Справа № 456/15/15-ц
Провадження № 2/456/429/2015
РІШЕННЯ

іменем України

30 червня 2015 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

при секретарі Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

встановив:

В обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивача покликається на те, що позивачем по справі було надано ОСОБА_2 позику грошові кошти в розмірі 7200,00 доларів США та 14200,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються доданими до Позовної заяви розписками, складеними Відповідачем власноруч та підписаними Відповідачем відповідно 09 січня 2014 року та 01 червня 2014 року. Відповідно до розписки від 09 січня 2014 року, Відповідач зобовязувався повернути Позивачу позику суми коштів в розмірі 5000,00 доларів США та 14200,00 грн. в термін до 09 липня 2014 року, та, згідно розписки від 01 червня 2014 року, Відповідач зобовязувався в термін до 01 жовтня 2014 року повернути суму 2200,00 доларів США. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі, тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ст. 638 ЦК України). А відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).Борговий документ (розписка) позичальника є підтвердженням передання йому позикодавцем коштів у зазначеній сумі в борг. Відповідачем не сплачувались і проценти за користування позикою. Згідно статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Спеціальні положення ч. 1 статті 1048 ЦК України встановлюють цей розмір процентів позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При отриманні позики Відповідачем неодноразово зазначалося, що кошти будуть використані в підприємницькій діяльності останнього. Оскільки Відповідачем здійснюється підприємницька діяльність, та виходячи з розміру отриманих від Позивача коштів, користування коштами у даному випадку, з огляду на ч. 2 ст. 1048 ЦК України, не можна вважати безпроцентним. Отже, Позивач, здійснюючи нарахування процентів за користування його коштами використовує своє право у відповідності до ст. 536 ЦК, ч.1 ст. 1048 ЦК України. Загальна сума процентів по сумі боргу 5000 доларів США становить 897,61 доларів США. Загальна сума процентів по сумі боргу 14200 грн. становить 2549,18 грн. Загальна сума процентів по сумі боргу 2200 доларів США становить 331,10 доларів США. Загальні втрати від інфляції по розписці від 09.01.2014р. становлять 1530,00 доларів США та 4345,20 грн. Загальні втрати від інфляції по розписці від 01.06.2014р. становлять 583,00 доларів США. 3% річних складають 162,35 доларів США та 350,14 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав суду пояснивши, що зі слів відповідача останній позивач в нього гроші на розвиток бізнесу. При наданні позики відповідачу його дружини ОСОБА_3 не було і швидше за все їй не було відомо про позику. Про відсотки за позику з відповідачем він не обговорював, кошти позичив без відсотків. В подальшому, гроші ні йому, ні його сестрі ніхто не повертав. Він мав розмову з відповідачем про часткове повернення коштів через сестру, однак цього зроблено не було.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини, суду пояснивши, що позивач надав відповідачу дві позики на загальну суму 7200 доларів США та 14200 грн. Сторони домовились, що відповідач буде повертати кошти частинами. При наданні позик дружини відповідача не було. Відповідач неодноразово наголошував, що позику бере для здійснення підприємницької діяльності. Позики відповідач не повертав позивачу ні особисто, ні через свого представника, про що свідчить наявність у позивача оригіналів розписок.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечив суду пояснивши, що кошти, які він позичив в січні, а саме 5000 доларів США та 14200 грн., він повернув в травні позивачу, а ті, що позичив у червні 2200 доларів США повернув сестрі позивача, оскільки останнього в місті не було. Він повернув всі суми згідно розписок. Оскільки не вперше позивач кошти у позивача, розписки не забрав. Про позики дружина нічого не знала. Про сплату відсотків вони не домовлялися. Гроші програв в карти. Другу позику брав з метою часткового погашення боргу та щоб відігратися в карти, однак знову всі кошти програв.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечив суду пояснивши, що відповідач дійсно позичав гроші у позивача, про що власноручно написав розписки, однак першу позику він повернув до 09.07.2014р., а другу в жовтні повернув сестрі позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог заперечив суду пояснивши, що між сторонами немає правовідносин, є лише розписки, що гроші дійсно передані. У розписці про сплату процентів не зазначено, тому немає підстав для їх нарахування і стягнення з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог заперечив суду пояснивши, що позивачем неправильно проведено розрахунок заборгованості. Інфляційні нарахування здійснено у іноземній валюті, що є неправильним, оскільки такі проводяться лише в національній валюті.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечила суду пояснивши, що про борг вона дізналася після того, як надійшла повістка з суду. Чоловік отримав кошти від ОСОБА_1 та використав їх не на сімю. Вона кошти не бачила і не отримувала. Їй не відомо, яку суму уже повернуто.

Заслухавши пояснення позивач та його представника, відповідача ОСОБА_2 та його представників, відповідача ОСОБА_3, покази свідка, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з розписи від 09.01.2014р., ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 5000 доларів США і 14200 грн. в термін до 09.07.2014р.

Як вбачається з розписи від 01.06.2014р., ОСОБА_2 отримав позичив у ОСОБА_1 2200 доларів США в термін до 01.10.2014р.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивач її брат. Їй відомо про позику, яку дав брат відповідачу, однак в якому розмірі не знає. Відповідач до неї не приходив, жодних грошей їй не повертав. Тільки дзвонив, щоб дізнатися, де брат.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована фізичною особою-підприємцем та здійснює

Як вбачається з довідки ПАТ «ВіЕс Банк»№23/9177 від 05.05.2015р. офіційний курс НБУ долара США станом на 05.05.2015р. становить 2113,2395 за 100,00 доларів США.

З довідки КП «Мрія» №5 від 23.06.2015р. та довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_3 дійсно працює паспортистом в КП «Мрія» по даний час. ЇЇ заробітна плата за 2014р. склала 21783,93 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу №6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що сторони усно уклали договори позики, згідно яких позивач 09.01.2014р. передав відповідачу грошові кошти в сумі 5000 доларів США і 14200 грн., та 01.06.2014р. грошові кошти в сумі 2200 доларів США. Відповідач зобовязався повернути позивачу такі ж суми грошових коштів до 09.07.2014р. та 01.10.2014р. відповідно. На підтвердження укладених договорів позики та їх умов відповідачем були надані розписки.

Суд не бере до уваги покликання відповідача ОСОБА_2 та його представників про повернення ОСОБА_2 суми позики позивачу, оскільки на підтвердження таких ними не наведено жодного належного та допустимого доказу. Крім цього, дані покликання спростовуються наявними у позивача оригіналами розписок та показами свідка ОСОБА_7, яка суду ствердила, що відповідач жодних коштів їй не повертав.

Позичальник ОСОБА_2 порушив умови усних договорів позики, належним чином не виконавши взяті на себе зобовязання, а саме не повернувши позикодавцю ОСОБА_1 в обумовлений термін грошові кошти: до 09.07.2014р. 5000 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2015р. становить 105661,97 грн.) та 14200 грн., до 01.10.2014р. 2200 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2015р. становить 46491,27 грн.), і по даний час зобовязання залишається повністю не виконане, тому сума позик підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов'язання, тому суд вважає вимоги позивача щодо сплати боржником суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми підставними і такими, що відповідають змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Розрахунки, наведені представником позивача у позовній заяві та уточненнях до неї, сумнівів у своїй правильності не викликають.

Таким чином, індекс інфляції по зобовязанні (розписка від 09.01.2014р.) за весь час прострочення, починаючи з 09.07.2014р. по березень 2015р. включно, від суми позики 5000,00 доларів США складає 1530,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.07.2014р. становить 17836,94 грн.; від суми позики 14200,00 грн. індекс інфляції складає 4345,20 грн.

Індекс інфляції по зобовязанні (розписка від 01.06.2014р.) за весь час прострочення, починаючи з 01.10.2014р. по березень 2015р. включно, від суми позики 2200,00 доларів США складає 583 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.10.2014р. становить 7552,89 грн.

Загальна сума індексу інфляції по зобовязаннях за весь час прострочення складає 29735,03 грн.

Три проценти річних по зобовязанні (розписка від 09.01.2014р.) за весь час прострочення, починаючи з 09.07.2014р. по 05.05.2015р. включно, від суми позики 5000,00 доларів США складає 123,29 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.07.2014р. становить 1437,30 грн.; від суми позики 14200,00 грн. складає 350,14 грн.

Три проценти річних по зобовязанні (розписка від 01.06.2014р.) за весь час прострочення, починаючи з 01.10.2014р. по 05.05.2015р. включно, від суми позики 2200,00 доларів США складає 39,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.10.2014р. становить 506,00 грн.

Загальна сума трьох процентів річних по зобовязаннях за весь час прострочення складає 2293,44 грн.

Враховуючи, що між сторонами було усно домовлено про позику без сплати відсотків, що сторони підтвердили в судовому засіданні, і що випливає із змісту розписок, а також зважаючи на те, що позивачем та його представником не наведено доказів використання відповідачем отриманих від позивача коштів в підприємницькій діяльності, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення процентів за користування позиками є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Також, зважаючи на те, що позивач передав грошові кошти в позику ОСОБА_2, про що останній надав позивачу відповідні розписки, при отриманні коштів відповідач ОСОБА_3 присутньою не була, не давала згоди як дружина своєму чоловіку ОСОБА_2 на отримання такої позики, про що сторони ствердили в судовому засіданні, доказів, які б підтверджували користування ОСОБА_3 даними коштами суду не надано, тому суд вважає позовні вимоги до ОСОБА_3 необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 509, 524, 525, 526, 533, 536, 610, 612, 625, 638, 640, 1046-1049 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 7200 (сім тисяч двісті) доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.05.2015р. становить 152153 (сто пятдесят дві тисячі сто пятдесят три) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 14200 грн., індекс інфляції по зобовязаннях за весь час прострочення в розмірі 29735,03 грн., три проценти річних по зобовязаннях за весь час прострочення в розмірі 2293,44 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1983,81 грн., а всього 48212 (сорок вісім тисяч двісті дванадцять) грн. 28 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя ОСОБА_8