Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що на підставі договору кредиту від 30 березня 2006 року банк надав позичальнику ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 43 517,61 євро зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення 29 березня 2023 року.

30 березня 2006 року на забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договори поруки.

Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, проте позичальник свої зобов'язання за договором не виконала, зокрема порушила умови повернення кредиту та сплати процентів за користування, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 18 лютого 2014 року становила 38 227,99 євро.

30 вересня 2013 року на адреси відповідачів були направлені повідомлення з вимогою про добровільну сплату заборгованості, які залишилися без виконання, у зв'язку із чим банк просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 38 227,99 євро, що за офіційним курсом НБУ становить 452 767 грн 79 коп.

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що направивши поручителю 30 вересня 2013 року письмове повідомлення про дострокове погашення заборгованості, банк скористався своїм правом на повернення кредиту достроково, чим фактично змінив строк виконання основного зобов'язання.

Враховуючи, що порука припинила свою дію 08 квітня 2014 року, а до суду із позовом про стягнення заборгованості банк звернувся 25 квітня 2014 року, ОСОБА_6 просив визнати договір поруки, укладений 30 березня 2006 року, (зі змінами і доповненнями), між банком, ОСОБА_3 та ним припиненим.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2015 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 30 березня 2006 року у розмірі 38 227, 99 євро, що за офіційним курсом Національного банку України становить 452 767 грн 79 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Визнано договір поруки від 30 березня 2006 року зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 28 липня 2009 року та додатковою угодою № 2 від 06 липня 2011 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3, ОСОБА_6, припиненим.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовити.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 30 березня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3, був укладений кредитний договір зі змінами, внесеними додатковою угодою від 28 липня 2009 року, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у сумі 43 517,61 євро зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення 29 березня 2023 року.

30 березня 2006 року на забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були укладені окремо із кожним договори поруки.

Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, проте позичальник свої зобов'язання за договором не виконала, зокрема порушила умови повернення кредиту та сплати процентів за користування, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 18 лютого 2014 року становила 38 227,99 євро.

30 вересня 2013 року на адреси відповідачів були направлені повідомлення з вимогою про добровільну сплату заборгованості, які залишилися без виконання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог банку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позичальником ОСОБА_3 порушено кредитні зобов'язання, а тому вона відповідно до норм чинного законодавця та умов кредитного договору зобов'язана погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання та нараховані штрафні санкції.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суди виходили з того, що порука є припиненою, оскільки банк звернувся із позовом до поручителя після закінчення шестимісячного строку він дня настання виконання основного зобов'язання, який був змінений шляхом пред'явлення вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте ухвала апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови пред'явлення банком до боржника та поручителя вимог про дострокове виконання зобов'язання повернути кредит змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

Разом з тим із змісту вимоги про усунення порушень зобов'язання за договором кредиту від 30 вересня 2013 року, направленої на адресу позичальника ОСОБА_3, вбачається, що неналежне виконання останньою взятих зобов'язань за договором кредиту призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 26 вересня 2013 року, без урахування пені та штрафів, становить:

- строкова заборгованість за кредитом в розмірі 27 121,30 євро;

- строкова заборгованість за процентами в розмірі 2 494,24 євро;

- прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 1 883,76 євро;

- прострочена заборгованість за процентами у розмірі 4 793,34 євро.

Крім того, позичальника було повідомлено, що у разі невиконання зазначених вимог, банк буде змушений вживати заходів з примусового дострокового стягнення всієї суми заборгованості та роз'яснено, що загальна сума заборгованості змінюється щоденно у сторону збільшення.

Повідомлення із аналогічним змістом були також направлені на адресу поручителів.

Тобто в надісланих 30 вересня 2013 року позивачем на адресу відповідачів повідомленнях про невиконання позичальником зобов'язання вимоги щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитом банком не заявлялося, у зв'язку із чим суди дійшли помилкового висновку щодо зміни строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірній кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, не врахувавши вищенаведеного, не встановивши фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не перевіривши доводів апеляційної скарги, залишив без змін рішення районного суду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська