Провадження №2/193/379/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

23 грудня 2015 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі

судді Шумської О.В.

при секретарі Палій Л.Г.

особи, що брали участь у справі:

позивач-відповідач ОСОБА_1

перекладач ОСОБА_2

представник позивача-відповідача ОСОБА_3

представник позивача-відповідача ОСОБА_4

представник відповідача-позивача ОСОБА_5

представник відповідача-позивача ОСОБА_6

тереті особи

представник відділу Держгеокадастру ОСОБА_7

представник реєстраційної служби ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до СТОВ "Маяк" про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним;

зустрічною позовною заявою СТОВ "Маяк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права ореди земельної ділянки та визнання недійсним договору оренди,-

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2015 року до Софіївського районного суду Дніпроптеровської області звернулася ОСОБА_1 з вищевказаною позовною заявою , мотивуючи її тим, шо 23 січня 2007 року мє її матір"ю ОСОБА_9 та СТОВ "Маяк" в особі ОСОБА_10 було укладено договір оренди землі площею 7,0113 га, що розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району по 23 січня 2017 року, зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 23 січня 2007 року..

26 серпня 2013 року ОСОБА_9 померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАА 605886, посвідченого 21 липня 2014 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровскої області позивач стала спадкоємцем спірної земельної ділянки.

Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 липня 2014 року реєстраційний номер 52.

13 березня 2014 року позивач звернулася до керівництва СТОВ "Маяк", яке являлося орендарем земельної ділянки, з заявою про її повернення в зв"язку із зміною власника, на що ОСОБА_11 не відреагувала.

21 липня 2014 року, отримавши всі необхідні документи на земельну ділянку, що підтверджували право власності ОСОБА_1, вона уклала договір оренди земельної ділянки з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, який був зареєстрований 10 жовтня 2014 року Реєстраційною службою Софіївського РУЮ Дніпропетровської області.

Просять суд визнати договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_9 та СТОВ "Маяк" розірваним та повернути по акту прийому передачи відповідно до її цільового призначення.

28 вересня 2015 року із зустрічною позовною заявою до Софіївського районного суду звернулося СТОВ "Маяк".

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що23 січня 2007 року між її матір"ю ОСОБА_9 та СТОВ "Маяк" в особі ОСОБА_10 було укладено договір оренди землі площею 7,0113 га, що розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району по 23 січня 2017 року, зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 23 січня 2007 року.

За актом про прийом та передачу земельної ділянки від 23 січня 2007 року СТОВ "Маяк" прийняли дану земельну ділянку в оренду.

Як стало відомо керівництву СТОВ "Маяк", 01 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір оренди ділянки. Вважають даний договір незаконним та таким, що укладений в порушення норм чинного законодавства .

Просять суд визнати за СТОВ "Маяк" право оренди земельної ділянки та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, судові витрати покаласти на відповдача..

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1, яка спілкується за допомогою сурдоперекладача (повноваження якого належним чином перевірені, та сама перекладач попереджена про кримінальну відповідальність) ОСОБА_2, представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють на підставі довіреностей, позовні вимоги підтримали.

ОСОБА_1 пояснила, що дійсно уклала договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_3, так як її не влаштовувала орендна плата та відношення з боку адміністрації попереднього орендаря, договір з яким був підписаний її покійною матір"ю. Зважаючи на те, що сам договір оренди містив умови про можливість зміни орендаря, вона вирішила укласти договір оренди на більш вигідних для неї умовах, так як сама має певні вади слуху та мовлення потребує додаткових витрат для поліпшення своїх життєвих умов.

Представники позивача повністю підтримали вимоги ОСОБА_1, додали, що договір оренди від 23 січня 2007 року року був укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, сторони даної угоди наразі померили. На час отримання права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 будь-яких пропозицій щодо переукладення договору з СТОВ "Маяк" в особі ОСОБА_11 їй не надходило, незважачи на попередження з боку позивача про бажання повернути ділянку у власне користування.

Проти зустрічних позовних вимог заперечують в повному обсязі, посилаючись на обгрунтування своєї позовної заяви.

Представники відповідача, за зустрічним позовом позивача СТОВ "Маяк" ОСОБА_11, як керівник товариства та ОСОБА_6, який діє за довіреністю, проти позовних вимог заперечують, вважють договір оренди від 23 січня 2007 року, укладений між ОСОБА_9 та СТОВ "Маяк" дійсним, саме положення п.40 Договору не може бути підставою для задоволення позвоних вимог та розірвання договору, так як у договорі не передбачено перехід права влсності на земельну ділянку, як підставу для одностороннього розірвання договору.

Натомість свої зустрічні позовні вимоги підтримують повністю, вважають дії позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 при укладенні угоди у 2014 році такими що суперечать як цивільному так і земельному законодавству.

Представник третьої особи ОСОБА_7 вважає, що договір від2007 року є чинним та розірванню не підлягає.

Представник третьої особи реєстраційної служби ОСОБА_8 пояснила, що будь-яких роз"яснень надати не може, так як після реорганізації інформація щодо реєстрації прав службою не надається.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши поясненн учасників, дослідивши чинне законодавство, суд приходить до висновку про часткове задоволення як первісних так і зустрічних позовних вимог з наступних підстав:

згідно зі ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 3 цього Закону об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян юридичних осіб, комунальної або державної власності.

Договір оренди землі, згідно зі ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», це договір, за яким орндодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповіднго до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди відповідає вимогам ст. ст. 14 - 15 ЗУ «Про оренду землі»: має письмову форму, зазначені всі істотні умови договору.

Згідно зі ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

за змістом ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-ХІУ (в редакції на момент укладання договору оренди землі) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» та ст. 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно умов договору оренди, а також згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря.

Відповідно умов договору оренди, а також згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний: за взаємною згодою сторін, за рішенням суду або внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Таким чином, як умовами договору оренди, так і Законом України «Про оренду землі» передбачено вичерпний перелік підстав для припинення дії договору оренди землі.

В судовому засіданні встановлено наступне:

згідно Державного акту на право власності земельна ділянка площею 7,0113 га на території Першотравенської сільської ради Софіївського району належала ОСОБА_9 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 липня 2014 року (а.с.50 спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_9 є її дочка ОСОБА_1, спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 7,0113 га кадастровий номер :01:002:0065, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

23 січня 2007 року між ОСОБА_9 та СТОВ "Маяк" укладено договір оренди землі (а.с.8-11)

26 серпня 2013 року ОСОБА_9 померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАА 605886, посвідченого 21 липня 2014 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровскої області позивач стала спадкоємцем спірної земельної ділянки.

Згідно п.40 договору оренди від 23 січня 2007 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку та реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди. Представник СТОВ "Маяк", отримавши повідомлення від ОСОБА_1 (а.с.18-19) не надали значення цьому та не звернулися до ОСОБА_1 з пропозицією змінити умови, або ж укласти інший договір.

В судовому засіданні було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, так як представник СТОВ "Маяк" мав певну недовіру в тому, що саме ОСОБА_1 підписала всі повідомлення про розірвання договору та договір оренди 2014 року. В судовому засіданні дані припущення представника спростовані самою позивач- відповідач ОСОБА_1, яка підтвердила своє повне волевивлення у розірванні договору зі СТОВ "Маяк" та укладення іншого.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції до 1.01.2013 року, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільною законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що наявність оспорюваного договору оренди від 23 січня 2007 року порушує законні права позивача на оренду спірної земельної ділянки, а тому його порушене право підлягає судовому захисту шляхом задоволення даного позову.

Представник відповідача-позивача за зустрічним позовом вважає позовні вимоги необгрунтованими так як визнання договору оренди земельної ділянки розірваним не передбачено норамами Цивільного законодавства, як спосіб захисту цивільних прав, але норми ст.32 Закону України "Про оренду землі" передбачає розірвання договору оренди землі.

Суд не вбачає будь-яких порушень у розгляді та межах даних позовних вимог, так як їх формулювання не суперечить їх підставі та грунтуванні на наданих доказах.

В іншій частині первісних позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити, як необгрунтованих, так як згідно акту про предачу та прийом земельної ділянки від 23 січня 2007 року орендодавець ОСОБА_9 (яка померла 26 серпня 2013 року) передала земельну ділянку в натурі на умовах оренди директору СТОВ "Маяк" ОСОБА_10, який наразі не є представником даного Товариства.

Що стосується зустрічних позовних вимог СТОВ "Маяк" до ОСОБА_1.В. та ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним:

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.7) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Першотравенської сільської ради Софіївського району ділянка належить ОСОБА_1

Згідно з договором оренди землі 01 вересня 2014 року укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одна сторона надала, а інша прийняла в строкове (5 років з 01.09.2014 року по 01.09.2019 року - п. 8 договору) платне користування земельну ділянку.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Зі змісту договору оренди землі, укладеного вбачається, що він не містить ряду істотних умов, передбачених ст.15 Закону України "Про оренду землі", а саме:у договорі не визначено умов індексації орендної плати, порядку її внесення і перегляду (розділ 4 договору "Орендна плата"); умови і строки передачі земельної ділянки орендарю чітко не визначені; п. 20 договору оренди землі передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у строк 5 діб після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Слід зазначити, що посилання на реєстрацію договору відсутні, в передбачений термін акт приймання-передачі земельної ділянки відповідачем не містить всіх необхідних реквізитів (дати) ; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки договором не визначено.

Згідно із ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом, додатково договором передбачено як його невід`ємну частину: встановлених земельних сервітутів. Як вбачається з договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір не містить вищезазначених невід'ємних частин.

Також договір оренди (а.с.14-16) був укладений у період дії договору оренди (а.с.8-11), який був зареєстрований у відповідності до чинного законодавства, державна реєстрація не скасована, позивач до суду не зверталася з позовом про розірвання договору з посиланням на п.п.37-40.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною другою ст.15 Закону України "Про оренду землі" установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 360-7 ЦПК України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18.07.2012 року по справі № 6-77цс12, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", зокрема умов збереження стану об'єкта оренди, є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції до 1.01.2013 року, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 2 Постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, яка діяла в часі укладення оспорюваного правочину і до 01.01.2013 р., договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до СТОВ "Маяк" в особі директора ОСОБА_11, третя особа відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Договір оренди земельної ділянки від 23 січня 2007 року, зареєстрованого 23 січня 2007 року за №25 у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за №25, укладеного між СТОВ "Маяк" та ОСОБА_9 розірвати.

В іншій частині позовних вимог відмовити як необгрунтованій.

Зустрічні позовні вимоги СТОВ "Маяк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської област задовольнити частково

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №10/14 від 01 вересня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3, розташованого на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Стягнути з СТОВ "Маяк" на користь держави судовий збір в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити як необгрунтованих

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Повний текст рішення буде виготовлено 28 грудня 2015 року.

Суддя: О.В. Шумська