Справа 206/6744/15-ц
У Х В А Л А

"31" грудня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2010 року по адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певну дію,-

встановив:

16 грудня 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2010 року.

Сторони у судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома, що не перешкоджає розгляду заяви.

Суд дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

27 вересня 2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певну дію.

Вказаним рішенням було визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії ОСОБА_1 з 07 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з відрахуванням отриманих у цей період сум державної та додаткової пенсії. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи (а.с.40-41).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2011 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2010 року залишено без змін (а.с.71-74).

02 січня 2013 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист (а.с.78).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з Конституцією України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами (пункт 1 частини 2 статті 92). Такими законами є закони України про Державний бюджет України на кожний рік, Бюджетний кодекс України.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України,

Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цих законів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної ОСОБА_2 України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної ОСОБА_2 України, 1993 р., № 45, ст. 425 із наступними змінами) із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом ОСОБА_2 України, виходячи із наявного фінансування ресурсу бюджету Пенсійного фонду України.

06 липня 2011 року Кабінетом ОСОБА_2 України прийнято постанову №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету», якою встановлені розміри виплат вказаній категорії громадян.

26 грудня 2011 року Конституційним Судом України прийнято рішення №20-рп/2011, яким визнано конституційним пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011

У відповідності до рішення Конституційного суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року по справі № 1-42/2011, Кабінет ОСОБА_2 України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить Управління праці та соціального захисту населення.

Таким чином, Кабінет ОСОБА_2 Украйни є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп Конституційний суд зазначив, що розміри

соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Конституцією України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Кабінет ОСОБА_2 України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної ОСОБА_2 України, забезпечує виконання затвердженого Верховною ОСОБА_2 України про його виконання. Ефективне здійснення Кабінетом ОСОБА_2 України цих повноважень є основою для вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової і податкової політики.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що Державна виконавча служба є єдиним органам примусового виконання, крім органів та посадових осіб, які виконують рішення про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності.

Статтею 2 зазначеного закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» ( 202/98-ВР ) (далі - державні виконавці).

Так, Законом України "Про державну виконавчу службу" визначено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Цією ж статтею встановлено, що державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Отже, саме від бюджетних призначень на відповідний рік цілком залежить виконання рішень судів, за якими боржником виступає орган державної влади. Відсутність належних бюджетних асигнувань або коштів та відсутність відповідних процедур, які б дозволяли забезпечити фінансування одразу ж, як тільки постала проблема відповідних виплат, призводить до невиконання або тривалого виконання судових рішень.

Зазначене рішення, яке підлягає виконанню є зобов'язального характеру, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, у зв'язку з чим організація його виконання визначена статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин склалася ситуація, що боржник не може виконати рішення суду через відсутність бюджетних призначень чи асигнувань на цю мету. Здійснити виплату нарахованих грошових коштів за рішенням суду можливо лише шляхом списання (стягнення) коштів з рахунків державного органу - боржника, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, саме від бюджетних призначень на відповідний рік цілком залежить виконання рішень судів, за якими боржником виступає орган державної влади. Відсутність належних бюджетних асигнувань або коштів та відсутність відповідних процедур, які б дозволяли забезпечити фінансування одразу ж, як тільки постала проблема відповідних виплат, призводить до невиконання або тривалого виконання судових рішень.

Такі обставини встановлені і Європейським судом з прав людини. Так, рішенням Європейського суду з прав людини «Войтенко проти України» визнано, що виконання рішення, про стягнення коштів з державної установи могло бути здійснено лише за умови, якщо б такі витрати були попередньо передбачені у законі про державний бюджет. Причина невиконання судового рішення про стягнення коштів з державної установи полягає саме у відсутності відповідних законодавчих заходів, які б забезпечували виконання цього рішення, а не у бездіяльності органу державної виконавчої служби.

До аналогічного висновку дійшов Європейський суд у справі «Ромашов проти України». Зокрема Суд зазначив, що виконання у відношенні державного органу може бути здійснене лише в тому випадку, якщо державою передбачені та визначені асигнування на відповідні видатки Державного бюджету України шляхом здійснення відповідних законодавчих заходів. Факти справи свідчать про те, що виконанню відповідного судового рішення перешкоджала саме відсутність законодавчих заходів, а не неналежне виконання своїх обов'язків державними виконавцями.

Таким чином, рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, встановлено відсутність бездіяльності органу державної виконавчої служби при виконанні рішень про стягнення коштів з бюджетної установи за відсутності відповідних бюджетних асигнувань.

У цьому контексті слід зауважити, що рішення Європейського суду свідчать, що у багатьох випадках причиною невиконання рішень національних судів була саме відсутність коштів або належного бюджетного фінансування, включаючи відсутність відповідних процедур забезпечення фінансування, як тільки виявляється проблема з виплатою. У цьому зв'язку Європейський суд наголошував, що держава не може посилатись на відсутність коштів як на виправдання невиконання рішень національних судів, винесених проти неї, її органів та установ, а також підприємств, якими вона володіє або які контролює, (див., серед багатьох інших, "Шмалько проти України" (И 60750/00) (980_226), рішення від 20 липня 2004 року, пункт 44.)

У Коментарі Департаменту з питань виконання рішень Європейського суду з прав людини Комітету ОСОБА_2 Європи, щодо проекту Закону України "Про гарантії держави щодо виконання рішень суду", Страсбург, 16 березня 2011 року відзначено, що законодавчо закріплене зобов'язання держави виконати рішення суду в разі його невиконання боржником є дуже позитивним аспектом.

Так, з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Зазначеним Законом визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

Так, статтею 3 визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною для забезпечення виконання рішень суду.

Так, відповідно до листа Управлінням пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, сума недоплачено грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2010 року, складає 13089,41 гривень з урахуванням виплачених сум, а тому вона підлягає стягненню з Управління, що узгоджується з висновками, викладеними у інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 13.06.2013 року № 846/12/13-13.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245-247, 252-253, 263 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2010 року по адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певну дію - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2010 року, на підставі якої видано виконавчий лист № 2-1198/10 Самарським районним судом м. Дніпропетровська,

із "Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії ОСОБА_1 з 07 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з відрахуванням отриманих у цей період сум державної та додаткової пенсії",

на "Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська нараховану державну пенсію по інвалідності та додаткову пенсію ОСОБА_1 з 07 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з відрахуванням отриманих у цей період сум державної та додаткової пенсії", яка складає 13089,41 гривні.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.О. Сухоруков