Провадження № 22-ц/779/755/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.,

суддів Матківського Р.Й., Соколовського В.М.

секретаря Капущак С.В.

розглянувши заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору ренти та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року, залишеним в силі в цій частині рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позовну вимогу ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору ренти задоволено. Визнано недійсним договір ренти укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 12.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №3483.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальні витрати в розмірі 5500 грн. та моральне відшкодування у сумі 30000 грн.

Заяву мотивував тим, що суд під час ухвалення рішення, вирішивши питання про право, не вирішив питання матеріальної та моральної компенсації винної сторони, не застосував наслідки недійсності правочинів. Посилається на ч.2 ст. 216 ЦК України відповідно до якої, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свідомо застосували при укладенні недійсного договору обман щодо ОСОБА_2, що відповідно до ч.2 ст.230 ЦК України передбачає відшкодування постраждалій стороні збитків у подвійному розмір та моральної шкоди. Обгрунтовуючи відшкодування моральної шкоди вказував на протиправні дії, які вчиняла дочка відповідача ОСОБА_6 відносно ОСОБА_2

Колегія суддів, вислухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

При цьому, як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви

Колегія суддів констатує, що будь-яких з передбачених згаданою вище нормою закону підстав для винесення додаткового рішення заявником не наведено. Натомість фактично ставиться питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що не було предметом розгляду під час ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги представника ОСОБА_2, викладені в позовній заяві, судом розглянуті і по них ухвалено рішення, яким вирішено всі питання, про які просив позивач.

Однак, як вбачається з заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_3 фактично заявляє нові позовні вимоги, які не були предметом розгляду в суді і шляхом ухвалення додаткового рішення вирішуватися не можуть.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 220,313 - 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський

В.М. Соколовський