печерський районний суд міста києва
Справа № 757/703/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Іванові Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного банку України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.07.2007 року між ним та ВАТ Банк «БІГ-ЕНЕРГІЯ» в особі Чернігівської філії ВАТ Банка «БІГ - Енергія» було укладено договір банківського вкладу терміном з 31.01.2007 року по 30.01.2009 року.

Оскільки, 30.01.2009 року на вимогу позивача, банк відмовився повернути грошовий вклад в розмірі 651 113,54 грн. та нараховані відсотки в сумі 8 681,36 грн., рішенням Деснянського райсуду м. Чернігова від 31.03.2009 року було стягнуто з ВАТ Банк «БІГ - Енергія» 659 794,90 грн. боргу вкладу та проценти.

24.02.2010 р. правління Національного Банку України видало постанову №97 «Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ВАТ Банк «БІГ - Енергія», якою постановило з 01.03.2010 р. відкликати банківську ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації Банк «БІГ - Енергія» та призначено ліквідатором Васильченко Ю.Л.

Листом від 27.05.2010 року та листом від 10.06.2010 року ліквідатор ВАТ Банк «БІГ - Енергія» Васильченко Ю.Л. повідомив, що кредиторські вимоги акцептовані ним на суму 509 704,90 грн. віднесено до четвертої черги кредиторів, на суму 30,00 грн. віднесено до сьомої черги відповідно до вимог ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Листом від 10.06.2010 року відповідач повідомив, що кредиторські вимоги акцептовані на суму 509 824,90 грн. та віднесено до четвертої черги кредиторів на суму 509 794,90 грн. та до сьомої черги на суму 30,00 грн. відповідно до вимог ст. 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Щодо вимог на суму 12 667,26 грн. згідно рішення Деснянського райсуду м. Чернігова від 26.03.2010 року, то ліквідатор Васильченко Ю.Л. їх відхилив, у зв'язку із тим, що вимоги заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання не розглядаються та вважаються погашеними.

Позивач вважає, що всі його вимоги, як вкладника згідно ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону №3127-ІV від 29.11.2005 року, як такі, що перевищують еквівалент 50 000,00 грн., підлягає включенню до четвертої черги вимог кредиторів та мають виконуватися пріоритетно перед вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, але ліквідатор не виконав судові рішення і у лютому припинив свою діяльність.

Позивач зазначає, що відповідач НБУ не звернув уваги на незаконність дій Ліквідатора ВАТ Банк «БІГ - Енергія» Васильченка Ю.Л., який проігнорував судові рішення, не провів службового розслідування і не встановив внаслідок яких причин Ліквідатором ВАТ Банк «БІГ - Енергія» при визначені черги і порядку задоволення його вимог, як кредитора банку, якими йому завдано збитки.

Посилаючись на ст.ст. 19,56 Конституції України, ст.ст.22, 1166,1172,1173,1174,1192 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду, завдану неправомірними діями Ліквідатора ВАТ Банк «БІГ - Енергія» в розмірі 805 165, 48 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, з викладених в ньому обставин, просив задовольнити позовні вимоги, у подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача НБУ проти задоволення позовних вимог заперечувала, пославшись на їх необґрунтованість та безпідставність, надавши письмові заперечення, просила відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача ДКСУ в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Судом встановлено, що 31.07.2007 року між ним та ВАТ Банк «БІГ-ЕНЕРГІЯ» в особі Чернігівської філії ВАТ Банка «БІГ - Енергія» було укладено договір банківського вкладу терміном з 31.01.2007 року по 30.01.2009 року.

Постановою Правління Національного банку України від 24.02.2010 №97 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ВАТ Банк «БІГ-ЕНЕРГІЯ».

Рішенням Комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків від 24.01.2014 №32 були затверджені зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів Банку, акцептованих ліквідатором, зокрема збільшено вимоги позивача четвертої черги задоволення на суму 345 370,58 грн. згідно постанови Чернігівського окружного адміністративного суду м. Чернігова від 11.07.2013, та загальна сума вимог позивача становить 805 165,48 грн.

Ліквідаційна процедура Банку тривала до 01 березня 2014 року.

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договорів про передання в управління непроданих активів від 18.02.2014 та від 26.02.2014, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О., зареєстрованим за №258 та №274 відповідно і Договору про передавання в управління непроданих активів від 28.01.2014 №33-Л, непродані активи та невиконані зобов'язання Банку були передані в управління, визначеній Національним банком України юридичній особі - ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП».

Відповідно до умов вищезазначених Договорів ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» зобов'язане здійснювати управління активами Банку та погашення вимог кредиторів Банку.

Згідно із ст.2 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України є центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом, Законом України «Про банки і банківську діяльність» та іншими законами України.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про Національний банк України» та ст.5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки є економічно незалежними у своїй діяльності.

Національний банк України не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено здійснення Національним банком України інших функцій, серед яких є функція банківського регулювання та нагляду.

Здійснюючи банківський нагляд, Національний банк України наділений повноваженнями приймати певні рішення, що стосуються банків, на підставах та порядку, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї.

Правовідносини, які склалися між позивачем та ВАТ Банк «БІГ-ЕНЕРГІЯ» регулюються укладеним між ними 31.07.2007 року договором банківського вкладу.

Дані правовідносини регулюються положеннями ч. 1 ст. 1058 ЦК України, відповідно до вимог якої за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 511 ЦК України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями глави 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» функції щодо здійснення ліквідаційної процедури, в тому числі щодо акцептування кредиторських вимог, належить до виключних повноважень ліквідатора банку.

Національний банк згідно зі ст. 93 Закону про банки затверджує перелік (реєстр) вимог кредиторів, що складений ліквідатором банку.

Таким чином, функції ліквідатора банку та Національного банку України при здійсненні ліквідаційної процедури банку чітко розмежовані нормами Закону про банки.

Виходячи з наведеного, національний банк України не має правових підстав для здійснення будь - яких дій, пов'язаних із акцептуванням вимог кредиторів до банку, оскільки такі функції належать до виключних повноважень ліквідатора банку, який відповідно до ст.92 Закону про банки виконує функції органів управління банку, та одноосібно приймає відповідні рішення.

Також законодавство не містить норм, які передбачають, що Національний банк України несе відповідальність за дії ліквідатора при здійсненні ним процедури ліквідації.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, зокрема письмові докази, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що позивачу дійсно завдано матеріальних збитків саме діями чи бездіяльністю відповідача по справі - НБУ, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, спричиненими діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності протиправного діяння чи без діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст.ст. Закону України «Про Національний банк України», ст. ст. 14, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 64, 65, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного банку України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Литвинова