Провадження №: 2/752/4578/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.

при секретарі Рожок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Котюк Ірини Олексіївни про визнання недійсним договору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Котюк І.О.у якому просить визнати недійсною Довіреність від 13.09.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк Іриною Олексіївною, зареєстровану в реєстрі за № 5508 згідно якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 або ОСОБА_3 бути його уповноваженим представником в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі в органах Державтоінспекції, з усіх питань щодо володіння, користування, розпорядження належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 28.11.2012 року ВРЕР ДАІ з обслуговування міста Львова та Пустомитівського району, автомобіля марки Volkswagen Passat, № кузова НОМЕР_2, 2008 р.в., транзитний номер № НОМЕР_4, а реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1.

В обґрунтування позову вказує, що 20.09.2014 року йому стало відомо, що 13.09 2014 року від його імені була видана Довіреність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що мешкають в м. Прилуки, Чернігівської області, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк Іриною Олексіївною, яка зареєстрована в реєстрі за № 5508 з усіх питань щодо володіння, користування, розпорядження належного йому автомобіля марки Volkswagen Passat, № кузова НОМЕР_2, 2008 р.в., транзитний номер № НОМЕР_4, а реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1. Фотокопія цієї довіреності була передана йому ОСОБА_5.

Відповідно до вказаної Довіреності він нібито вповноважував вказаних вище осіб бути його уповноваженими представниками в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від підпорядкування та форми власності, в тому числі в органах Державтоінспекції, з усіх питань щодо володіння, користування, розпорядження належним мені на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 виданого ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району 28.11.2012 року, автомобілем марки Volkswagen, модель Passat, № кузова НОМЕР_2, 2008 р.в., транзитний номер № НОМЕР_4.

Як стверджує позивач він ніколи не видавав вказану Довіреність від 13.09.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вказаних осіб він навіть не знає, з ними ніколи не зустрічався, жодних домовленостей з ними не мав.

В місті Києві 13.09.2014 року не був, відповідно до нотаріуса Котюк І.О. за посвідченням цієї довіреності не звертався. В період з 10.09.2014 року по 21.09.2014 року перебував у межах Львівської області на лікуванні.

В судовому засіданні представник позивача за дорученням (а.с.7) ОСОБА_6 позовні вимоги підтримує, пояснив в судовому засіданні, що ознайомившись із письмовими запереченнями на позов поданими до суду відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.О., вказує, що вказані заперечення не спростовують, а підтверджують доводи позивача про невідповідність правочину, пов'язаного із видачею ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Довіреності від 13.09.2014 року, посвідченої вказаним нотаріусом та зареєстрованої в реєстрі за № 5508, вимогам, які встановлені частинами 1-3,5 ст.203 ЦК України. В своїх запереченнях остання зазначає що особу ОСОБА_1 нею було встановлено за паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 що виданий Личаківським РВ УМВС України в місті Львові 17 липня 2002 року.

Позивач дійсно має паспорт серії НОМЕР_6 виданий 17 липня 2002 року, проте виданий він Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, а не «Личаківським РВ УМВС України в місті Львові».

Так зване «Личаківське РВ УМВС України в місті Львові», взагалі не могло існувати, оскільки його існування суперечило б ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» від 10.01.2002 р. № 2925-III, яка чітко встановлювала: «Затвердити таку загальну структуру Міністерства внутрішніх справ України:

Міністерство внутрішніх справ України - центральний орган управління;

головні управління, управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи Міністерства внутрішніх справ України на транспорті;

міські, районні управління та відділи, лінійні управління, відділи, відділення, пункти;

підрозділи місцевої міліції;

підрозділи та допоміжні служби державної пожежної охорони;

з'єднання, військові частини, підрозділи, установи внутрішніх військ;

навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення.»

Отже, місто Львів могло мати лише міське управління, що було б підпорядковане управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Крім того, у період 14.12.1993 року по 04.11.2002 року зареєстрованим місцем проживання позивача була: АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_2 (Личаківський район м. Львова).

Нині будинок 15 по вулиці Скрипника знаходиться на території Сихівського району міста Львів, утвореного відповідно до Постанови Верховної Ради України від 10.02.2000р. № 1454-III за рахунок земель Галицького району. Проте, на час видачі паспорту, мешканців указаного будинку ще обслуговував Галицький РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, яким і проставлено перший штамп про місце реєстрації на 11 сторінці паспорту Позивача.

Позивач має всі підстави стверджувати, що невідома особа, яка під його ім'ям вчиняла правочин з видачі Довіреності від 13.09.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.О., реєстраційний № 5508, пред'явила нотаріусу підроблений паспорт, що підтверджує непричетність позивача до вчинення вказаного правочину.

Представнику позивача вдалось отримати копію вказаного підробленого паспорту від фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, в якого вказана вище невідома особа, використовуючи той же паспорт (з огляду на незначний проміжок часу, місце вчинення дій та підпис власника паспорту), взяла в оренду та не повернула інший транспортний засіб, про що Позивач дізнався вже від правоохоронців. Копію вказаного паспорту додано до цих пояснень.

Окрім, повного співпадіння серії та номеру паспорту, органу, що його видав, дати видачі підробленого паспорту з тим, що був пред'явлений для встановлення особи приватному нотаріусу Котюк І.О., під час вчинення правочину з видачі Довіреності від 13.09.2014 року реєстраційний № 5508, вказаний паспорт, на першій сторінці, має зразок підпису власника паспорта, що практично ідентичний зробленому в довіреності дійсність якої оспорюється.

Наведені підписи суттєво відрізняються від підписів позивача, зроблених ним. Різниця між наведеними підписами настільки суттєва, що може бути встановлена, навіть, без проведення почеркознавчої експертизи, що зайвий раз підтверджує, що правочин з видачі Довіреності від 13.09.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Котюк І.О., реєстраційний № 5508, вчинений поза волею позивача, без його участі, особою, що не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Автомобіль марки Volkswagen, модель Passat, № кузова НОМЕР_2, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, фактично був фактично проданий позивачем ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (родичка позивача) ще 14 лютого 2013 року.

Продаж вказаного автомобіля був здійснений за 200 000,00 грн., які Позивач отримав від ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ще в лютому 2013 року.

На той час, продаж вказаного автомобіля був оформлений шляхом надання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Довіреності від 14.02.2013 року, що була посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мішаковою, С.Ф., реєстраційний номер № 110.

Фактичним місцем проживання вказаних осіб є АДРЕСА_3.

Саме з володіння вказаних осіб і вибув зазначений транспортний засіб після передання його ОСОБА_9 за договором оренди транспортного засобу № 6 від 18.08.2014 року.

З'ясувавши, що з вказаним орендарем неможливо зв'язатись достатньо тривалий час, ОСОБА_5 звернувся до Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві з заявою про злочин. 19.09.2014 року вказану подію було внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0008113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування, 20.09.2014 року автомобіль марки «VOLKSWAGEN Passat», сірого кольору, тимчасовий реєстраційний номерний знак НОМЕР_7 номер кузова НОМЕР_2, було виявлено на авторинку «Столичний» за адресою: м. Київ, вул. Столичне Шоссе, 104, у володінні ОСОБА_2, що намагався реалізувати його, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 та довіреності, дійсність якої оспорюється у цій цивільній справі.

Таким чином перебування автомобіля марки Volkswagen, модель Passat, № кузова НОМЕР_2, 2008 р.в. в місті Києві жодним чином не пов'язано з місцем перебування позивача.

Позивач у період з 2 по 13 вересня 2014 року перебувал у відпустці, він проходив саноторно-курортне лікування у санаторії «Нафтуся Прикарпаття», що знаходиться на курорті Трускавець п/в Модричі в Дрогобицькому районі Львівської області. Це підтверджують наступних документів накладня № 2582/1 від 08.07.2014 року, путівка № 071565, зворотній талон до путівки, санаторно-курортна книжка, результати проведених аналізів крові та досліджень сечі. З огляду на щільний графік процедур, зафіксованих в Санаторно-курортній книжці позивач не міг бути в Києві ні в день вчинення оспорюваного правочину 13.09.2014р., ні в день зняття вказаного вище транспортного засобу з обліку 10.09.2014 р. , а головне, не мав жодних підстав чи мотивів для вчинення оспорюваного правочину.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічи не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання двічи не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідач приватний нотаріус Котюк І.О. в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі. Подала до суду письмові заперечення на позов у яких позов не визнає. Та вказує, що її робоче місто зареєстроване в м. Києві на території авто ринку «Центральний». Особу ОСОБА_1 нею було оновленоено за паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 що виданий Личаківським РВ УМВС України в м. Львові 17.07.2002 року. Сумнівів в неї щодо особи громадянина що до неї звернувся не було. Оскільки це була особа зображена на фото. Всі дії проходили в присутності ОСОБА_10 у якого також особа ОСОБА_1 не викликала ніякої підозри, тим більше, що позивач подав оригінали інших документів. Що свідчать про те, що він власник автомобіля. Волевиявлення ОСОБА_1 на продаж автомобіля також підтверджується оригіналом облікової картки про зняття автомобіля для реалізації яка була видана ВРЕР 7 м. Києва 10 вересня 2014 року. Довіреність була посвідчена нею.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, дослідивши письмові заперечення на позов від відповідача Котюк І.О., суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні 13.09 2014 року від імені позивача ОСОБА_1 була видана Довіреність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що мешкають в м. Прилуки, Чернігівської області, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк Іриною Олексіївною, зареєстрована в реєстрі за № 5508, якою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уповноважувались бути представниками ОСОБА_1 з усіх питань щодо володіння, користування, розпорядження належного йому автомобіля марки Volkswagen Passat, № кузова НОМЕР_2, 2008 р.в., транзитний номер № НОМЕР_4, а реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1. Відповідно до вказаної Довіреності позивач нібито вповноважував вказаних вище осіб бути його уповноваженими представниками в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від підпорядкування та форми власності, в тому числі в органах Державтоінспекції, з усіх питань щодо володіння, користування, розпорядження належним мені на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 виданого ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району 28.11.2012 року, автомобілем марки Volkswagen, модель Passat, № кузова НОМЕР_2, 2008 р.в., транзитний номер № НОМЕР_4.

В судовому засіданні встановлено , що позивач ОСОБА_1 ніколи не видавав вказану Довіреність від 13.09.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вказаних осіб він не знав, з ними ніколи не зустрічався та жодних домовленостей з цими особами не мав.

В місті Києві 13.09.2014 року позивач не був, відповідно до нотаріуса Котюк І.О. за посвідченням цієї довіреності не звертався.

В період з 10.09.2014 року по 21.09.2014 року позивач перебував у межах Львівської області.

Позивач ОСОБА_1 у період з 2 по 13 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1 проходив саноторно-курортне лікування у санаторії «Нафтуся Прикарпаття», що знаходиться на курорті Трускавець в Дрогобицькому районі Львівської області.

Це підтверджується документально накладною № 2582/1 від 08.07.2014 року, путівкою № 071565, зворотним талоном до путівки, санаторно-курортною книжкою, результатами проведених біологічних аналізів позивача у цей період.

З огляду на щільний графік процедур, зафіксованих в санаторно-курортній книжці позивач не міг бути в Києві ні в день вчинення оспорюваного правочину 13.09.2014р., ні в день зняття вказаного вище транспортного засобу з обліку 10.09.2014 р.

В судовому засіданні встановлено що позивач не мав жодних підстав для вчинення оспорюваного правочину.

Заперечення відповідача Котюк І.О. в яких вона зазначила, що особу ОСОБА_1 нею було встановлено за паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 що виданий Личаківським РВ УМВС України в місті Львові 17 липня 2002 року спростовуються тим, що позивач ОСОБА_1 має паспорт серії НОМЕР_6 виданий 17 липня 2002 року, проте виданий він Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, а не «Личаківським РВ УМВС України в місті Львові».

У період 14.12.1993 року по 04.11.2002 року зареєстрованим місцем проживання позивача була: АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_2 у Личаківському районі м. Львова. Будинок 15 по вулиці Скрипника знаходиться на території Сихівського району міста Львів, утвореного відповідно до Постанови Верховної Ради України від 10.02.2000р. № 1454-III за рахунок земель Галицького району.

Різниця між дійсним підписом позивача та підписом у оспорюваному правочині настільки суттєва, що може бути встановлена наочно, навіть, без проведення почеркознавчої експертизи, це підтверджує що правочин з видачі Довіреності від 13.09.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Котюк І.О., реєстраційний № 5508, вчинений поза волею позивача, без його участі, особою, що не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Суд доходить до висновку, що невідома особа, яка під ім'ям позивача вчиняла правочин з видачі Довіреності від 13.09.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.О., реєстраційний № 5508, пред'явила нотаріусу підроблений паспорт, що підтверджує непричетність позивача до вчинення вказаного правочину.

У відповідності до ч.1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч.3 ст.237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

У ч.1 ст. 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 ЦК України чітко встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину.

За приписом ст. 43 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Суд приходить до висновку про те, що правочин щодо видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Довіреності від 13.09.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк Іриною Олексіївною, зареєстрованої в реєстрі за № 5508, не відповідають вимогам, встановленим частинами 1 та 3 ст. 203 ЦК України, оскільки суперечить чинному законодавству та не відображає волевиявлення власника автомобіля, адже вчинений поза його волею, та без його участі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203,215,237,244 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною Довіреність від 13.09.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк Іриною Олексіївною, зареєстровану в реєстрі за № 5508 якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 або ОСОБА_3 бути його уповноваженим представником в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі в органах Державтоінспекції, з усіх питань щодо володіння, користування, розпорядження належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 28.11.2012 року ВРЕР ДАІ з обслуговування міста Львова та Пустомитівського району, автомобіля марки Volkswagen Passat, № кузова НОМЕР_2, 2008 р.в., транзитний номер № НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, через Голосіївський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко.