.,від стягнення інфляційних та річних відмовляється.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5, ОСОБА_6 заперечували проти задоволення позову з підстав викладених в запереченні (арк.спр.31-33).

Свідок ОСОБА_1 суду пояснив ,що вони пригнали автомобіль ОСОБА_2 з Голландії, понесли додаткові витрати на суму 8 тис дол..США, .3950 дол.США він передав ОСОБА_2 в руки ,а він поляку, позичив відповідачу кошти щоб він розрахувався з поляком за автомобіль. Домовленість була усна, 4 тисячі дол..США вони брали на себе,а 4 тисячі дол..США ОСОБА_2 повинен заплатити поляку

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив ,що оскільки неможливо було розтаможити автомобіль,як грузовий, їм прийшлося вивезти даний автомобіль за таможню зону,там вимушені знайти поляка,поставити даний автомобіль на облік на нього, на якому поляк потім приїхав в м. Черкаси,поляку допомогли приписатися тимчасово,получили йому ідентифікаційний код,поставили на облік автомобіль,все це складало близько 8 тисяч дол..США.,половину затратили коштів вони з позивачем,а половину повинен був заплатити замовник. У Звенигородці по місцю тимчасової реєстрації поляка,автомобіль був зареєстрований,потім на автомобіль отримали постійний технічний паспорт,його зняли з обліку ,щоб передати ОСОБА_2 Приїхали на автомобілі в м. Черкаси і передали автомобіль ОСОБА_2 та позивач позичає свої гроші ОСОБА_2 для розрахунку з поляком,а ОСОБА_2 пише розписку,що ці кошти перерахує на картковий рахунок та позивач чекає цього часу. Позивач телефонував до ОСОБА_2.,що вони понесли додаткові затрати ,чи готовий віддати кошти за додаткові витрати він погодився. ОСОБА_1 віддав свої гроші поляку ,оскільки у ОСОБА_2 не було грошей і взяв розписку у нього,а краще б вони продали даний автомобіль іншій особі і повернули б собі свої затрачені кошти.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника позивача за довіреністю ОСОБА_4, представника відповідачів за довіреністю ОСОБА_5,ОСОБА_6 ,свідків ОСОБА_1, ОСОБА_7, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено ,що 07.12.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усний договір позики, на підтвердження якого відповідач власноручно написав розписку.

Даний спір виник через те, що під час оформлення транспортного засобу в органах МРЕВ в м. Черкаси водієм відповідача, останньому не вистачило коштів на розрахунок з продавцем авто, внаслідок чого ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з проханням позичити йому 3950 доларів США терміном на 10 робочих днів. Оскільки позивач тривалий час знав відповідача, довіряв йому, він погодився, сторони уклали усну угоду і позивач передав відповідачу 3950 доларів США, а відповідач склав розписку, якою зобовязався перерахувати позивачу на картковий рахунок вказаний розмір коштів протягом 10 робочих днів,але взяті на себе зобовязання не виконав та борг не повернув.

Відповідно до положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші ,або речі ,визначені родовими ознаками ,а позичальник зобовязувався повернути таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ ,який посвідчує переведення позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2ст.1047 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як передбачено ст.599 УК України зобовязання припиняється виконанням,проведеним належним чином,а згідно ст.1049 ЦК України - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором.

Представник відповідача вважає, що в розписці, яка була долучена до матеріалів справи, міститься лише зобовя"зання перерахувати грошові кошти, але суд вважає що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а таких умов дана розписка не містить, і це вказує на її безгрошів»я .

Відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою,оплатною або безоплатною угодою,на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший документ,незалежно від його найменування,з якого дійсно вбачається,як сам факт отримання в борг(тобто зобов»язанням повернення)певної грошової суми ,так і дати її отримання.

Таким чином за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом який видається боржником кредиторові за договором позики після отримання коштів,підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору,так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми, така позиція Верховного суду зазначена в Постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року

В судовому засіданні свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 підтвердили, що відбулася саме передача грошової суми у розмірі 3950 доларів США ОСОБА_2

Крім того , зазначений договір позики не оспорений відповідачем шляхом подачі зустрічної позовної заяви та не наведено і не надано доказів укладення договору позики під впливом обману,насильства,зловмисної домовленості позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Суд вважає ,що посилання представника відповідача ОСОБА_5 на те, що укладений між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_8 договір на виконання робіт, з якого виникло дане грошове зобов'язання не є предметом розгляду по даній справі . В самій розписці немає жодних посилань не те, що даний борг виник із інших підстав та був змінений позиковим зобов'язанням. А тому на думку суду , наявність боргового документа підтверджує не виконання боржником свого обов"язку.

Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання грошового зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

А тому враховуючи вищевикладене ,суд вважає що доведено представником позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні про невиконання грошового зобов'язання відповідачем ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору позики від 07.12.2011р., а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає до задоволення.

На підставі ст. ст. 526,545, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу 3950 дол.США , що по курсу НБУ в гривні становить 83542,50грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 835грн.42 коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 10 днів.

Головуючий: ОСОБА_9