Справа №639/698/14
Провадження №6/639/266/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Гаврилюк С.М.,

за участю секретаря Луценко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові подання старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання укладеної між стягувачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_3 організацією «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» мирової угоди,

встановив:

На розгляд Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло подання старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції про визнання укладеної між стягувачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_3 організацією «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» в особі голови Фонду ОСОБА_4 мирової угоди.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не зявились. Представником боржника до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності боржника та представника боржника.

Із змісту поданої на затвердження судом мирової угоди вбачається, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2014 року задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 організації «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» в особі голови Фонду ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 46 740,00 гривень кожному .

26.08.2014 року до Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ були надані заяви від стягувачів про відкриття виконавчого провадження.

Боржник та стягувачі з метою врегулювання спору вирішили укласти мирову угоду на стадії виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання вказаної вище укладеної на стадії виконання мирової угоди з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Жовтневому ВДВС Харківського МУЮ знаходяться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/698/14-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 26.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 організації «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» в особі голови Фонду ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 46 740,00 гривень та виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/698/14-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 26.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 організації «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» в особі голови Фонду ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 46 740,00 гривень ( а.с. 104).

Судом встановлено, що від стягувачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ надійшла для затвердження судом мирова угода, укладена 03.08.2015 року між стягувачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_3 організацією «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» в особі голови Фонду ОСОБА_4, яка від імені стягувачів підписана їх представником ОСОБА_5 на підставі довіреності від 23.08.2013 року та довіреності від 20.06.2013 року. ( а.с. 106-109).

Відповідно до ч. 1 ст.372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Як вбачається з умов укладеної між сторонами мирової угоди, у зв`язку з відсутністю у боржника грошових коштів та досягнення примирення стягувачі та боржник визнали за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення підвальної частини № 1,2,3,4,5,6 загальною площею 90,9 кв.м в житловому будинку літ. «А-5», розташованих за адресою: місто Харків, вулиця Камська, будинок 2, що належали ОСОБА_3 організації «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» на праві власності за договором № 4658-В-С від 28 січня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованим в реєстрі за № 34. Разом з тим суд звертає увагу, що мирова угода, яка укладається сторонами, може стосуватися лише спірних правовідносин та предмета позову. Крім того, умови мирової угоди не можуть суперечити закону та порушувати права і законні інтереси інших осіб або держави.

Проте, як вбачається з тексту мирової угоди поданої на затвердження суду, спірні правовідносини стосуються визнання права власності на нерухоме майно, а відтак умови укладеної мирової угоди знаходяться поза межами предмету спору щодо стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги , за результатами вирішення якого було видано вказані вище виконавчі документи .

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.372 ЦПК України, сторони можуть у виконавчому провадженні укласти мирову угоду. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Отже, відповідно вимог ст. 372 ЦПК України, суд перевіряє, чи умови мирової угоди не суперечать закону, а саме, чи дотриманий сторонами процедурний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови мирової угоди визначені у межах позову, стосуються предмету позову і засновані на взаємних поступках, чи в результаті ліквідується спір між сторонами.

З матеріалів справи вбачається. що в мировій угоді взагалі не зазначено взаємні поступки стягувачів відносно боржника щодо наявної суми заборгованості за вказаними вище виконавчими листами.

Окрім того, мирова угода в процесі виконання не може стосуватись питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, що може ґрунтуватись саме на взаємних поступках і, безумовно, стосуватись лише прав та обов'язків сторін й предмета спору. Така мирова угода не може виходити за межі спірних правовідносин, стосуватися прав та обов'язків осіб, які не є сторонами у спорі.

Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини чітко врегульовано законом і вони не можуть змінюватися волевиявленням сторін.

В даному випадку сторони виконавчого провадження намагаються шляхом укладення мирової угоди здійснити перехід прав власності на нерухоме майно. При цьому суд виходять з того, що вказане нерухоме майно не було предметом судового спору, а тому в рахунок примусового стягнення грошових коштів слід застосовувати спеціальний порядок звернення стягнення на таке нерухоме майно, який визначений ст.ст.52, 58, 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження» та яким передбачено вчинення ряду дій (опис, арешт, оцінка, внесення відомостей до відповідних реєстрів) та реалізація шляхом продажу з прилюдних торгів.

Відповідно до положень Закону України від 1 липня 2004 р. № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» і Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445) право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

Відповідно п.9.1 договору № 4658-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих ОСОБА_3 організацією «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» від 28.01.2011 року, на який сторони мирової угоди посилаються як на підставу права власності боржника на нерухоме майно нежитлові приміщення № 1-6 в житловому будинку літ. «А-5», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Камська, 2, передбачено, що цей договір підлягає державній реєстрації. Однак , в матеріалах справи відсутні докази щодо державної реєстрації вказаного договору. Тобто, сторонами , якими укладена мирова угода, не доведено належними та допустимими доказами наявності зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_3 організацією «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» вказаного у мировій угоді нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що мирова угода містить умови, які суперечать ст.ст. 175, 372 ЦПК України, ст. 49 ЗУ України «Про виконавче провадження», вказаною мировою угодою можуть бути порушені права третіх осіб, які не є сторонами виконавчого провадження , тому вважає за доцільне постановити ухвалу про не визнання даної мирової угоди.

Укладення мирової угоди між сторонами виконавчого провадження або відмова стягувача від примусового виконання тягнуть важливі правові наслідки, встановлені пунктах 1 і 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме є підставами закінчення виконавчого провадження. Тому суд зобов'язаний роз'яснити сторонам виконавчого провадження правові наслідки мирової угоди, укладеної між ними.

Керуючись ст. 372 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання укладеної між стягувачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_3 організацією «Фонд розвитку освіти, культури, фізичного виховання» мирової угоди від 03.08.2015 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали . Апеляційна скарга на ухвалу постановлену без участі особи, яка її оскаржує , може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М.Гаврилюк