Провадження 2/331/1062/15
№ 331/3230/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд у складі: головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом, в якому зазначає, що 20.12.2007 року за попереднім договором він придбав у відповідача 50% літнього будинку під № 2, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Федотова. За цим договором від виплатив відповідачу 36000 грн. та 31500 доларів США. Оскільки договір нотаріально посвідчено не було він звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу, але йому в цьому було відмовлено. Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19.06.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 278550 грн. переданих ним в рахунок оплати за попереднім договором від 20.12.2007 року. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.08.2013 року рішення в цієї частині залишено в силі. Оскільки насправді кошти передавалися в валюті, а курс долара зріс, позивач просить стягнути з відповідача 420425,21 грн. курсової різниці.

Представник позивача у судовому засіданні наполягає на вимогах позову на підставах, викладених в ньому. Проти заочного розгляду справи заперечує. Пояснив, що у нього немає підтвердження тому, що кошти передавалися саме в валюті.

Представник відповідача в судові засідання 26 серпня та 17 вересня 2015 року не зявився. Повідомляв, що зайнятий в інших процесах.

Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Тобто наведене положення Закону передбачає розгляд справи у разі повторної неявки повідомленого відповідача, незалежно від поважності причин неявки.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено попередній договір №1 від 20.12.2007 року. Згідно з п.1,3 договору він укладається з метою забезпечення подальшого укладення в строк до 20.05.2009 року договору купівлі-продажу наступного майна: 50% літнього будинку під № 2 , що знаходиться за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Федотова. Пунктом 7 договору визначена ціна продажу 35000 доларів США та 40000 грн.

20.01.2009 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до попереднього договору №1 від 20.12.2007 року.

10.02.2009 року ФОП ОСОБА_2 склала розписку про отримання від ОСОБА_1 278550 грн.

11.02.2009 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 50% літнього будинку під № 2, зєднаного з б.№ 1, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Федотова. П.2 договору передбачено, що вартість майна становить 648539 грн. Купівля-продаж цього майна здійснюється за 309500 грн. Грошові кошти 278550 грн., внесені покупцем, зараховуються в рахунок оплати вартості майна.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26.03.2012 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП ОСОБА_2 про визнання дійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Федотова, база відпочинку «Любава».

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області рішення суду залишено в силі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19.06.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 278550 грн. переданих ним в рахунок оплати за попереднім договором від 20.12.2007 року. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.08.2013 року рішення в цієї частині залишено в силі.

Згідно з частиною 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто рішенням суду, що набрало законної сили встановлено, що кошти передавалися саме в національній валюті України. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження передачі коштів у валюті. Навпаки, це спростовується наданими ним до позову документами.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведені позивні вимоги, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 524,533,1212 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення суми відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мінасов