Справа № 682/2607/15-ц
Провадження № 2/682/901/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.,

при секретарі Придачук Г.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ГЛИБИ ОСОБА_3 В»ячеславовича про визнання договору позики дійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору позики дійсним, Посилається на те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30.04.2015 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто 1686087 грн. боргу. При розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_3, проживаючи в Росії та маючи намір переїхати на постійне проживання у м. Славуту, наприкінці 2011 року попросив його оплатити купівлю квартири та гаража, про що він домовився з ОСОБА_5 Перебуваючи з відповідачем у дружніх стосунках, він 10.12.2011 року сплатив ОСОБА_5В, 45000 дол. США за квартиру та гараж, про купівлю яких домовився ОСОБА_3, та згодом уклав договори купівлі-продажу. Він та ОСОБА_3 домовились про укладення в подальшому договору позики 45000 дол. США, однак, по приїзду у Славуту останній уникав та відкладав оформлення такого договору.

Протягом 2011-2013 року ОСОБА_3 передавав йому на зберігання кошти, частину яких з його дозволу він використовував на свої потреби і між ними виникли взаємні боргові зобов»язання. У зв»язку з цим у жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до нього з вимогою написати розписку, датовану серпнем 2013 року про те, що він заборгував йому 81626 дол. США, пообіцявши вирахувати з цієї суми 45000 дол. США, сплачені ним із своїх коштів ОСОБА_5 за придбання квартири та гаража. Однак, своєї обіцянки він не виконав і судовим рішенням з нього на користь Глиби стягнуто 1686087 грн. боргу.

Просить визнати договір позики від 10.12.2011 року на суму 45000 дол. США, що укладений між ним та ОСОБА_3, дійсним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 позову не визнав, давши пояснення про те, що договір позики між ним та ОСОБА_1 не укладався. Він дійсно просив відповідача розрахуватись за придбані у ОСОБА_5 квартиру та гараж, але Глиба зробив це за рахунок не своїх власних, а його коштів, що знаходились у нього відповідно до виданої ним розписки від 24.05.2010 року.

Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмового договору позики, розписки чи іншого документу, що стверджував би факт отримання ОСОБА_3 у борг 45000 дол. США, позивачем не надано. Відповідач категорично заперечує факт отримання у борг такої суми коштів, стверджуючи, що боржником є саме ОСОБА_1, а не він, та надавши суду розписку ОСОБА_1 від 24.05.2010 року про отримання в борг 59800 дол. США, а також посилаючись на рішення апеляційного суду Хмельницької області, яким саме з ОСОБА_1 на його користь стягнуто 1297031 грн. боргу за договором позики.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що за придбані ОСОБА_3 у нього квартиру та гараж дійсно розраховувався ОСОБА_1, сплативши 45000 дол. США, однак, йому достовірно невідомо чиїми коштами була проведена оплата, але він вважає, що коштами Глиби.Згідно розписки та пояснень ОСОБА_5 він отримав від ОСОБА_1 45000 дол. США в рахунок оплати квартири та гаража 10 грудня 2011 року.З розписки ОСОБА_1 від 15.08.2013 року вбачається, що після передачі цих коштів за нерухоме майно та укладення договорів купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 він визнав свій борг перед останнім саме в сумі 81626 грн., видавши йому розписку на цю суму(а.с.69 цив. справи № 682/3637/14 ц).. Жодних застережень щодо суми 45000 дол. США у цій розписці він не зазначив, зобов»язавшись повернути цей борг. Зазначені обставини встановлені рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30.04.2015 року, що набрало законної сили. Цим же рішенням встановлена безпідставність висновків суду 1 інстанції щодо виключення із загальної суми боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 45000 дол. США, що були сплачені за придбання нерухомого майна(а.с.17,18).

Славутським РВ УМВС України в Хмельницькій області за заявою ОСОБА_1 проводилась перевірка на предмет наявності у діях ОСОБА_3 ознак шахрайства, однак, згідно висновку цього органу № 2899 від 2.07.2015 року в діях останнього ознак кримінального правопорушення не встановлено.

Отже, підстави для визнання договору позики зазначеної суми коштів дійсним відсутні. Відповідно до ст.. 218 ч. 2 ЦК України якщо правочин,для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна з сторін вчинила дію, а друга підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин може бути визнаний судом дійсним. Однак, таких обставин не встановлено.

Питання щодо дотримання позивачем строків позовної давності судом не розглядається, оскільки відповідач питання з приводу цього не ставить , а позивачу відмовлено по суті заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 218 ч. 2, 1046,1047 ЦК України, ст..ст. 8,10, 212, 213 ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3 В»ячеславовича про визнання договору позики від 10 грудня 2011 року дійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: