АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/515/15 Справа № 2-275/11 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д.І. Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в її інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5, Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про поділ майна подружжя, визнання частково неправомірними рішень, скасування рішень, визнання права власності на частку домоволодіння, поділ нерухомого майна в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 в її інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - Комунального підприємства "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про визначення часток у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИЛА:

24 квітня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів, який потім ще уточнював, посилаючись на те, що згідно договору дарування від 06 серпня 2001 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. На час набуття права власності на вищезазначене домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці площею 400 кв.м., воно складалося з наступних будівель та споруд: житлового будинку літ.А загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.; вбиральні - літ.Г; огорожі №1-3. В період з 2001 року по 2007 році була проведена реконструкція будинку, в зв'язку з чим збільшилась його загальна та житлова площа, а також було побудовано ряд прибудинкових споруд.

Крім того, позивач вказує, що не підписував заяви, згідно яких рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 29 серпня 2001 року № 539 дозволено будівництво нежилої добудови до будинку розміром 5,5х6,0 м. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 27 березня 2002 року № 191 дозволено будівництво гаражу розміром 5,5х9,5 м. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 26 вересня 2007 року № 793 наданий дозвіл на реєстрацію самочинних побудов та переобладнання, яким збільшено житлову площу будинку до 42,9 кв. м. та загальну площу до 79,7 кв.м. за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради в частині надання дозволів на будівництво, реєстрації самовільних будівель, проведення переобладнання дітям (ОСОБА_4 та ОСОБА_5) є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки будівництво господарських будівель та споруд, а також реконструкція жилого будинку були проведені за кошти подружжя, до яких діти ніякого відношення не мають.

Крім того, позивач зазначив, що враховуючі наведені норми законодавства України, йому належить 1/2 частина побудованих будівель та споруд, а також, здійснене переобладнання в спірному домоволодінні.

В зв'язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_2 просив суд: визнати неправомірним рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 29 серпня 2001 року № 539 в частині надання дозволу на будівництво нежилої добудови до будинку розміром 5,5 х 6,0 м., згідно схеми прив'язки в домоволодіння АДРЕСА_1 неповнолітнім дітям: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та скасувати зазначене рішення в цій частині; визнати неправомірним рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 27 березня 2002 року № 191 в частині надання дозволу на будівництво гаражу 5,5 х 9,5 м., вбиральні, зливної ями, згідно плану забудови в домоволодінні АДРЕСА_1 неповнолітнім дітям: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та скасувати зазначене рішення в цій частині; визнати неправомірним рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 26 вересня 2007 року № 793 в частині реєстрації самовільних побудов: тераси - літ.а2, літньої кухні - літ.Д; вольєру - літ.Ж; літнього душу - літ.И; сараю - літ.Л, переобладнання в будинку житловою площею 42,9 кв. м., загальною площею до 79,7 кв.м. в домоволодінні АДРЕСА_1 неповнолітнім дітям: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та скасувати зазначене рішення в цій частині; визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступні будівлі: прибудови - літ.а1; терасу - літ.а2; погріб - літ.пг; ганок; літню кухню - літ.Д; гараж - літ.Е; оглядову яму; погріб - літ.пг; вольєр - літ.Ж; вбиральню - літ.З; літній душ - літ.И; сарай - літ.Л; ворота з хвірткою - №4; хвіртку - №5; огорожу - №6; огорожу - №7; цоколь та дворове покриття, розташовані в домоволодінні АДРЕСА_1; визначити частки співвласників домоволодіння АДРЕСА_1, набуті на підставі договору дарування на час укладення договору дарування від 06 серпня 2001 року, яке складалося з: житлового будинку літ.А загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.; вбиральні - літ.Г; огорожі №1-3; визначити розмір ОСОБА_2 частки в домоволодінні АДРЕСА_1, з урахуванням частки, належної йому в проведених прибудовах та добудовах; виділити ОСОБА_2 в натурі, належну йому частку в домоволодінні АДРЕСА_1 та визначити порядок користування земельною ділянкою; в зв'язку з поділом домоволодіння по АДРЕСА_1 та виділом частки з об'єкта нерухомості зобов'язати КП "Новомосковське МБТІ" провести відповідні зміни до реєстрації прав власності.

16 листопада 2009 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, який потім ще уточнювали, посилаючись на обставини, наведені позивачем за первісним позовом, зазначили, що у відповідності до договору дарування від 06 серпня 2001 року, вони та відповідач ОСОБА_2 є власниками житлового будинку по АДРЕСА_1.

В зв'язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст.368, 372, ЦК України, позивачі за зустрічним позовом просили суд: припинити право спільно сумісної власності співвласників на домоволодіння по АДРЕСА_1; визнати, що ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності по 1/4 частини кожному домоволодіння по АДРЕСА_1.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку - літ.А загальною площею 79,7 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м.; прибудови - літ.а; прибудови - літ.а1; тераси - літ.а2; погрібу - літ.пг; ганку; літньої кухні - літ.Д; гаражу - літ.Е; оглядової ями; погрібу - літ.пг; вольєру - літ.Ж; вбиральні - літ.З; літнього душу - літ.И; сараю - літ.Л; воріт з хвірткою - №4;хвіртки - №5; огорожі - №6; огорожі - №7; цоколю. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3 в її інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,- задоволені. Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку - літ.А загальною площею 79,7 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м.; прибудови - літ.а; прибудови - літ.а1; тераси - літ.а2; погрібу - літ.пг; ганку; літньої кухні - літ.Д; гаражу - літ.Е; оглядової ями; погрібу - літ.пг; вольєру - літ.Ж; вбиральні - літ.З; літнього душу - літ.И; сараю - літ.Л; воріт з хвірткою - №4; хвіртки - №5; огорожі - №6; огорожі - №7; цоколю. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі, а зустрічну позовну заяву залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині визнання права власності на домоволодіння, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 червня 1995 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який був розірваний 10.10.2007 року. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно договору дарування від 06.08.2001 р., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, право власності зареєстроване в БТІ за № 5873 від 07 серпня 2001 року.

Відповідно до договору дарування, на час набуття права власності, житловий будинок складався з наступних будівель та споруд: житлового будинку літ.А загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.; вбиральні - літ.Г; огорожі №1-3.

13 серпня 2001 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Новомосковського міського голови з заявою про надання дозволу на будівництво прибудови до будинку.

Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 29 серпня 2001 року № 539 дозволено будівництво нежилої добудови до будинку розміром 5,5х6,0 м. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

06 березня 2002 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Новомосковського міського голови з заявою про надання дозволу на будівництво гаражу розміром 5,5х9,5 м., вбиральні та зливної ями, із знесенням старої.

Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 27 березня 2002 року № 191 дозволено будівництво гаражу розміром 5,5х9,5 м., вбиральні, зливної ями згідно генплану забудови ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

03 вересня 2007 року ОСОБА_3 звернулася до головного архітектора м. Новомосковська з заявою про надання дозволу на узаконення самочинно збудованих літньої кухні, тераси, вольєру, літнього душу, сараю, та переобладнання в будинку.

Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 26 вересня 2007 року № 793 наданий дозвіл на реєстрацію самочинні побудови: терасу - літ.а2, літню кухню - літ.Д; вольєр - літ.Ж; літній душ - літ.И; сарай - літ.Л та переобладнання, яким збільшено житлову площу будинку до 42,9 кв. м. та загальну площу до 79,7 кв.м. за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Згідно до технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_1, після реєстрації самочинних будівель, житловий будинок складається з наступних будівель та споруд: житлового будинку - літ.А загальною площею 79,7 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м. - 1957 рік побудови; прибудови - літ.а - 1957 рік побудови; прибудови - літ.а1 - 2001 рік побудови; тераси - літ.а2 - 2001 рік побудови; погрібу - літ.пг - 2001 рік побудови; ганку - 2001 рік побудови; літньої кухні - літ.Д - 2002 рік побудови - 2002 рік побудови; гаражу - літ.Е - 2002 рік побудови; оглядової ями - 2002 рік побудови; погрібу - літ.пг - 2002 рік побудови; вольєру - літ.Ж- 2002 рік побудови; вбиральні - літ.З - 2002 рік побудови; літнього душу - літ.И - 2002 рік побудови; сараю - літ.Л - 2002 рік побудови; воріт з хвірткою - №4 - 2002 рік побудови; хвіртки - №5 - 2002 рік побудови; огорожі - №6- 2002 рік побудови; огорожі - №7 - 2002 рік побудови; цоколю - 2002 рік побудови.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання частково неправомірними та скасування рішень виконавчого комітету Новомосковської міської ради, суд виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу того, що ним не підписувалися вищезазначені заяви, ним не ставилося питання про проведення експертизи для встановлення факту підроблення підпису.Крім того, ОСОБА_3 мала право на звернення від імені неповнолітніх дітей з заявами, що стосуються інтересів дітей, та управління майном неповнолітніх дітей, та за аналогією права, і від імені свого чоловіка, з питань спільного сумісного майна, в зв'язку з чим, суд прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самочинної прибудови, суд виходив з того, що сторони по справі були власниками спірного нерухомого майна на праві спільної сумісної власності, мали намір провести реконструкцію житлового будинку та добудову господарських будівель та споруд, зазначені роботи проводилися за їх спільною згодою, в тому числі згодою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх (на той час) дітей, мали намір провести покращення житлово-побутових умов сім'ї, в інтересах сім'ї, за рахунок грошових коштів та спільної праці подружжя, а також за рахунок грошових коштів та праці їх сина - ОСОБА_4, а тому, суд дійшов висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 368 ЦК України, зазначене покращення житлового будинку, господарських будівель та споруд є майном, набутим в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, та є спільною сумісною власністю ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині виділення в натурі належної йому частки в домоволодінні та визначення порядок користування земельною ділянкою, суд виходив з того, що позивач не надав суду доказів щодо варіантів виділу у натурі частки спірного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Крім того, суд не прийняв як доказ висновок судової будівельно-технічної експертизи, проведеної за клопотанням ОСОБА_2, оскільки експертом безпідставно зроблений висновок про збільшення частки позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині покладення зобов'язання на КП "Новомосковське МБТІ" провести відповідні зміни до реєстрації прав власності на спірне майно, суд посилався на те, що вимоги позивача пред'явлені до неналежного відповідача, в зв'язку з тим, що КП "Новомосковське МБТІ" не має прав та повноважень у сфері реєстрації прав власності на нерухоме майно, внесення відповідних змін тощо.

Колегія суддів погоджується з висновками суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Проте з висновком суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо визнання права власності на спірне домоволодіння повністю погодитися погодитися не можна, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору дарування від 06.08.2001 р., на час набуття права власності, спірний житловий будинок складався з наступних будівель та споруд: житлового будинку літ.А загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.; вбиральні - літ.Г; огорожі №1-3.

В подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили прибудову до житлового будинку - літ.а1; тераса - літ.а2; погріб пг; ганок; літня кухня - літ.Д; гараж - літ.Е; оглядова яма; погріб - літ.пг; вольєр - літ.Ж; вбиральня - літ.З; літній душ - літ.И; сарай - літ.Л; ворота з хвірткою - №4; хвіртка - №5; огорожа - №6; огорожа - №7; цоколь та дворове покриття.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 376 ЦК України визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

За загальним правилом особа, що здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації ( ч.2 ст.331 ЦК України).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, сторони не зверталися до визначених законом органів, до компетенції яких належить вирішення питання про відповідність самочинного будівництва будівельним нормам, правилам та прийняття його в експлуатацію.

З огляду на вказане, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якої чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. В матеріалах справи мається рішення виконкому Новомосковської міської ради №793 від 26.09.2007 року "Про дозвіл виконання документації необхідної для реєстрації самочинних побудов", яким громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надано дозвіл зареєструвати самочинні побудови, чого сторонами зроблено не було (том 1, а.с.133).

Встановивши, що прибудова до житлового будинку - літ.а1; тераса - літ.а2; погріб пг; ганок; літня кухня - літ.Д; гараж - літ.Е; оглядова яма; погріб - літ.пг; вольєр - літ.Ж; вбиральня - літ.З; літній душ - літ.И; сарай - літ.Л; ворота з хвірткою - №4; хвіртка - №5; огорожа - №6; огорожа - №7; цоколь та дворове покриття є самочинним будівництвом, до експлуатації не прийняте, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачами права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що поділу між сторонами підлягає лише та частина домоволодіння, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована в установленому законом порядку, а саме: житловий будинок літ.А загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.; вбиральні - літ.Г; огорожі №1-3. Враховуючи приписи ч.2 ст. 372 ЦК України, за кожним із співвласників належить визнати право власності по ? частині кожному спірного домоволодіння.

Разом з тим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо незаконності рішень виконавчого комітету Новомосковської міської ради, оскільки апелянт не надав доказів про його необізнаність щодо цих рішень, а також їх не підписання. Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду в частині визнання права власності на домоволодіння постановлене без додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в частині визнання права власності на домоволодіння - скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року в частині визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в її інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку під літ. А, розміром 30,2 кв.м. житлової площі та 41,6 кв.м. загальної площі, з надвірними будівлями та спорудами: вбиральні "Г", огорожі 1-3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку під літ. А, розміром 30,2 кв.м. житлової площі та 41,6 кв.м. загальної площі, з надвірними будівлями та спорудами: вбиральні "Г", огорожі 1-3.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку під літ. А, розміром 30,2 кв.м. житлової площі та 41,6 кв.м. загальної площі, з надвірними будівлями та спорудами: вбиральні "Г", огорожі 1-3.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку під літ. А, розміром 30,2 кв.м. житлової площі та 41,6 кв.м. загальної площі, з надвірними будівлями та спорудами: вбиральні "Г", огорожі 1-3.

В задоволенні іншої частини позовних вимог в цій частині - відмовити.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова