АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 662/472/15-ц Головуючий в І інстанції: Соляник Н.І.
Справа №22-ц/791/1923/2015 Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 28 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справа апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас І.В.
Суддів:Радченка С.В.
Склярської І.В.
При секретарі:Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21 травня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2. про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № DN81AR19760309 від 25.03.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 82435,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2. був укладений договір поруки від 25.03.2008 року. ОСОБА_1. на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання, не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 477270,90 гривень, з яких 82585, 40 гривень - заборгованість за кредитом, 58274,71 гривні - заборгованість за відсотками, 23494,26 гривень - заборгованість за комісією за користування кредитом, 289951,25 гривень - заборгованість з пені та штрафи (фіксована частина) 250,00 гривень та (процентна складова) 22715,28 гривень, яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк», заборгованість за кредитним договором в сумі 207048,89 гривень (двісті сім тисяч сорок вісім гривень вісімдесят дев'ять копійок) та сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2070,00 гривень (дві тисячі сімдесят гривень), всього: 209118,89 гривень (двісті дев'ять тисяч сто вісімнадцять гривень вісімдесят дев'ять копійок). В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі вказує, що судом неповно з'ясовано обставини справи, та безпідставно застосовано наслідки спливу строків позовної давності до частини вимог банку, неправильно застосовано норми матеріального права щодо стягнення пені та стягнення заборгованості з поручителя. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині відмови в солідарному стягненні заборгованості та зменшенні позовних вимог та задовольнити позов банку в повному обсязі.

Заочне рішення суду в частині задоволення частини позовних вимог ніким не оскаржується.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує , що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1. 25 березня 2008 року уклали кредитно-заставний договір, за умовами якого ОСОБА_1. отримав кредит в сумі 82435,00 гривень на придбання автомобіля зі строком погашення не пізніше 24.03.2015 року та зі сплатою 9,60 % річних за користування грошовими коштами.

Крім того, виконання зобов'язання за вказаним кредитно-заставним договором, забезпечено договором поруки від 25.03.2008 року (а.с. 19), за яким ОСОБА_2. відповідає перед кредитором за невиконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник.

З 01 лютого 2009 року банком в порядку передбаченому п.6.3.1. кредитного договору збільшено відсоткову ставку за договором до 16,8% річних.

Відповідно до п.4.4. та п.17.8 договору погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 1769,37 гривень.

Згідно наданого позивачем розрахунку ОСОБА_1. свої зобов'язання за договором не виконує, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та застосування строків позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що сторони в п.14.11. договору збільшили строк позовної давності відносно стягнення заборгованості за кредитом до п'яти років та враховуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в межах п'ятирічного строку з дня звернення банку до суду, тобто з 24 березня 2010 року, відповідно до щомісячних платежів встановлених умовами договору.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13, доводами апеляційної скарги не спростовується, і тому підстав для зміни рішення в вказаній частині, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо припинення договору поруки, колегія суддів не бере до уваги, як юридично безпідставні, оскільки судом правильно встановлено, що в пункті 13 Договору поруки укладеному між банком та ОСОБА_2. передбачено, що зміна і доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди, а за обставинами справи в межах наданих доказів не вбачається інформованості поручителя щодо збільшення обсягу його відповідальності внаслідок збільшення процентної ставки, тому суд прийшов до правильного висновку, що порука припинилася.

Підстав для скасування рішення суду в вказаних частинах немає.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині відмови в стягненні штрафу.

Так, відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. З урахуванням цієї норми, а також положень ст.611 ЦК України сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штрафу або пені).

Відповідно до умов договору п.14.3 у випадку порушення позичальником зобов'язання, щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого п.6.2.4 Договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються.

Відповідно до п.14.9 договору при порушенні позивальником будь-якого зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 гривен плюс 5% від суми невиконаного зобов'язання.

Відповідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже умовами кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплачувати пеню та штраф за порушення зобов'язання, але за різних підстав та за різні порушення зобов'язання.

За таких обставин рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення штрафу підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким вказану позовну вимогу слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 штраф в сумі 250 гривень (фіксована частина) та 10455,94 гривень (процентна складова).

Рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 207048,89 гривень та судового збору в сумі 2070,00 гривень в силу принципу диспозитивності, не перевірялось колегією судів, так як ніким не оскаржувалось.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21 травня 2015 року в частині відмови в задоволені позовних про стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказану позовну вимогу задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 штраф в сумі 250 гривень (фіксована частина) та 10455,94 гривень (процентна складова).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом

Копія рішення оформлена 02 жовтня 2015 року

Рішення набирало законної сили 28 вересня 2015 року

Суддя: І.В.Вейтас

Секретар судового засідання: О.В.Сікорі