Справа №492/538/15ц
Провадження №2/492/422/15
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Крутової О. М.,

при секретарі судового засідання Іванової Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця», за участю третьої особи ОСОБА_2 про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

07.04.2015 р. ОСОБА_1 (далі за текстом позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» (далі за текстом відповідач), в якій просить поновити її на роботі в Державному закладі «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» на посаді бухгалтера.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на ті обставини, що наказом №7 П від 13.03.2015 р. її звільнено із займаної посади згідно п. п. 1,2 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі за текстом КЗпП України), з 16.03.2015 р. на підставі акту службової перевірки від 05.03.2015 р., однак наказ про її звільнення та висновки комісії, які відображені у акті службового розслідування №1 від 06.03.2015 р. є необгрунтованими, надуманими, такими, що не відповідають фактичному стану речей. Відповідно до посадової інструкції бухгалтера Державного закладу «Амбулаторія станції ДГІ «Одеська залізниця», затвердженої головним лікарем 27.11.2013 р., до її посадових обов'язків не віднесено безпосереднє обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей, договір про повну матеріальну відповідальність між нею та власником або уповноваженим ним органом з цих підстав, не укладався.

Враховуючи викладене, позивачка вважає що її звільнення на підставі п. п. 1, 2 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку з втратою довіри - є незаконним, оскільки вона не підпадає під окрему категорію працівників, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні або культурні цінності, тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що перевіркою Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» виявлено ряд порушень допущених позивачкою у роботі, які зазначені в акті від 06.03.2015 р. та в подальшому стали підставою для звільнення з роботи ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Між сторонами склалися правовідносини, що випливають з трудового законодавства, пов'язані з правовідносинами між робітником та роботодавцем, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Кодексом законів про працю України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

На підставі наказу № 9 від 14.12.2007 р. позивачка прийнята на посаду бухгалтера амбулаторії ст. Арциз (а. с. 13).

02.01.2009 р. між головним лікарем ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця» та бухгалтером, укладено договір про повну та індивідуальну матеріальну відповідальність (а. с. 100 101), згідно якого ОСОБА_1 зобовязалась: дбайливо ставитися до переданих їй на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей закладу, вживати заходи для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво закладу про всі обставини, що загрожують збереженню ввірених їй цінностей; вести облік, складати і передавати у визначеному порядку акти про рух та рештки ввірених їй матеріальних цінностей.

Відповідно до посадової інструкції бухгалтера Державного закладу «Амбулаторія станції ДП «Одеська залізниця», затвердженої головним лікарем 27.11.2013 р., до посадових обовязків позивачки ОСОБА_1 не віднесено безпосереднє обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей (а. с. 14 - 15).

10.02.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до в. о. головного лікаря ДЗ «Амбулаторія станції ДП «Одеська залізниця» зі зверненням про надання розяснення щодо виплати заробітної плати працівникам закладу з 01.01.2015 р. по теперішній час, в той момент коли не затверджено «Штатний розпис», «Тарифікаційний список працівників закладу» у період з 01.01.2015 р. по 30.11.2015 р.; крім того, бюджетом не виділено достатньо коштів для здійснення виплати заробітної плати, згідно штатного розпису за 2014 рік (а. с. 24).

Як встановлено у судовому засіданні, після особистого конфлікту між в. о. головного лікаря і бухгалтером, відповідач видав наказ №25 від 11.02.2015 р., у якому бухгалтеру ОСОБА_1, оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: порушення субординації, грубість, хамське відношення до в. о. головного лікаря (а. с. 22).

Про існування конфлікту між в. о. головного лікаря, співробітниками підприємства і бухгалтером свідчать матеріали по справі, які залучені як докази, а саме: відповідь на заяву фельдшера ОСОБА_3 від 25.02.2015 р. (а. с. 25), де бухгалтер ДЗ «Амбулаторії станції Арциз ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_1 зазначила причини зниження заробітної плати, а саме: що формується штатний розпис, за основу якого беруться нормативи праці, в межах затверджених бюджетних асигнувань на заробітну плату. Таким чином, чисельність працівників закладу, яка надається до затвердження по штатному розпису, повинна відповідати фонду заробітної плати, затвердженого кошторису (а. с. 26 27).

На виконання наказу ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця» № 29 від 27.02.2015 р., комісією, до складу якої входили співробітники ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця», здійснено розслідування та складено акт №1 від 06.03.2015 р. (а. с. 23).

Наказом ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДГІ «Одеська залізниця» №30 від 06.03.2015 р., ОСОБА_1, як бухгалтеру амбулаторії ст. Арциз, оголошено догану по факту неправомірного нарахування заробітної плати, а саме: невідповідність штатному розпису і тарифікаційному списку нарахування надбавок, доплат, премій окремим працівникам закладу без відповідних наказів (а. с. 98). Бухгалтер ОСОБА_4 відмовилась від пояснень за результатами службового розслідування, що підтверджено копією акту № 2 від 11.03. 2015 р. (а. с. 103).

10.03.2015 р. позивачка звернулась до в. о. головного лікаря ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця» із заявою про звільнення в порядку переведення, згідно ст. 36 п. 6 КЗпП України з ДЗ «Амбулаторія ст. Арциз ДП «03» до КЗ «Арцизький районний центр ПМСД» на посаду головного бухгалтера з 13.03.2015 р. (а. с. 102).

Наказом №7 П від 13.03.2015 р. позивачку звільнено з займаної посади на підставі п. п. 1, 2 ст. 41 КЗпП України. Перелічені факти підтверджуються записами в трудовій книжці позивачки (а. с. 6 - 13), копією наказу (а. с. 21).

Наказом в. о. головного лікаря ДЗ «Амбулаторії станції Арциз ДП «Одеська залізниця» №7 П від 13.03.2015 р., бухгалтера ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за п. п. 1, 2 ст. 41 КЗпП України (а. с. 21). Підставою звільнення в наказі зазначено: догана (наказ №25 від 11.02.2015 р.), акт службової перевірки від 05.03.2015 р., рішення профкому про надання згоди на звільнення (протокол №5 від 11.03.2015 р.).

Згідно копії акту №НКРС(в)-30/48 від 21.05.2015 р. про результати проведення комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» за період з 01.11.2013 р. по 01.05.2015 р. з додатками, виявлені недоліки у фінансово господарській діяльності підприємства (а. с. 51 - 96), але даний факт не був підставою для звільнення ОСОБА_1 від 13.03.2015 р. із займаної посади.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Наразі, формулювання «головний бухгалтер підприємства, установи, організації, його заступники», виключає можливість поширення цієї статті на бухгалтеров. Але, в разі виконання бухгалтером функцій головного бухгалтера, через відсутність у штатному розписі посади головного бухгалтера, він буде підпадати під наведене формулювання, якщо в посадовій інструкції міститься вказівка на виконання бухгалтером функцій головного.

Важливим моментом при притягненні головного бухгалтера до будь якого з розглянутих видів відповідальності є те, що таке притягнення можливе лише в разі, якщо власником підприємства на головного бухгалтера, як посадову особу, покладено належним чином закріплений ряд обовязків. В іншому випадку, виходячи з п. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах; збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше 3 (трьох) років, несе власник або уповноважений ним орган, який здійснює керівництво підприємством, відповідно до законодавства та установчих документів.

Судом встановлено, що позивачка не є головним бухгалтером ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця». Наказ про призначення та посадова інструкція не містять вказівок на виконання бухгалтером функцій головного бухгалтера. Враховуючи викладене, суд вважає що відповідач не довів підстав про звільнення позивачки із займаної посади як окремої категорії працівників за певних умов, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 41 КЗпП України.

Обов'язковою передумовою звільнення бухгалтера підприємства за п. 1 ст. 41 КЗпП України є наявність саме одноразового грубого порушення трудових обов'язків.

Однак, наказ в. о. головного лікаря ДЗ «Амбулаторії станції Арциз ДП «Одеська залізниця» №7 П від 13.03.2015 р. не містить чітко визначеного посилання на одноразове грубе порушення трудових обов'язків особисто ОСОБА_1, акт про результати проведення комплексної ревізії Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» за період з 01.11.2013 р. по 01.05.2015 р. містить виключно ряд недоліків фінансово-господарської діяльності підприємства в загалі (аналіз лікувальної роботи, аналіз фінансової діяльності, оплата праці, юридична робота та інше).

Відповідач не надав до суду доказів стосовно підтвердження того, що на позивачку, яка працювала на посаді бухгалтера у державному закладі, покладені функції з обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей, з чим вона ознайомлена під розпис та з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Крім того, у судовому засіданні позивачка пояснила, що усі розрахунки проводяться у безготівковій формі через банківську установу. Доступу до грошових, товарних або культурних цінностей у неї не було.

Судом встановлено, що між керівником підприємства та бухгалтером склалися неприязні стосунки.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі за текстом Постанови) при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника, згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові.

У відповідності до п. 27 Постанови встановлено, що суд вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обовязків грубим, має виходити з характеру проступку, обставин за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Посилання відповідача на порушення, відображені у акті від 21.05.2015 р., як на підставу для звільнення ОСОБА_1 за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, суд вважає безпідставними, оскільки із тексту самого акту вбачається, що виявлені у ході ревізії порушення, є недоліками у роботі підприємства, а не одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків ОСОБА_1

В ході розгляду справи, позивачкою надані пояснення з приводу недоліків у фінансово - господарській діяльності підприємства, виявлених під час ревізії, які свідчать про те, що зазначені недоліки відносяться до сфери діяльності інших структурних підрозділів та посадових осіб підприємства. В подальшому, пояснення позивачки знайшли своє підтвердження письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Будь - яких інших доказів вчинення позивачкою одноразового грубого порушення трудових обов'язків відповідачем, у ході розгляду справи, не надано.

Положеннями п. 22 Постанови визначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

При звільненні за п. 1 ст. 41 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний дотримуватися правил та порядку передбаченого ст. 149 КЗпП України, зокрема до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Доказів дотримання правил ст. 149 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 у ході розгляду справи відповідачем не надано.

В силу ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Отже, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, викладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Враховуючи викладене, суд вважає що відповідач не довів підстав про звільнення із займаної посади позивачки, відповідно до п. п. 1. 2 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 41, 149 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 14, 58 - 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця», за участю третьої особи ОСОБА_2 про поновлення на роботі задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 (04.07.1978 р. н.) на роботі на по¬саді бухгалтера Державного закладу «Амбулаторія станції Державного підприємства «Одесь¬ка залізниця».

Стягнути з Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» (код ЄДРГІОУ 20995479) в дохід держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання в 10 (десяти) денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо сторони, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_5