УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без вилучення паспортного документу до виконання своїх зобов»язань. Своє подання обґрунтовував наступним. В ВДВС знаходиться на примусовому виконанні виконавче провадження ЄДРВП № 48075503, яке відкрито 09.07.2015 року на підставі виконавчого листа № 227/1406/15-ц, що виданий Добропільським міськрайонним судом 25.06.2015 року згідно рішення Добропільського міськрайонного суду від 19.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 13892,98 грн. Боржник мешкає в м.Добропілля вул.Луганського 26/24. Державному виконавцеві стало відомо про те, що боржник має намір виїхати за межі України, при цьому борг у сумі 13892,98 грн. до теперішнього часу ОСОБА_2 не сплачений. У зв»язку з тим, що ОСОБА_2 має невиконані зобов»язання, які покладені на нього судовим рішенням, на підставі ст..377-1 ЦПК України державний виконавець просить задовольнити його подання відносно останнього і тимчасово заборонити ОСОБА_2 виїзд за межі України.

В силу вимог ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З подання державного виконавця Болотова В.В., а саме п.2 вбачається, що останній просив розглянути подання без участі представника відділу ДВС Добропільського МУЮ.

Вивчивши подання, дослідивши додані до подання матеріали суд вважає подання таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 227/1406/15-ц, який виданий Добропільським міськрайонним судом Донецької області 25.06.2015 року (про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 13892,98 грн. грн) головним державним виконавцем Болотовим В.В. відкрито виконавче провадження № 48075503 про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2015 року.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно п. 18 ч. 3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ч. 2 та п. 5 ч. 1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до пп.» ґ».п.11.1.1 розділу ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 N 512/5, яка набрала чинності з 17.04.2012 року (далі Інструкція), подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України обов»язково повинно містити відомості щодо підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Таким чином, з аналізу вищевказаного вбачається, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем не надано суду належних доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Крім того, суд вважає, що державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення заборгованості. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця та умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Так, з подання державного виконавця вбачається, що останній вказує на те, що боржником зобов»язання щодо сплати боргу в добровільний строк не виконані, на виклики державного виконавця він не з»являється, двері не відчиняє.

Але будь-яких належних доказів того, що державним виконавцем надсилалось на адресу боржника постанова про відкриття виконавчого провадження, де вказувався строк для добровільного виконання вищевказаних вимог, а також документів, які б свідчили про те, що з метою виконання виконавчого провадження державний виконавець виходив за місцем мешкання боржника, суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст..31 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до

відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частина 4 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Документів (поштового повідомлення про вручення або розписки), які б підтверджували, що боржник належним чином був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та був повідомлений про добровільний строк виконання вимог, суду надано не було.

Згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Для цього закон наділив державного виконавця певними правами.

Так, відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших інансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Досліджуючи надані до подання матеріали, судом не встановлено, що державним виконавцем не вчинено всіх дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення заборгованості, так як документів на підтвердження цього суду надано не було.

Так, доказів про належні виклики боржника державним виконавцем до відділу ДВС суду надано не було.

Крім того суду не надано доказів, які б свідчили про те, що державним виконавцем перевірявся майновий стан боржника (відсутні відомості з БТІ, реєстру нерухомого та рухомого майна, відомості з МРЕО, відомості з банківських установ тощо).

Також, надані суду матеріали не містять відомостей щодо встановлення місця мешкання боржника, місця його роботи чи отримує останній пенсію.

Акт про відсутність боржника за місцем мешкання за адресою, що зазначена в виконавчому листі також суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що будь-яких документів, які б свідчили про те, що державний виконавець намагався встановити дійсне місце проживання, реєстрації боржника суду надані не були.

Крім того суд звертає увагу на те, що державний виконавець зазначаючи про те, що йому стало відомо про те, що боржник збирається виїхати за межі України, не зазначив звідки йому про це стало відомо.

Також суд зазначає, що при направлені подання до суду, державним виконавцем не виконані вимоги п.11.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, який передбачає, що про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що ініціатором подання не надано суду доказів, які б підтверджували, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, а також враховуючи конституційні права громадянина України щодо його права у виїзді з України та в»їзду в Україну, які у разі задоволення подання можуть бути істотно порушені, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в країну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 5 днів з дня проголошення рішення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалу надруковано у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця

24.09.2015