Справа № 369/1243/14ц Головуючий у І інстанції Усатов Д.Д.
Провадження № 22-ц/780/3694/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 26 06.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Касьяненко Л.І., Білоконь О.В.,
при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача та визнання договору розірваним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, який обґрунтований тим, що 07.09.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №001-28542-070913, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 31 000 грн. на придбання певного майна/послуг.

Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором, у зв»язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 182,25 грн. та судові витрати.

В свою чергу у січні 2015 році ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача та визнання договору розірваним.

Свої позовні вимоги за зустрічним позовом, ОСОБА_5 обґрунтовувала тим, що 07.09.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №001-28542-070913, відповідно до умов якого позивач надав їй кредит на суму 31 000 грн.

10 вересня 2013 року о 09 год. 45 хв. нею, через касу Київського відділення №8 ПАТ "Дельта Банк", було отримано готівку в розмірі 30 500 грн. за рахунок Кредитного ліміту по картці.

Отримавши готівку, вона зрозуміла, що відповідачем не було дотримано принципу "доведення до Клієнта (позичальника) інформації щодо повної вартості кредитного продукту, з врахуванням всіх витрат Клієнта на отримання кредиту у вигляді відсотків та комісій Банку".

Того ж дня о 10 год. 30 хв., ОСОБА_5 повернула всю суму 30 500 грн. на картковий рахунок банку.

Вподальшому, 13 вересня 2013 року ОСОБА_5 письмово відкликала свою згоду на укладення Договору № 001-28542-070913 від 07 вересня 2013 року з ПАТ «Дельта Банк» і просила вважати договір розірваним.

Оскільки кредитними коштами вона фактично не користувалася жодного дня та письмово повідомила банк про розірвання договору в односторонньому порядку, просила, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», визнати розірваним з 13 вересня 2013 року Договір № 001-28542-070913 від "07" вересня 2013 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_5

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість (тіло кредиту) в розмірі 310,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Визнано розірваним Договір № 001-28542-070913 від "07" вересня 2013 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_5, з моменту ухвалення рішення у справі. В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову та задовольнити позовні вимоги первісного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 07.09.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №001-28542-070913, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 31 000 грн. на придбання певного майна/послуг.

10 вересня 2013 року о 09 год. 45 хв. позивачем через касу Київського відділення №8 ПАТ "Дельта Банк" було отримано готівку в розмірі 30 500 грн. за рахунок Кредитного ліміту по картці.

Однак, вже о 10 год. 30 хв. того самого дня ОСОБА_5 було повернуто всю суму 30 500 грн. на картковий рахунок.

13 вересня 2013 року ОСОБА_5 письмово відкликала свою згоду на укладення Договору № 001-28542-070913 від 07 вересня 2013 року з ПАТ «Дельта Банк» і просила вважати договір розірваним.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково задовольняючи первісні та зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ "Дельта Банк" в порушення правил НБУ та діючого законодавства не надав ОСОБА_5 інформації, щодо повної вартості кредитного продукту, з врахуванням всіх витрат Клієнта. В свою чергу, позивач жодного дня не користувалася кредитними коштами, адже вони були повернуті через 45 хвилин з моменту отримання, та на шостий день 13.09.2013р. з моменту укладення Договору, нею на ім'я відповідача було надано заяву про припинення Договору, тобто в межах 14-ти денного строку, що чітко передбачено ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Однак, з боку відповідача така заява була проігнорована, хоча згідно ч.6 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" відповідачеві надавалось на це 7-денний строк. Лише через 20 днів, 03 жовтня 2013 року відповідач надіслав на адресу позивача листа за №05-1542188, у відповідності до якого повідомив ОСОБА_5, що її питання розглядається та, задля більш поглибленого вивчення, передано до відповідного підрозділу банку.

Отже, банк, отримавши заяву позивача щодо розірвання Договору, не надав жодної відповіді по суті та в порушення норм закону продовжував нараховувати позивачеві платежі за користування кредитом.

Твердження публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про те, що станом на 15.08.2014 р. у ОСОБА_5 існує заборгованість, яка складається з простроченого тіла кредиту - 3 079,75 грн. та заборгованісті за комісіями - 10 792,50 грн. - суд першої інстанції оцінив критично та вважав, що публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» не доведено суду підстави та порядок нарахування вищевказаних сум на тіло кредиту в розмірі 310, 00 грн. за період з 10 по 13 вересня 2014 року (з часу зняття-повернення коштів та до часу подачі заяви про розірвання договору).

Отже, оцінивши всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність як вимог позивача за первісним позовом, так і позивача за зустрічним позовом, оскільки вони частково відповідають вимогам ст. 57-59 ЦПК України.

Вказані висновки місцевого суду є вірними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про надання вказаної вище інформації ОСОБА_5 від ПАТ "Дельта Банк", чим останній порушив вимоги частини 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" та пунктів 2.1., 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою НБУ від 10.05.2007, № 168.

Вказаними Правилами НБУ (п.2.1.) встановлено, що банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням:

...вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо).

При цьому, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту, зокрема, у вигляді абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту (п.3.3 Правил).

Частина 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", передбачає обов'язок банку надати споживачеві інформацію, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту й вартість послуги з оформлення кредитного договору (перелік всіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням і поверненням: наприклад, таких, як: адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення й т.д.).

Згідно ч.6 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

13 вересня 2013 року ОСОБА_5 скористалася своїм правом на обносторонню відмову від договору, і нею на ім'я банку було надано заяву про припинення Договору, однак ПАТ "Дельта Банк" не надало належної відповіді та не провело будь - яких дій, як це передбачено ч. 6 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Лише через 20 днів, 03 жовтня 2013 року ПАТ "Дельта Банк" надіслав на адресу позивача листа за №05-1542188, у відповідності до якого повідомив позивача, що його питання розглядається та, задля більш поглибленого вивчення, передано до відповідного підрозділу банку.

Тобто, банк, отримавши заяву позивача щодо розірвання Договору, що передбачено ч.6 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" не надав жодної відповіді по суті питання та в порушення норм закону продовжував нараховувати позивачеві платежі за користування кредитом, яким вона фактично жодного дня не користувалася.

В цій частині рішення суду першої інстанції є законним та відповідає обставинам справи.

Проте суд першої інстанції встановлюючи час з якого слід вважати розірваним даний договір зазначив: «з моменту ухвалення рішення у справі», з даним висновком суду першої інстанції погодитись неможливо оскільки відповідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5, відповідно до ч.6 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" скористалась свої правом на односторонню відмову від договору в повному обсязі 13 вересня 2014 року, подавши до банку про це відповідну заяву, строк розірвання договору, відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України слід рахувати з моменту односторонньої відмови від договору, тобто з 13 вересня 2014 року.

За таких обставин, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, належним чином з`ясувавши фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору щодо вимог сторін, дійшов помилкового висновку щодо часу, з якого слід вважати спірний договір розірваним, а тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року змінити в частині визначення строку розірвання договору, виклавши абзац 5 резулятивної частини рішення в новій редакції: «Визнати розірваним Договір № 001-28542-070913 від "07" вересня 2013 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» і ОСОБА_5 з 13 вересня 2014 року».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: О.В.Білоконь

Л.І.Касьяненко