АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/463/15 Справа № 201/1514/14 Головуючий у 1 й інстанції - Ткаченко Н.В. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-ті особи - Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким виключити з актових записів про народження ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2. та ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. даних про ОСОБА_2, як про батька цих дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачкою з червня 2005 р. по червень 2010 р. проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, при цьому особисті стосунки з відповідачкою підтримували з початку 2004 р. За час спільних стосунків у них народилося 2 дитини - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. та донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 Також, з ними проживав і син відповідачки від попередніх стосунків - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження.

27 березня 2007р., після народження ІНФОРМАЦІЯ_5 доньки Анастасії, позивач виявив бажання, що б його записали батьком всіх дітей відповідачки, оскільки збирався жити з нею однією сім'єю. При цьому, він вважав себе батьком тільки ОСОБА_4.

Що, стосується ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, то дійсно, станом на 27 березня 2007р. позивач був обізнаний, що це не його дитина, між тим бажав, щоб усі троє дітей були на його прізвищі «ОСОБА_5» та по-батькові були «ОСОБА_5». Це він робив свідомо, щоб у дітей не виникало зайвих питань щодо своїх батьків та спорідненості між собою.

Пізніше , у 2009 році позивач дізнався від відповідачки, що він не є батьком ОСОБА_6. Декілька років позивач не оспорював ситуацію , бо вони з відповідачкою проживали однією родиною та мали спільну доньку. На сьогоднішній день стосунки у сторін зіпсовані остаточно, вони в судовому порядку вирішують питання щодо стягнення аліментів та визначення місця проживання доньки Анастасії, тому він вирішив і в питаннях свого формального батьківства відносно синів, поставити всі крапки та повернути становище, що існувало в документах про народження хлопців в стан до 27 березня 2007 р.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали без реєстрації шлюбу однією сім'єю з січня 2006 р. по червень 2010 р.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають спільну дитину - доньку ОСОБА_9, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. № 25-26, 129-131).

Від інших чоловіків у відповідачки є два сина : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. № 6-10). Що не заперечувала в суді першої інстанції відповідачка ОСОБА_3.( ар. сп. 48).

За положеннями ч. 2 ст. 6 СК України обидва сина на час вирішення судом спору є малолітніми.

Визначення походження малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, а саме заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27 березня 2007 р., відбувалося відповідно до положень ст. 126 СК України (а.с. № 75-85).

Згідно ч.1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (ч.2).

Відповідно до роз»яснень , що містяться в п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадку, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК).

Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Однак , у відповідності до положень ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа , записана батьком дитини , якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала , що не є її батьком.

Відповідно до положень ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Оскільки позивачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не було надано будь-яких достатніх та належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що суд правомірно відмовив в задоволенні позову.

Доводи апелянта у підтвердження заявлених вимог, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки чинним законодавством передбачений певний порядок доказування зазначених обставин, що позивачем не було здійснено.

Так , твердження про те , що позивачу не було відомо , що син відповідачки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження не являвся та міг являтись дитиною позивача не потребують , а ні ствердження , а ні спростування при тому , що сторони познайомилися в 2004 році , що не оспорює жодна сторона. Виходячи з наведеного оспорювати запис про батьківство цієї дитини позивач не може , оскільки йому на момент виконання оспорюваного актового запису достеменно було відомо про те , що він не являється батьком цієї дитини. Правове не розуміння наслідків подачі заяви про батьківство відносно не рідної дитини не може бути підставою для задоволення позовних вимог в даній частині.

Щодо доводів апеляційної скарги про виключення з актового запису про народження дитини ОСОБА_4 про батьківство позивача , вони також не підлягають задоволенню . Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 йому було достеменно було відомо , що до 24 листопада 2004 року ОСОБА_3 знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 Дитина , що народилась у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року - син ОСОБА_6 був зареєстрований 2 лютого 2005 року , про що було зроблено відповідний актовий запис у книзі реєстрації актів про народження відділу реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська , в якому батьком його був записаний ОСОБА_7.( ар. сп. 10). Проживати однією сім»єю без реєстрації шлюбу сторони по справі стали з червня 2005 року , хоча з початку 2004 року вони підтримували інтимні стосунки. Виходячи з наведеного , позивач на час подання заяви , а саме на 27 березня 2007 року , про визнання себе батьком даної дитини та при наявності впевненості , що син відповідачки ОСОБА_5 не являється його , позивача, дитиною знав та розумів , що ця дитина народжена не від нього. Однак , позивач діяв в інтересах створеної на той час з відповідачкою сім»ї і вважав за можливе , щоб всі троє дітей відповідачки мали одне прізвище та по-батькові. Клопотання ж про проведення судової генетичної експертизи заявлено в суді не було , хоча і було зазначено у позовній заяві. Посилання на те , що відповідачкою 27 березня 2014 року було подано до суду заяву про те , що позивач не являється біологічним батьком її сина ОСОБА_6 саме по собі не має юридичного значення , оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те , що відповідачка ввела в оману позивача , в зв»язку з чим під час проживання однією сім»єю він вважав себе батьком дитини відповідачки ОСОБА_4 суттєвого значення не мають , оскільки , як пояснює позивач, навіть дізнавшись від відповідачки про своє не батьківство відносно ОСОБА_4 , він декілька років не застосовував ніяких дій для виправлення положення , яке сталось. Лише після звернення відповідачки у січні 2014 року з позовними вимогами про стягнення з нього аліментів , позивач звернувся з даним позовом до суду.

Не розуміння позивачем на 27 березень 2007 року ( ар. сп.76-78) правових наслідків зміни актового запису відносно батьківства дітей відповідачки також не мають правового значення для вирішення даного спору.

Виходячи з наведеного , суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані ними докази, яким дав правильну оцінку, та постановив законне й обґрунтоване рішення.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя - І.О. Петренко

Судді - С.П.Котушенко

- М.М.Романюк