АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за не обліковану електричну енергію, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом на обґрунтування якого зазначив, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 та останньому відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1.

25 листопада 2013 року під час обстеження приладу обліку за адресою відповідача виявлено порушення, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення, про що складений акт № 23166 та нараховано 31699.56 грн. вартості електричної енергії спожитої з порушенням Правил.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із відповідача на свою користь 31699.56 грн. боргу за актом порушення та 317.00 грн. судового збору. (а.с.1-35)

Відповідач проти позову заперечував. На обґрунтування заперечень зазначив, що до 23 жовтня 2013 року відповідач не був з позивачем у договірних правовідносинах, порушень не скоював, не заперечував проти сплати певної суми грошей (середньостатистичної), заявлену суму вважав занадто великою, позивач несвоєчасно відреагував на звернення щодо встановлення лічильника та не провадив перевірку один раз на 6 місяців, що свідчить про бездіяльність позивача. (а.с.53-54)

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року позов задоволено. (а.с.100-105)

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин та доказів якими відповідач обґрунтував заперечення проти заявленого позову та дійшов помилкового висновку про його задоволення. (а.с.108-110)

В судовому засіданні ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 підтримали скаргу і просили її задовольнити, представник позивача ОСОБА_3 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 та останньому відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1. (а.с.10-14)

За карткою особового рахунку споживання відповідачем ОСОБА_1 електричної енергії зазначено з вересня 2004 року, споживання електричної енергії за вказаною адресою із зазначеної дати ОСОБА_1 не заперечував, у письмовій формі між сторонами укладений договір споживання електричної енергії, який датований 08 січня 2014 року. (а.с.23, 53-59)

Тому, з огляду на положення частини 2 ст. 638 ЦК України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність між сторонами договірних правовідносин.

За нарядом-допуском № 1566 від 19 жовтня 2010 року проведено відключення від клемника лічильника фазного проводу квартири АДРЕСА_1 у зв'язку із заборгованістю в розмірі 2035.70 грн. (а.с.30, 95)

За копіями відомостей контрольних обходів 13 березня 2012 року, 07 вересня 2012 року, 06 листопада 2012 року, 18 грудня 2012 року зафіксовано, що не працює лічильник за адресою вищевказаної квартири відповідача. При цьому 13 березня 2012 року зафіксовано звернення відповідача ОСОБА_1 про заміну лічильника. (а.с.75-78)

25 листопада 2013 року під час обстеження приладу обліку за адресою відповідача виявлено порушення, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення, про що складений акт № 23166 та нараховано 31699.56 грн. вартості електричної енергії спожитої з порушенням Правил за період з 26 листопада 2010 року до 25 листопада 2013 року. За змістом цього Акту, відповідач ОСОБА_1 підписав його та не зазначив заперечень проти зазначених обставин порушення та будь-яких зауважень до цього Акту не вказав. (а.с.15-19, 35)

ЗаАктом технічної перевірки від 25 листопада 2013 року самовільне підключення здійснене через прилад обліку, позивачем заявлено про застосування п. 3.4 Методики за формулою (3.1) із посиланням на протокол № 2383 від 17 грудня 2013 року засідання комісії по розгляду акта про порушення. Із зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, копію протоколу, розрахунок і рахунок отримав 17 грудня 2013 року про що свідчить його підпис. (а.с. 1-4, 16, 28)

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР, п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником, а споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією, за розкрадання електричної енергії у разі споживання електричної енергії без приладів обліку згідно із законодавством України.

Згідно з п. 53 Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357, пп. 4 п. 3.1, пп. "в" п. 3.3, 3.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року N 562 (в редакції яка була чинною на час виявлення факту порушення правил користування електричною енергією та складення акту від 25 листопада 2013 року), розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричної мережі після припинення електропостачання у зв'язку з порушенням ПКЕЕН - із дня припинення електропостачання електроустановки споживача до дня повторного припинення електропостачання, але не більше ніж за три роки.

Під час проведення розрахунку вартості не облікованої електричної енергії не враховується наявність у споживача пільг з оплати спожитої електроенергії.

Відповідно до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28, контрольний огляд засобу обліку - виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, зняття показів засобів обліку, а технічна перевірка - виконання комплексу робіт з метою визначення відповідності стану засобу обліку електричної енергії та схеми його підключення, а також відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку "Правилам устройства электроустановок" та іншим нормативно-технічним документам.

Як убачається з цих визначень, контрольне знімання показань відрізняється від технічної перевірки.

Оскільки судом встановлено, що технічна перевірка за адресою відповідача не провадилась більше трьох років, а тому відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення розрахунок повинен проводитися саме за три роки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення збитків за безоблікове користування електричною енергією за три роки, що передували дню виявлення порушення, виходячи з добової величини розрахункового споживання електричної енергії. З цих підстав, колегія суддів відхилила доводи апелянта, що позивач мав виявити порушення під час контрольних знімань показання лічильника.

Розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача виконаний позивачем із дотриманням положень п. 3.4 вищевказаної Методики, тому колегія суддів відхилила посилання апелянта на занадто високий розмір стягуваної суми із відповідача на користь позивача.

При цьому колегія суддів враховує, що власного розрахунку суми як і доводів щодо неправильності розрахунку, який виконаний позивачем відповідач ОСОБА_1 не надав, а зазначені ним доводи та обставини не можуть бути визнані підставою для зменшення нарахованої суми або звільнення від її сплати.

Доводи апелянта, що він звертався у березні 2012 року до позивача із заявою про заміну лічильника колегія суддів відхилила зважаючи на те, що за нарядом № 1566 від 19 жовтня 2010 року проведено відключення квартири АДРЕСА_1 у зв'язку із заборгованістю в розмірі 2035.70 грн., доказів звернення до енергопостачальної компанії із заявою про відновлення електропостачання після погашення заборгованості відповідач ОСОБА_1 не надав, не встановлено таких і судом.

Доказів оскарження дій енергопостачальної компанії щодо відключення від електропостачання вищевказаної квартири відповідач не надав, доводи апелянта про те, що підпис в наряді № 1566 від 19 жовтня 2010 року йому не належить і він вперше дізнався про відключення у листопаді 2013 року колегія суддів визнала неспроможними.

Посилання районного суду, що 25.11.2013 року за адресою місця проживання відповідача було виявлено самовільне підключення електричної мережі поза засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми підключення є помилковим, оскільки позивач виявив і зафіксував порушення щодо самовільного підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника без порушення схеми обліку (пп. 4 п. 3.1 вищевказаної Методики).

Проте така помилка не призвела до неправильного вирішення справи, а тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 308, ст. 309 ЦПК України, колегія суддів відхилила відповідні доводи апелянта.

На підставі ст. 88 ЦПК України, положень Закону України «Про судовий збір» суд першої інстанції обґрунтовано визначив розподіл та розмір судового збору.

Інші доводи скарги не спростовують цих висновків суду, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/7204/2015

Унікальний номер 758/9636/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Супрун Г.Б.

Доповідач Левенець Б.Б.