Дата документу 05.02.2015 Справа № 554/2343/14-ц
Провадження № 2/554/145/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Троцької А.І. ,

при секретарі - Юрченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи перша Полтавська Державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи перша Полтавська Державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2014 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх дід - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1. За життя спадкодавець залишив заповіт, яким заповів усе належне йому майно своїй онуці - ОСОБА_1, та своєму сину - ОСОБА_6. Спадкоємці протягом визначеного законом строку звернулись до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. ОСОБА_6 не встиг оформити свідоцтво про право на спадщину і помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до Кобеляцької державної нотаріальної контори після померлого батька звернувся його син - другий позивач ОСОБА_2. Свого часу ОСОБА_2 також звернувся із заявою до першої Державної нотаріальної контори після смерті діда - спадкодавця ОСОБА_4. Загалом до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 звернулися наступні особи: позивачі - ОСОБА_1 і ОСОБА_2, померлий син спадкодавця - ОСОБА_6 і дружина спадкодавця - ОСОБА_3. Оскільки за життя син спадкодавця ОСОБА_6 прийняв спадщину, але не оформив її, його спадкові права на цю спадщину входять в склад спадщини після його власної смерті. Таким чином, позивач ОСОБА_2, який прийняв спадщину після свого батька, є належним позивачем та має право на ту частину спадщини після померлого діда ОСОБА_4, на яку мав право його померлий батько.

Просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. діда ОСОБА_4 на 5/24 частини житлового будинку по АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. діда ОСОБА_4 на 5/24 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

14.07.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій зазначала, що 21.08.1985 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, після чого дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_3. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_3 разом з чоловіком почали проживати однією сім'єю в будинку чоловіка за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. За життя, ОСОБА_4 набув право власності на 1/2частину житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за договором дарування б/н від 23.11.1982 року.В період спільного проживання з чоловіком цінність ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1 значно збільшилась.Оскільки за час тривалого спільного проживання ОСОБА_3 та на даний час вже померлого чоловіка - ОСОБА_4, цінність 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, в якому проживало подружжя значно збільшилось, ОСОБА_3 вважає, що зазначене майно набуло статусу об'єкта спільної сумісної власності подружжя.

Просила суд визнати ? частину садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3 право власності на обов'язкову частку в спадковому майні, а саме на 1/24 частину садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_7 просила позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 первісний позов визнали частково, просили задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Представник Реєстраційної служби Полтавського МУЮ Полтавської області в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Представник першої Полтавської державної нотаріальної контори до суду не з»явився, направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Представник ПП ПБТІ «Інвентаризатор» до суду не з»явився, направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність.

Суд, заслухавши, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити .

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23.11.1982 року ОСОБА_4 належала ? частина будинку по АДРЕСА_1, який зареєстрований в БТІ 09.12.1982 року в реєстрову книгу № 4 за № 84.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.

За життя спадкодавець ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно в рівних частках своїй онуці - ОСОБА_1, та своєму сину - ОСОБА_6.

Згідно ст.ст. 1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Протягом визначеного законом строку ОСОБА_1 та ОСОБА_6 звернулись до першої Полтавської Державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи .Також із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина ОСОБА_4-ОСОБА_3, яка є пенсіонером.

Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_1. як спадкоємці за заповітом мали право на спадкування по 1/6 частині кожному, а ОСОБА_3 мала право на обов'язкову частку в спадщині, яка складає 1/12 в домоволодінні по АДРЕСА_1.

Згідно довідки першої Полтавської Державної нотаріальної контори 31.10.2014 року свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Постановою державного нотаріуса першої Полтавської Державної нотаріальної контори від 07.04.2014 року, відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4,з підстав відсутності правовстановлюючих документів.

Як було встановлено в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер,що підтверджується свідоцтвом про смерть .

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.. 1267 ЦК України передбачено. що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. . Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 652/2012 від 02.11.2012 року, що після смерті ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до Кобеляцької державної нотаріальної контори звернувся його син ОСОБА_2 та дружина -ОСОБА_9. 16.06.2014 року на їх ім'я видано свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_2, по ? частині кожному.

Оскільки ОСОБА_6 подав заяву на прийняття спадщини, але не встиг за життя отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, то відповідно його 1/6 частка у домоволодінні по АДРЕСА_1, після його смерті входить до складу спадщини.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що частки спадкоємців були змінені на підставі договору, то суд вважає, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_9 у спадщині після смерті ОСОБА_6 - є рівними, а саме по ? . Разом з тим ОСОБА_9 до суду з позовом про визнання права власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 не зверталася, даних про відмову від всієї спадщини на користь ОСОБА_2 не має.

За таких обставин,суд приходить до висновку , про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2. та ОСОБА_1 і визнання за ними права власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1, а саме за ОСОБА_2 на 5/48 частин, за ОСОБА_1 5/24 частин.

Також, підлягають частковому задоволенню зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 , виходячи з наступного.

Згідно ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. . Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Постановою пленуму верховного суду України 21.12.2007 N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Оскільки під час судового розгляду не надано доказів на підтвердження, істотного збільшення вартості домоволодіння по АДРЕСА_1 за час шлюбу ОСОБА_3 та покійного ОСОБА_2., то в задоволенні позовних вимог щодо визнання будинку об'єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на ? частину відмовити. При цьому суд приймає до уваги, що висновком судового експерта Авдєєва А.К. № 88-14 від 25.11.2014 року не надано відповіді щодо істотного збільшення у своїй вартості вищевказаного будинку.

Разом з тим підлягають до часткового задоволення позовні вимоги, в частині визнання права власності на обов'язкову частку в спадковому майні, так як вона є тією особою у розрізі ст.. 1241 ЦК України, що має право на обов'язкову частку у спадщині, а саме на 1/12 частину .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи перша Полтавська Державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи перша Полтавська Державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 5/24 частин житлового будинку по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 5/48 частин житлового будинку по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/12 частин житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи що приймали участь у розгляді справи але не були присутні в судовому засіданні можуть оскаржити рішення на протязі 10 днів з моменту його проголошення.

СуддяА. І. Троцька