АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/8429/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.,

- Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: ОСОБА_4, Житлово-будівельний кооператив «Академічний-15», ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру.

У мотивування вимог посилалася на те, що в 1987 році його батьку ОСОБА_6, як члену ЖБК «Академічний-15», видано ордер на житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_1.

Ордер був виданий на склад сім'ї, а саме:

- ОСОБА_6 - його батька, члена ЖБК «Академічний-15»;

- ОСОБА_2 - сина ОСОБА_6, позивача;

- ОСОБА_5 - дружину позивача.

21.01.1986 року ОСОБА_6 сплатив 5400 руб. пайового внеску.

14.02.1987 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений шлюб.

19.02.1988 року між ОСОБА_6. і ОСОБА_7 був також укладений шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Решта суми пайового внеску, що складала 8466,03, була сплачена ним у лютому 1992 року, тобто паєнагромадження було сплачено повністю спільними зусиллями членів сім'ї члена кооперативу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, яка проживала в кооперативній квартирі АДРЕСА_1.

26 квітня 2012 року він, як син померлої, звернувся до одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою від 26.04.2012 року вх. №1001 про прийняття спадщини.

Також до даної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася племінниця померлої - ОСОБА_4 із заповітом, складеним 16 лютого 2011 року на її користь та користь її сина - ОСОБА_8.

Згідно Свідоцтва про право власності від 29.11.2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) єдиним власником квартири АДРЕСА_1 зазначено помелу ОСОБА_7.

За даними спадкової справи №538/12 до складу спадкового майна ОСОБА_7 повністю включено право власності на дану квартиру, в якій з 1987 року і по цей час проживає він та невістка померлої.

Однак дана квартира є об'єктом права спільної сумісно власності сім»ї члена кооперативу, так як пайові внески були сплачені за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_7 є лише співвласником у праві спільної сумісної власності на квартиру, відповідачем незаконно було видано свідоцтво про власності на квартиру із зазначенням того, що вона є єдиним власником. Про інших співвласників не зазначено, хоча дана квартира перебувала у спільній власності ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

У зв'язку з цим просив суд визнати незаконним і скасувати Свідоцтво про право власності (серія НОМЕР_1), видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 29.11.2004 року на квартиру АДРЕСА_1.

У вересні 2014 року третя особа ОСОБА_5 подала позовну заяву про визнання незаконним свідоцтва про право власності.

У мотивування вимог посилалася, що у 1987 році ОСОБА_6, як члену ЖБК «Академічний-15», видано ордер на житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_1, згідно якого вона входить до складу його сім'ї.

21.01.1986 року ОСОБА_6 сплатив 5400 руб. пайового внеску, решта суми пайового внеску була сплачена ОСОБА_2 у лютому 1992 року, тобто з цього часу квартира стала об'єктом права спільної сумісної власності сім'ї члена кооперативу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Вона, як невістка члена ЖБК «Академічний-15» ОСОБА_6, яка постійно проживала у квартирі АДРЕСА_1 і брала участь у спільному паєнакопиченні внесків на дану кооперативну квартиру, є сумісним співвласником квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, яка разом з нею та її сином ОСОБА_2 проживала в кооперативній квартирі.

Після смерті матері її чоловік звернувся до одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою від 26.04.2012 року вх. №1001 про прийняття спадщини.

Також до даної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася племінниця померлої - ОСОБА_4 із заповітом, складеним 16 лютого 2011 року на її користь та користь її сина - ОСОБА_8.

Під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним було надано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_7, серед документів якої було Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, згідно якого померла є єдиним власником квартири.

Їхня квартира до прийняття рішення про приватизацію перебувала у спільній сумісній приватній власності, оскільки пайовий внесок виплачений повністю у 1992 році, тому не могла передаватися у власність будь-якій особі без згоди всіх співвласників квартири.

Окрім того, жодним нормативно-правовим чи підзаконним актом України не надавалося право Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видавати свідоцтво про право власності на виплачені кооперативні квартири.

У зв'язку з цим просила суд визнати незаконним і скасувати Свідоцтво про право власності (серія НОМЕР_1), видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 29.11.2004 року на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 та третій особі із самостійними вимогами ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням, представник позивача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд рішення скасувати частко і ухвалити нове, яким визнати незаконним і скасувати Свідоцтво про право власності (серія НОМЕР_1), видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 29.11.2004 року на квартиру АДРЕСА_1.

Зазначає, що ОСОБА_2 погоджується із встановленим фактом щодо не пропущення ним строку позовної давності при зверненні з позовною завою.

Вказує, що висновок суду про розмір сплаченої суми пайового внеску померлим ОСОБА_6 не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ним сплачено 5400 крб., а не 5230,72 крб.

Також не відповідає обставинам справи твердження суду щодо успадкування ОСОБА_7 повної суми паєнагромадження після померлого ОСОБА_6.

Даний факт спростовується довідкою ЖБК «Академічний-15» від 04.11.2013 року, витягом з книги про сплату пайових внесків членами ЖБК «Академічний», Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.07.1990 року реєстр.№14-2328.

Звертає увагу на те, в матеріалах справи відсутні докази того, що «ОСОБА_2», а не «ОСОБА_2» була прийнята в члени ЖБК «Академічний-15», також відсутній протокол засідання загальних зборів кооперативу або його довідка.

Посилається, що в порушення вимог п. 12.4 Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 року за №1820, свідоцтво про право власності було оформлено без ордеру, оскільки його оригінал зберігався в нього, довідки про членство в кооперативі, належної довідки про повну сплату пайового внеску, оскільки ОСОБА_6 була успадкована лише частина пайового внеску, інша частина була сплачена ним.

Рішення в частині відмови третій особі із самостійними вимогами ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення у будинку житлово-будівельного кооперативу від 16 листопада 1987 року ОСОБА_6, як член ЖБК «Академічний-15» отримав право на заселення до квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно даного ордеру до складу його сім'ї входять: ОСОБА_6,ОСОБА_2 - син,ОСОБА_5 - дружина сина.

19.02.1988 року між ОСОБА_6. і ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб, що стверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 19.02.1988 року (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а.с. 11).

До дня смерті ОСОБА_6 сплачене паєнагромадження у розмірі 5230,73 крб., залишок пайового внеску становить 8602,95 крб., що стверджується довідкою №319, виданою 23.07.1990 року ЖБК «Академічний-15» (а.с. 219).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої поряд з іншим майном входило паєнагромадження в сумі 5230,73 крб.

З заявою про прийняття спадщини звернулася дружина ОСОБА_7 (а.с. 215).

27 липня 1990 року старшим державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Якименко В.А. ОСОБА_7 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на паєнагромадження в сумі 5230,73 крб. (а.с. 221).

Відповідно до ст. 145 ЖК Української РСР члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Такого ж права набувають особи, які вселилися в жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу як члени сім'ї, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Члени сім'ї члена кооперативу, крім дружини, що має право на частину паєнагромадження, не вправі вимагати поділу приміщення, його обміну і здачі в найом, а також вселення інших осіб, за винятком неповнолітніх дітей.

Якщо член житлово-будівельного кооперативу помер або вибув з нього з інших причин чи переселився в іншу квартиру в будинку того ж кооперативу, члени його сім'ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Член сім'ї, який виявив бажання вступити до кооперативу замість попереднього члена кооперативу, має перевагу перед іншими особами. Дружині члена кооперативу, що має право на частину паєнагромадження, надається перевага на вступ до кооперативу перед іншими членами сім'ї. При відсутності дружини, що має право на частину паєнагромадження, а також при відмовленні її від вступу до кооперативу така перевага надається спадкоємцям члена кооперативу, які проживали разом з ним.

Згідно Архівного витягу із рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 19 жовтня 1990 року № 902 «Про вирішення окремих житлових питань по ЖБК», наданого 23.12.2014 року Державним архівом м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), виконавчим комітетом Київської міської ради затверджено рішення загальних зборів членів житлово-будівельних кооперативів про прийняття членами ЖБК у зв'язку з передачею паю або переходу його в спадщину та закріплення квартир за громадянами, зокрема, за ОСОБА_11 з родиною три особи /вона, син, дружина сина/ закріплено трикімнатну квартиру НОМЕР_3, площею 42,86 кв.м, по АДРЕСА_1 . Таке рішення було прийняте на підставі протоку житлової комісії ЖБК «Академічний-15» від 06 вересня 1990 року № 64/4-90 (а.с. 191).

Не заслуговують на увагу посилання апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази того, що «ОСОБА_2», а не «ОСОБА_2» була прийнята в члени ЖБК «Академічний-15», а також відсутній протокол засідання загальних зборів кооперативу або його довідка, з огляду на таке.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, прізвище «ОСОБА_2», яке вказано у зазначеному архівному витягу, є очевидною помилкою, допущеною у прізвищі «ОСОБА_2», оскільки усі інші дані узгоджуються з матеріалами справи, а саме: номер квартири, будинку, склад родини члена ЖБК.

Щодо відсутності протоколу засідання загальних зборів кооперативу про прийняття до членів ЖБК «Академічний-15», то в матеріалах справи міститься Архівний витяг із рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 19 жовтня 1990 року № 902 «Про вирішення окремих житлових питань по ЖБК», який спростовує посилання апелянта.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представник кооперативу пояснила, що суду надані документи ті, що збереглися в кооперативу. Частина документів не збереглася в результаті залиття місця їх зберігання.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 зазначає, що в порушення вимог п. 12.4 Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 року за №1820, свідоцтво про право власності було оформлено без ордеру, оскільки його оригінал зберігався в нього, довідки про членство в кооперативі, належної довідки про повну сплату пайового внеску, оскільки ОСОБА_2 була успадкована лише частина пайового внеску, інша частина була сплачена ним.

Відповідно до п. 6 Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31 серпня 2001 р. № 1820 (в редакції, чинній на час видачі свідоцтва) Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації здійснює оформлення права власності та видає свідоцтва про право власності фізичним та юридичним особам на квартири, за які члени житлово-будівельних кооперативів чи товариств повністю внесли пайові внески.

У п. 12.4 Положення зазначено, що додатково до документів, зазначених в пунктах 9 і 10 цього Положення (заяви, паспорту, матеріалів поточної технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, оформлених БТІ) для оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності заявниками до Головного управління житлового забезпечення надаються на квартиру, яку було надано в користування члену житлового, житлово-будівельного кооперативу, за яку член цього житлового, житлово-будівельного кооперативу повністю вніс пайовий внесок:

- довідка житлового, житлово-будівельного кооперативу чи товариства про членство в кооперативі, товаристві та повне внесення цим членом кооперативу, товариства пайового внеску;

- ордер.

Згідно Витягу з наказу №1898-С Головного управління житлового забезпечення КМДА від 14 жовтня 2004 року свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 видано на підставі заяви, витягу з рішення та довідки про повну виплату паю. (а.с. 171)

Копії документів, на підставі яких було видано свідоцтво, зберігаються в архіві органу протягом 5 років.

Отже, наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності в органу владних повноважень документів, на підставі яких видано свідоцтво про право власності.

Звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним лише свідоцтва про право власності на житло, позивач не порушував питання про визнання незаконним наказу №1898-С Головного управління житлового забезпечення КМДА від 14 жовтня 2004 року, на підставі якого видано свідоцтво про право власності на житло.

Крім того, позивач не зазначив, яким чином свідоцтво про право власності на спірну квартиру порушує його право, оскільки ним не заявлено позов про визнання за ним права власності на квартиру. При цьому він зазначає, що є лише членом сім'ї члена ЖБК, який за законом не набуває права власності на кооперативну квартиру, маючи лише статус члена сім'ї члена ЖБК. Право власності на кооперативну квартиру може бути набутим лише з підстав, передбачених ст. 328 ЦК України.

Отже, за наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови позивачу в задоволені його позову.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому є таким, що набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: