Справа № 344/4531/14-ц
Провадження № 22-ц/779/27/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.,

суддів Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

за участю: представника ОСОБА_2 та ТзОВ «Даарія Плюс» ОСОБА_3.,

представника ТзОВ «Женева» Тугая І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Женева» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Даарія Плюс» про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 жовтня 2014 року задоволено позов ТзОВ «Женева» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ «Даарія Плюс» про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Витребувано у ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Женева» нерухоме майно з реєстраційним №01 магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Женева» 1827 грн. судового збору.

На дане рішення представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного майна в розумінні ст. 388 ЦПК України, оскільки придбав його за відплатним договором купівлі-продажу нерухомого майна від 28.03.2014 року в юридичної особи ТзОВ «Даарія Плюс», яка на момент укладення договору мала всі права на відчуження нерухомого майна.

Також апелянт зазначає, що спірне майно вибуло з володіння позивача на підставі Угоди від 25.02.2010 року про врегулювання боргових зобов'язань, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2013 року лише підтвердило цей факт та стало підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 Про рішення суду ТзОВ «Женева» було обізнано, оскільки виступало первісним позивачем при розгляді справи, однак не вчинило жодних дій щодо запобігання вибуття нерухомого майна зі свого володіння та не намагалося повернути вказане майно.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_3, як представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів та просив про її задоволення; як представник ТзОВ «Даарія Плюс», доводи скарги визнав обґрунтованими.

Представник ТзОВ «Женева» доводи апеляційної скарги не визнав, просив залишити рішення суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є нерухоме майно - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», по АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом ТзОВ «Женева» вказувало на те, що є власником нерухомого майна - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 01.04.2013 року право власності ТзОВ «Женева» на вказане нерухоме майно було припинено, та визнано право власності за ОСОБА_5 В подальшому рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 01.04.2013 року в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно було скасовано.

Однак, спірне нерухоме майно було передане ОСОБА_5 до статутного капіталу ТОВ «Даарія Плюс», яке на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу передало вказане майно ОСОБА_2 За таких обставин, на думку позивача, спірне майно перебуває у володінні відповідача без законних підстав, а тому його слід витребувати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав встановленим факт незаконного набуття ОСОБА_5 у власність спірного нерухомого майна та розпорядження ним, а відтак і право власника на витребування майна у ОСОБА_2

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Так, ч. 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з вимог ст.316, 317, ч.1 ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу.

При цьому право власника майна підлягає захисту відповідно до вимог зазначеної статті шляхом витребування спірного майна в останнього набувача.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 01.04.2014 року припинено право власності ТзОВ «Женева» на нерухоме майно: магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.03.2014 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 01.04.2013 скасовано частково в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ТзОВ «Женева», ОСОБА_6 про визнання правочину, щодо припинення зобов'язань шляхом передання відступного дійсним та визнання права власності.

Зважаючи на те, що рішенням Апеляційного суду встановлено відсутність у ОСОБА_5 права власності на спірне нерухоме майно, то будь які його дії щодо розпорядження цим нерухомим майном є незаконними.

За таких обставин, враховуючи наявність рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області та виходячи з вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, факт відсутності у ОСОБА_5 права власності на магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 є встановленим, а тому не підлягає повторному доказуванню. У зв'язку з цим, суд першої інстанції обгрунтовано виходив, що будь які дії ОСОБА_5 щодо розпорядження спірним майном в такому випадку є незаконними.

Крім цього, ОСОБА_7, будучи директором ТзОВ «Женева» , що від імені позивача підписував угоду про врегулювання боргових зобов'язань, та одночасно засновником ТзОВ «Даарія Плюс» знав про наявність перешкод для передачі майна до статутного капіталу ТзОВ «Даарія Плюс» (встановлено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2014 року, т.1, а.с. 241-248), а отже і про наявність перешкод для відчуження спірного майна ОСОБА_2 ( т.1, а.с. 74).

Щодо вибуття спірного майна з володіння ТзОВ «Женева», то таке відбулося поза його волею, оскільки припинення права власності на магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 мало місце не на підставі цивільно-правової угоди, а на підставі рішення суду, що в подальшому було скасовано.

Зважаючи на це, ТзОВ «Женева», з власності якого майно вибуло не з його волі, правомірно було заявлено позові вимоги про витребування нерухомого майна з володіння ОСОБА_2

Визнання при цьому недійним та скасування договору купівлі-продажу від 28.03.2014 року, посвідченого нотаріусом ОСОБА_8 за реєстровим № 1294, і укладеним між ТзОВ «Даарія Плюс» та ОСОБА_2 зважаючи на приписи ст. 388 ЦК України є зайвим.

Оскільки ОСОБА_2, виходячи із змісту ст. 330 ЦК України є добросовісним набувачем спірного майна, то позивач витребовує його шляхом подання віндикаційного позову - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ч.2, ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.,ст. 307; 308; 313- 315; 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: А.Ю. Малєєв

В.А. Девляшевський