Справа № /222/695/15-ц
Провадження № 2/222/349/2015 р.
10 липня 2015 року смт. Володарське
Володарський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
при секретарі Гранкіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Володарське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти постановлення заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не зявився за невідомими суду причинами, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Оскільки сторони до судового засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В матеріалах справи мається рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2011 року, яке набрало чинності 31 жовтня 2011 року, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором № MR14AW07470202 від 02 листопада 2007 року, яка утворилася станом на 26.11.2010 року в сумі 5273,41 гривні. Згідно наданого розрахунку до стягненої суми входить заборгованість за кредитом, за відсотками та комісії станом на 26 листопада 2010 року.
Пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.02.2012 року зазначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Аналіз зазначеної норми вказує на те, що кредитор має право на отримання процентів за користування кредитом і пені (які за відповідні періоди не були стягнутими), передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, а не на повторне стягнення тіла за кредитом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в позові в частині стягнення заборгованості за кредитом слід відмовити, а заявлений розмір процентів та комісії підлягає перерахуванню за період з 27.11.2010 року по 01.11.2012 року (сплив дії договору), тобто з урахуванням раніше стягненої суми і становить: заборгованість за відсотками 1305,1 гривень, заборгованість з комісії 3939,60 гривень, вважаю, що вказані суми підлягають стягненню з відповідача на корить позивача.
В частині стягнення з відповідача пені та штрафів суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Як зазначалося вище, сторони встановили строк дії договору 01 листопада 2012 року, отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Незалежно від подання заяви про застосування позовної давності (п.п.3,4 ст.267 ЦК України), вимоги ч.2 ст. 258 ЦК України про строк позовної давності є обовязковим для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позивач звернувся до суду з позовом в червні 2015 року, тобто після спливу позовної давності, що є підставою для відмови і в цій частині позову.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено суму судового збору у розмірі 276,93 гривні, оскільки судом задоволено 18,93% то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але ця сума не може бути меншою 243,60 гривні, що встановлено ЗУ «Про судовий збір», решта суми сплаченого судового збору на користь позивача з відповідача стягненню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.256, 258, 267, 526, 530, 549, 610, 611, 629, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Є. Вайновська