Справа №345/3279/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2015 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Гладенької Л.Ф.

з участю: позивачки - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до Копанківської сільської ради про поновлення на роботі та стягення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд -

в с т а н о в и в:

що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання незаконним та скасуваня розпорядження від 20.07.2015 року про звільнення її з посади діловода Копанківської сільської ради Калуського району, поновлення її на посаді діловода Копанківської сільської ради Калуського району та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивує тим, що вона працювала на посаді діловода Копанківської сільської ради Калуського району з 05.05.2015 року згідно розпорядження №5 від 05.05.2015 року. Розпорядженням №8 від 20.07.2015 року вона була звільнена за п.1 ст. 36 КЗпП України із займаної посади за згодою сторін. Вважає, що дане звільнення є незаконним, оскільки підписання нею заяви про звільнення за угодою сторін було здійснено під психологічним тиском зі сторони керівника Копанківської сільської ради. Дійсна причина її звільнення криється у тому, що їй створювалися умови за яких неможливо було працювати, також неодноразово наголошувалося, що в сільській раді вона працювати не буде, через те, що на зайняту нею посаду керівник хоче прийняти іншу людину, тобто звільнити її з особистих мотивів. У день звільнення приблизно о 12год.30хв. у зв'язку із сильними емоційним навантаженням їй стало погано і вона була змушена звернутися за медичною допомогою. В результаті чого була госпіталізована на денний стаціонар до комунального закладу «Районна лікарня» Калуської районної ради.

У судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 свій позов підтримала та зазначила, що дії відповідача щодо її звільнення є незаконними і її звільнили під постійними погрозами, психологічним тиском та примусом. Відповідачем було грубо порушено її трудові права, а також працівниками сільської ради щодо до неї чинились дії психологічного характеру. Просить позовні вимоги задоволити повністю.

У судовому засіданні, представник позивача ОСОБА_2, також позовні вимоги підтримав та ствердила, що його довірительку звільнили незаконно під психологічним тиском. Крім того звільнення відбулось коли його довірителька перебувала на лікуванні на денному стаціонарі. Просить позов задоволити у повному обсязі.

У судовому засіданні, представники відповідача заперечили проти позовних вимог та зазначили, що ОСОБА_1 добровільно написала заяву про звільнення без будь-якого примусу і психологічного тиску керівника. Твердження позивача про незаконне звільнення під психологічним тиском є безпідставними та необґрунтованими, тому що проти позивачки ніхто з працівників сільської ради не чинив якихось подібних дій. ОСОБА_1 власноручно без ніякого примусу та тиску, написала заяву про звільнення. Про отримання трудової книжки позивача повідомлялося. Просять у позові відмовити повністю.

У судовому засіданні, свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона була свідком спору між ОСОБА_1 та секретарем сільської ради ОСОБА_5, щодо неналежного виконання ОСОБА_1 роботи на час відпустки секретаря, а також їй відомо, що голова Копанківської сільської ради на дану посаду хотів прийняти іншу людину.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що 20.07.2015 року приблизно 12.00 год. вона йшла в магазин за покупками, по дорозі зустріла ОСОБА_1 Вона була дуже схвильована та погано себе почувала. Вона провела її до дому.

Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на посаді діловода Копанківської сільської ради Калуського району з 05.05.2015 року згідно розпорядження №5 від 05.05.2015 року (а.с. 52).

Згідно розпорядження №8 від 20.07.2015 року ОСОБА_1 діловода Копанківської сільської ради звільнено із займаної посади за згодою сторін з 20.07.2015 року відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України з проведенням розрахунку за відпрацьований період (а.с.53).

Доводячи незаконність дій відповідача щодо її звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України, позивач посилається на примушування її роботодавцем до написання заяви про звільнення під психологічним тиском.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв'язку з повідомленням ним або членом його сім'ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов'язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд визначає, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та якими належними доказами вони підтверджуються.

Досліджуючи обставини справи, судом встановлено, що позивача звільнено з роботи за її заявою про звільнення з 20.07.2015 року за згодою сторін (а.с.54).

Твердження позивачки про те, що на неї чинився психологічний тиск і вона під примусом написала дану заяву про звільнення не беруться судом до уваги та спростовуються показаннями свідків та відповідача. Зокрема, свідок ОСОБА_4 зазначила, що позивачка особисто писала заяву на звільнення без будь якого тиску з боку працівників сільської ради.

Таким чином, суд вважає, що позивачкою не доведено незаконність дій відповідача щодо її звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Також, суд вважає, що позивачка не довела позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування розпорядження від 20.07.2015 року про звільнення її з посади діловода згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Як зазначалось вже судом вище, позивачка не довела незаконність дій відповідача щодо її звільнення і твердження позивача про написання нею заяви про звільнення примусово під психологічним тиском, суд відхиляє, як голослівні і непідтверджені належними доказами.

Також суд не приймає до уваги твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що вона не отримала трудової книжки при звільненні, оскільки Копанківською сільською радою, оскільки як вбачається із матеріалів справи позивачку повідомлялося про її отримання листом (а.с.51).

Із довідки виданої Комунальним закладом «Районна лікарня Калуської районної ради» від 07.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні (денний стаціонар) з 20.07.2015 року по 20.07.2015 року. В судовому засіданні долучено виску з медичної картки амбулаторного хворого. Однак суд, також даний факт не бере до уваги, поскільки відповідно до інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку із непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням страхової особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів, тобто підставою звільнення від роботи є листок непрацездатності, а не довідка лікаря.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачкою не надано жодних доказів недійсності даних документів, тому їй слід відмовити у задоволенні в цій частині позову, а також, слід відмовити позивачу у поновленні на роботі на посаді діловода Копанківської сільської ради, оскільки нею не доведено незаконності її звільнення і розпорядження про її звільнення є чинним, а вимоги позивачки в цій частині - безпідставними.

Також, позивачка просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 20.07.2015 р. до дня поновлення на роботі.

Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи вимоги зазначеної статті, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як позивачу відмовлено у задоволенні вимог про поновленні на роботі.

Вирішуючи позов, суд, керуючись вимогами чинного законодавства, вивчивши матеріали справи та аналізуючи докази, прийшов до висновку про відмову позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 36, 235 КЗпП України, та керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд -

р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Копанківської сільської ради про поновлення на роботі та стягення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Головуючий: