Справа № Провадження №372/3383/14 22-ц/780/655/15 Головуючий у І інстанції Тиханський О. Б.
Категорія58Доповідач у 2 інстанціїФінагєєв
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Української міської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2014 року у справі за позовом прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації до Української міської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконними та скасування рішення та державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом в якому просить визнати незаконним і скасувати рішення Української міської ради Обухівського району Київської області 30 сесії 5 скликання від 29 травня 2007 року щодо відведення у власність громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які в подальшому були продані відповідачу ОСОБА_2, визнати недійсним виданий останньому державний акт на право приватної власності на землю та повернути спірні земельні ділянки у власність держави. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні земельні ділянки належать до земель водного фонду, а тому виділення таких земельних ділянок у власність громадянам прямо суперечить п. "д" ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення 30 сесії 5 скликання Української міської ради Обухівського району Київської області від 29.05.07 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, в частині затвердження проекту громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 008991, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00317 від 11.04.11 року, з кадастровим номером :02:046:0092 та скасовано його державну реєстрацію. Витребувано на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,4602 га, вартістю 891650,90 грн. з кадастровим номером - :02:046:0092, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за державою право власності на земельну ділянку загальною площею 0,4602 га, вартістю 891650,90 грн. з кадастровим номером - :02:046:0092, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачі ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та про ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, через порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що спірна земельна ділянка розташована в межах населеного пункту та не відноситься до водного фонду. Рішення суду ухвалене з порушенням вимог ст.ст. 58, 59, 212, 213 ЦПК України та п. «а» ч. 1 ст. 58 ЗК України. Крім того, суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення третіх осіб.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням 30 сесії 5 скликання Української міської ради Обухівського району Київської області від 29.05.07 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі і громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

На підставі вищезазначеного рішення Української міської ради Обухівського району Київської області:

ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 595375, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1213 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, с. Плюти, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 95 від 22.06.07, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:072:0018.

ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 968290, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0212 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, с. Плюти зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 27 від 25.09.09, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:046:0052, а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 968292, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1554 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, с. Плюти зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №35 від 25.09.09, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:046:0054.

ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 595375, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0339 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, с. Плюти зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 33 від 25.09.09 року, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:046:0051.

В подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 26.11.10 року ОСОБА_2 придбав:

у ОСОБА_5 земельну ділянку за кадастровим номером :02:046:0055, площею 0,0942 га, належної продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 968293 (договір зареєстровано в реєстрі за № 2158);

у ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером :04:072:0018, площею 0,1213 га, належної продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 596875 (договір зареєстровано в реєстрі за № 2166);

у ОСОБА_4 земельну ділянку за кадастровим номером :02:046:0052, площею 0,0212 га, належної продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 968290 (договір зареєстровано в реєстрі за № 2174;

На підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 30.03.10 року ОСОБА_2 придбав:

у ОСОБА_5 земельну ділянку за кадастровим номером :02:046:0053, площею 0,0342 га, належної продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 968291 (договір зареєстровано в реєстрі за № 481).

У ОСОБА_4 земельну ділянку за кадастровим номером :02:046:0054, площею 0,1554 га, належної продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 968292 (договір зареєстровано в реєстрі за № 486);

у ОСОБА_6 земельну ділянку за кадастровим номером :02:046:0051, площею 0,0339 га, належної продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 596875 (договір зареєстровано в реєстрі за № 491);

На підставі вказаних договорів купівлі-продажу земельних ділянок та заяви від 07.12.2010 року № 2265 ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 008991 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,4602 га зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00317 від 11.04.11 року, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:046:0092. Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що земельні ділянки, відведені рішенням Української міської ради Обухівського району Київської області 30 сесії 5 скликання від 29.05.07 року у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, розташовані на острові та у прибережній захисній смузі річки Козинка, Обухівського району Київської області, а тому дійшов висновку про їх належність до земель водного фонду і неможливість перебування у приватній власності з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.п. «а», «б» ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Із матеріалів справи вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 19-ти громадянам України, зокрема: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Української міської ради, АДРЕСА_1, погоджений із Обухівським міжрайонним управлінням водного господарства (висновок № 06-238 від 24.05.2007р.), Обухівським районним відділом земельних ресурсів (висновок №1386 від 16.05.2007р.), відділом містобудування і архітектури Обухівської райдержадміністрації (висновок №495 від 17.05.2007р.), Обухівською районною санітарно-епідеміологічною станцією (висновок №820 від 15.05.2007р.), головним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області (висновок №06-13/4076/1 від 24.05.2007р.), управлінням культури і туризму Київської обласної державної адміністрації (висновок №11/1801/01 від 24.05.2007р.).

У вищевказаних висновках визначена можливість надання земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно з ч.ч. 3, 8 ст. 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

З висновку державної експертизи землевпорядної документації №16-179е від 25.05.2007 р. вбачається, що встановлено відповідність вимогам чинного законодавства України, нормам і правилам поданого на державну експертизу проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 19-ти громадянам України для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Української міської ради, АДРЕСА_1.

Статтями 37, 38 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначено, що замовники або розробники об'єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рішення, прийняті відповідними органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування на підставі висновків державної експертизи, що скасовані або визнані недійсними, можуть бути в установленому законом порядку оскаржені до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок державної експертизи землевпорядної документації, щодо можливості виділення у власність громадян спірних земельних ділянок є чинним і прокурором не надано суду жодного доказу на спростування зазначеного висновку.

Відповідно до наданого суду висновку Обухівського міжрайонного управління водного господарства від 24.05.2007 року вбачається, що спірні земельні ділянки не відносяться до земель водного фонду, а межують з такими землями.

В той же час обґрунтовуючи свої вимоги належністю спірних земель до водного фонду прокурор в своїй позовній заяві посилається на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 04-19/39 від 11.06.2014 року, складеного Державної інспекцією сільського господарства в Київській області і на лист Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» №01-01/930 від 11.11.2014 року та додані до нього картографічні матеріали.

Однак зазначені докази колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не спростовують висновків державної експертизи землевпорядної документації та висновок Обухівського міжрайонного управління водного господарства від 24.05.2007 року, які не вказують на належність спірних земель до земель водного фонду станом на 2007 рік, тобто станом на момент прийняття оскаржуваного рішення ради.

В той же час акт Державної інспекції сільського господарства в Київській області та лист Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» визначають, що станом на 2014 рік зазначені землі є островом, оскільки омиваються річкою "Козинка" та каналом, що з'єднується річкою.

Разом з тим у відповідно до приписів ст. 1 ВК України водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт).

За змістом зазначені статті закону канал до річки "Козинка" може бути як природнім так і штучним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стверджуючи, що станом на момент винесення оскаржуваного рішення Української міської ради, спірні земельні ділянки перебували на острові, прокурор не звернув увагу, що згідно з наданою суду землевпорядною документацією (висновок державної експертизи землевпорядної документації та висновок Обухівського міжрайонного управління водного господарства від 24.05.2007 року) зазначені ділянки не відносились до земель водного фонду, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження часу побудови каналу, яким омивається ділянка відповідача та доказів існування зазначеного каналу в 2007 році.

В той же час з наданих суду навігаційних карт Канівського водосховища, виконаних Державною установою "Держгідрографія" станом на 2007 рік не вбачається наявність каналу, що омиває спірні ділянки та з'єднується з річкою Козинка.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією, і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

В даному випадку колегією суддів встановлено, що Українська міська рада Обухівського району Київської області затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, зокрема: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, діяла в межах повноважень і на підставі норм чинного законодавства України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції діяв в порушення вимог зазначеної статті, а саме вдався до оцінки дій Української міської ради на предмет порушення відповідачем прибережної захисної смуги при виділенні спірних земельних ділянок громадянам. Однак прокурор позову з цих підстав не заявляв і на зазначені обставини не посилався.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора в частині визнання незаконним та скасування рішення 30 сесії 5 скликання Української міської ради Обухівського району Київської області від 29.05.07 року про передачу у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 спірних земельних ділянок, суд першої інстанції не звернув уваги, що позов до зазначених осіб прокурором не пред'явлено і ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не є відповідачами у справі.

Крім того суд першої інстанції не звернув уваги, що рішення 30 сесії 5 скликання Української міської ради Обухівського району Київської області від 29.05.07 року не було підставою до набуття права власності на земельні ділянки відповідачем ОСОБА_2. Останній набув права власності на зазначені ділянки за цивільно-правовою угодою, тобто придбав за договором купівлі-продажу у ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Зазначаючи про незаконність набуття ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 права власності на спірні земельні ділянки, прокурор позов до останніх не пред'явив, їх право власності на зазначені ділянки не оспорював та не звернув уваги, що видані зазначеним особам державні акти про право власності на землю є чинними.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06.11.2009 року норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Всупереч вимогам зазначених статей закону та роз'яснень Пленуму Верховного суду України, прокурор, заявляючи вимоги про витребування земельної ділянки у відповідача ОСОБА_2 не зазначив після якого недійсного правочину останній набув права власності на землю і яким рішенням встановлена недійсність даного правочину.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав до задоволення позову. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

В ході розгляду справи в апеляційному порядку до суду надійшло письмове клопотання представника відповідача ОСОБА_2 в якому він просив суд у разі ухвалення рішення про задоволення апеляційної скарги, скасувати заходи забезпечення позову у справі.

Розглянувши зазначене клопотання колегія суддів приходить до висновку, що воно обґрунтоване та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2014 року вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,4602 га, з кадастровим номером :02:046:0092, належну відповідачу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК України - якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Приймаючи до уваги, що з моменту прийняття рішення Апеляційним судом про відмову в задоволенні позову, судове рішення у справі набуває чинності - підстав для подальшої дії заходів забезпечення позову немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307 - 309, 313-316 Цивільного кодексу України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Української міської ради Обухівського району Київської області задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Української міської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконними та скасування рішення Української міської ради Обухівського району Київської області 30 сесії 5 скликання від 29.05.07 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, в частині затвердження проекту громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, визнання недійсним виданого ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 008991, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00317 від 11.04.11 року, з кадастровим номером :02:046:0092 та скасування його державної реєстрації, витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,4602 га, вартістю 891 650,90 грн. з кадастровим номером - :02:046:0092, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, визнання за державою права власності на земельну ділянку загальною площею 0,4602 га, вартістю 891 650,90 грн., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2014 року у вигляді арешту на земельну ділянку загальною площею 0,4602 га, з кадастровим номером :02:046:0092 скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.