РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

Справа №668/16910/14-ц

Пров. №2/668/298/15

30.04.2015 року Суворовським районним судом м. Херсону у складі:

головуючого судді Корецького Д.Б.

при секретарі Кур'яніновій В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання вчинити дію, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг "ПУ "Перший" № 1999317, за умовами якого вкладник зобов'язується повернути вкладникові вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку визначеному цим договором.

Відповідно до умов вказаного договору строк розміщення вкладу становить 3 місяці від дати фактичного надходження вкладу на відкритий рахунок в установі банк, протягом строку розміщення вкладу процентна ставка по вкладу встановлюється в розмірі 11% річних.

Позивач 17.11.2014 року звернувся до відповідача з вимогою про повернення депозиту та нарахованих відсотків в загальній сумі 5075,00 доларів США, на що отримав відмову, мотивовану обмеженням видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті. Обґрунтовуючи свою відмову у видачі всієї суми, відповідач послався на Постанову Національного Банку України № 540 від 29.08.2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України». Станом на дату подачі позовної заяви відповідач запитувані кошти позивачу не видав, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

На підставі наведеного позивач був змушений звернутися до суду із зазначеним позовом задля захисту своїх порушених прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача, в судове засідання, не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

За таких обставин, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд розглянув справу за його відсутності в порядку заочного провадження на підставі наявних в справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

11.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг "ПУ "Перший" № 1999317, за умовами якого вкладник зобов'язується повернути вкладникові вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку визначеному цим договором.

Відповідно до умов вказаного договору строк розміщення вкладу становить 3 місяці від дати фактичного надходження вкладу на відкритий рахунок в установі банк, протягом строку розміщення вкладу процентна ставка по вкладу встановлюється в розмірі 11% річних.

Позивач 17.11.2014 року звернувся до відповідача з вимогою про повернення депозиту та нарахованих відсотків в загальній сумі 5075,00 доларів США, на що отримав відмову, мотивовану обмеженням видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті. Обґрунтовуючи свою відмову у видачі всієї суми, відповідач послався на Постанову Національного Банку України № 540 від 29.08.2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України».

Суд вважає таку відмову безпідставною з огляду на наступне.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно до ч. 2 ст. 1058 Цивільного Кодексу України (надалі - «ЦК України»), договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Виходячи з вищенаведеного, клієнт банку за договором банківського рахунку є споживачем послуг банку. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Пунктом 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначається: належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на належну якість обслуговування.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Строк, на який укладений Договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг "ПУ "Перший" № 1999317 від 11.08.2014 року, встановлений до 11.11.2014 р.

Відповідно до умов п.п. 3.4.3, кредитного договору банк зобов'язаний забезпечити повне збереження та повернення вкладу, а також сплату процентів.

Відповідно до абз. 3 п. 1.6 Постанови Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Відповідно до абз. 1 п. 3.2 Постанови Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок.

Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись теж у доларах США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Обґрунтовуючи свою відмову видачі всієї суми, відповідач послався на Постанову Національного Банку України № 540 від 29.08.2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» та Постанову Національного Банку України від 01.12.2014 року №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України».

Проте такі дії відповідача суперечать вимогам:

ч.2 ст. 22 Конституції України (конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані);

ч.1, 4 ст. 41 Конституції України (кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним);

ч.1 ст. 64 Конституції України (конституційні права не можуть бути обмежені.).

Відповідно до ст. 8 Конституції України нормативно-правові акти приймаються на підставі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Частиною 3 статті 22 Конституції України гарантується, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 8 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Європейський Суд з прав людини 29.01.2013 у справі "Золотас (Zolotas) против Греции (N 2)" (скарга N 66610/09) зазначив наступне:» Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Таке порушення виявилося в наступному.

У статті 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув.

Частина 1 ст.1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Абзацом 1 п.3.5. Положення від 03.12.2003 року № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до абз.2 п.1.6. Положення від 03.12.2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись також у доларах США.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, можна прийти до висновку про необхідність застосування в даному випадку положень статей 1058, 1060 ЦК України, відповідно до яких відмова/обмеження відповідача у видачі валютних коштів є незаконною.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави витрати в розмірі 782,34 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 525,526, 611, 615, 625, 1058, 1060,1061 ЦК України, ст.60, 88, 212, 213, 215,218,224-226 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" видати готівкою одноразовою операцією через касу належні ОСОБА_1 кошти за договором банківського вкладу № 1999317 від 11.08.2014 р. у валюті вкладу разом з нарахування відсотками у розмірі 5075,00 доларів США, а саме: 5000,00 доларів США - сума вкладу та 75,00 доларів США - сума нарахованих відсотків.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на користь держави судовий збір в сумі 782,33 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяКорецький Д. Б.