Справа №173/464/15-ц
Провадження №2/173/415/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 січня 1991 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В травні 2014 року припинено сімейні відносини з чоловіком та ведення спільного господарства. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд задовольнити позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Наполягала на тому, що примирення з відповідачем не можливе. Після розірвання шлюбу бажала би залишити прізвище «ОСОБА_1».

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Підтвердив, що проживають разом з позивачем, проте з травня 2014 року стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Причинами припинення шлюбних відносин вважає взаємне непорозуміння. Подальше збереження шлюбу вважав неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

12 січня 1991 року райвідділом ЗАГС м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 8 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 4).

У шлюбі народжено сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с 5).

Судом встановлено, що сторони проживають разом, проте стосунки не підтримують та не ведуть спільне господарство з травня 2014 року. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя.

А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має.

Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища суд, керуючись ст. 113 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1) та понесено витрати на правову допомогу в сумі 300 грн.(а.с.6), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, ст. ст. 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 12 січня 1991 року райвідділом ЗАГС м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області (актовий запис № 8) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в сумі 543 грн. 60 коп.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко