Справа № 373/109/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Опанасюк І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу-

встановив:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України, встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім цього абз. 3 п. 4 вказаної вище Постанови вказує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

ОСОБА_1М просить накласти арешт на майно, однак, позивачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу, а відтак накладення арешту на вказане майно може порушити права інших осіб.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, вважаю, що в порушення вимог ст. 151 ЦПК України заявником не надано всіх необхідних відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Крім того, належних та допустимих доказів того, що вжиття заходів забезпечення позову не порушить права інших осіб, а невжиття, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не надано.

Таким чином, підстави для задоволення вимоги про забезпечення позову відсутні.

З врахуванням викладеного, змісту позовних вимог, керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: