Справа № 344/5636/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2011/2015
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного вищого навчального закладу «Галицька академія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

20.04.2015 року ОСОБА_2 пред»явила позов до Приватного вищого навчального закладу «Галицька академія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач не повідомив її про вивільнення із займаної посади у зв»язку із скороченням чисельності працівників та не врахував, що вона має на утриманні трьох малолітніх дітей та має переваги на залишення на роботі у разі звільнення працівників у зв»язку із скороченням чисельності штату працівників.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного вищого навчального закладу «Галицька академія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди - відмовлено.

ОСОБА_2 на дане рішення подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду щодо пропуску нею строку звернення до суду із позовом. Вказала, що відповідно до ст.233 КЗпП України у справах про звільнення працівник може звернутися до суду із позовом у місячний строк з дня вручення йому копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки. У даному випадку ОСОБА_2 отримала трудову книжку 09.04.2015 року, що підтверджується листом відповідача від 10.04.2015 року (а.с.74), тому звернувшись до суду 20.04.2015 року, ОСОБА_2 строк на звернення до суду не пропустила.

Також апелянт вважає, що рішення суду ґрунтується лише на поясненнях свідків, які не відповідають фактичним обставинам справи.

З наведених підстав ОСОБА_2 просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт ОСОБА_2 та її представник в судове засідання апеляційного суду не з»явилися, від апелянта поступила заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Приватного вищого навчального закладу «Галицька Академія» - Римарук М.Ю. заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Вислухавши доповідача пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 20 квітня 2015 року звернулася з позовом до Приватного вищого навчального закладу «Галицька Академія» про поновлення її на роботі на посаді асистента кафедри фінансів та обліку ПВНЗ «Галицька академія», стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 08.09.2014 року по 17.04.2015 року в сумі 1272,96 грн., моральної шкоди в розмірі 25 000 грн.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 відповідно до наказу відповідача № 80-к від 22.09.2008 року прийнята на посаду асистента кафедри економічної теорії, наказом від 01.09.2010 року переведена на посаду асистента кафедри фінансів та обліку.

Згідно наказу ПВНЗ «Галицька академія» від 01.07.2014 року у зв»язку з реорганізацією структурних підрозділів, скороченням чисельності працівників (штатів), внесенням змін до штатного розпису - попереджено про наступне вивільнення з займаних посад згідно п.1ст. 40 КЗпП України в зв»язку із скороченням чисельності працівників з 07 вересня 2014 року ряд працівників закладу, в тому числі і ОСОБА_2 (а.с. 23).

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 02.07.2015 року ознайомилась із наказом про скорочення чисельності штату, однак від підпису про ознайомлення з наказом відмовилась, про що зазначено в окрему бланку (а.с. 50).

Із протоколу №8 засідання профкому Приватного вищого навчального закладу «Галицька Академія» від 01.07.2014 року вбачається, що на засіданні профкому розглянуто подання ректорату ПВНЗ «Галицька Академія» та надано згоду на скорочення ОСОБА_2 - асистента кафедри фінансів та обліку.

Наказом ректора ПВНЗ «Галицька академія» №66 від 04.09.2014 року у зв»язку із скороченням чисельності працівників, ОСОБА_2 звільнено із займаної посади з 08 вересня 2014 року за ст. 40 п.1 КЗпП України з виплатою допомоги в розмірі середньої місячної зарплати.

Згідно акту інспектора відділу кадрів вбачається, що ОСОБА_2 03.10.2014 року з»явилася у відділ кадрів ПВНЗ «Галицька академія», від отримання трудової книжки категорично відмовилася, вимагала поновлення її на роботі.

Зазначено також про те, що 08.09.2014 року вона була відсутня на роботі, у зв»язку з чим їй був направлений лист про звільнення та отримання трудової книжки. Крім того, додатково працівниками відділу кадрів в телефонному режимі позивача неодноразово повідомлялося про необхідність отримання трудової книжки. (а.с. 52).

Крім того, у відповіді на запит адвоката Стецюка І.В. від 22.12.2014 року відповідачем також зазначено про те, що позивач на неодноразові повідомлення відділу кадрів по трудову книжку не з»являлася.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Статтею 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992, №9, встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на її утриманні перебуває троє малолітніх дітей, а тому вона при скороченні чисельності штату мала переважне право на залишення на роботі.

Разом з тим, позивач не врахувала що вказана нею обставина - наявність на її утриманні трьох малолітніх дітей, як перевага в залишенні на роботі враховується при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації працівників, які займають таку ж посаду та виконують таку ж роботу.

Позивач не представила жодних доказів того, що вона працюючи на посаді асистента кафедри фінансів та обліку мала більш високу кваліфікацію і продуктивність праці порівняно з іншими працівниками які займають таку ж посаду та виконують ту ж роботу.

Оскільки, в судовому засіданні не здобуто доказів порушення трудових прав позивача при звільненні її з роботи у зв»язку із скороченням чисельності штату, то в задоволенні її позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, а не у зв»язку з пропуском строку звернення до суду.

У зв»язку з цим, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає до скасування з постановленням нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного вищого навчального закладу «Галицька академія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В.Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

В.М.Соколовський