АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/1518/15 Головуючий у 1 інстанції - Величко Т.О
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 9 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 і просив винести рішення, яким зобов»язати відповідача повернути на його користь безпідставно набуті кошти у загальній сумі 148.644 грн.04 коп., які зняті відповідачкою з банківського карткового рахунку позивача.

Зазначав, що він, відповідно до договору №0014/00012389 від 23.03.2009 року, відкрив в ПАТ «Укрсоцбанку» на своє ім»я банківський (картковий) поточний, депозитний рахунок НОМЕР_1 для зарахування заробітної плати /а.с.88/.

Згідно заяви позивача до Укрсоцбанку від 14.06.2011 року позивач дозволив відкрити на ім»я відповідачки ОСОБА_3 додаткову Картку для здійснення на її ім»я видаткових операцій за рахунком /а.с.90-93/.

Оскільки спірна сума коштів у розмірі 148.644 грн.04 коп. була знята відповідачкою з карткового рахунку позивача без погодження з власником цього карткового рахунку, позивач вважав, що зняття відповідачкою указаної суми з його карткового рахунку, в період з 10.06.2009 року по 30.05.2012 року, є незаконним, а тому просив задовольнити позов.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 9 жовтня 2014 року у позові відмовлено /а.с.221-222/.

В поданій апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов /а.с.228-231/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, 23.03.2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» відкрив на ім»я ОСОБА_2 банківський (картковий) поточний, депозитний рахунок за НОМЕР_1, для зарахування, в тому числі, заробітної плати /а.с.88/.

За ініціативою ОСОБА_2, на підставі п.1.5. договору карткового рахунку, власником цього карткового рахунку було подано до Банку заяву про відкриття на ім»я ОСОБА_4 додаткової Картки для здійснення видаткових операцій /а.с.90-93/.

При цьому, суд правомірно відхилив доводи позивача в тій частині, що відповідачка мала право користуватись додатковою Карткою лише за його згодою, як власника основної Картки, оскільки в своїй заяві до Банку про відкриття додаткової картки на ім»я відповідачки про це не йдеться.

Згідно виписки ПАТ»Укрсоцбанк» встановлено, що відповідач ОСОБА_4 в період з 10.06.2009 року по 30.05.2012 року зняла із зарплатного карткового рахунку позивача кошти по карткам: НОМЕР_2 на суму 65.787,06 грн.; НОМЕР_3 на суму 44.668,38 грн.; НОМЕР_4 на суму 38.188,60 грн., а всього на суму 148.644,04 грн.

Указана обставина відповідачем не заперечується. При цьому, відповідачка пояснила, що указану суму вона використала на потреби дитини, на утримання якої, позивач сплачує аліменти.

Як слідує з матеріалів справи, сторони по справі - позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4, є колишнім подружжям, яке перебувало у шлюбі з 21.08.1999 року по 26.02.2008 року.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.05.2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його доходу на утримання доньки сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнуто додаткові витрати на дитину у сумі 12.000 грн. /а.с.105-107/.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 31.10.2013 року рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28.05.2013 року скасоване та ухвалене нове рішення, яким щомісячні аліменти на дитину зменшені до 1/6 частини всіх доходів відповідача, а рішення в частині стягнення додаткових витрат у сумі 12.000 грн. скасоване, та ухвалене в цій частині нове рішення, яким у позові відмовлено/а.с.15-18/.

Відмовляючи у позові про стягнення додаткових витрат з відповідача на дитину на користь ОСОБА_4, суд мотивував свій висновок тим, що стягувач аліментів ОСОБА_4 користується зарплатним картковим рахунком платника аліментів ОСОБА_2, а сума знятих коштів нею з червня 2009 року по травень 2012 року становить 148.644 грн.04 коп.

Таким чином, факт користування ОСОБА_4 зарплатною банківською карткою ОСОБА_2 сторонами не заперечується і цей факт покладений рішенням Апеляційного суду м.Києва від 31.10.2013 року в основу мотивування відмови у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину, що на думку колегії суддів є преюдиційною обставиною для відмови у позові, на яку обґрунтовано послався суд першої інстанції.

Рішення Апеляційного суду м.Києва від 31.10.2013 року ОСОБА_2 в частині відмови у позові про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини - не оскаржувалось .

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, дійшовши висновку про відмову у позові, суд першої інстанції правомірно послався на те, що будь-якої домовленості між сторонами з приводу користування додатковою Карткою не існувало, а тому відповідачка правомірно отримувала по цій картці необхідні їй суми.

Доводи скаржника ОСОБА_2 в тій частині, що він уповноважив свою дружину користуватися його картковим рахунком, а не розпоряджатися коштами на цьому рахунку, суд відхиляє, оскільки із заяви позивача до Банку про надання додаткової Картки на ім»я ОСОБА_4 зазначено, що довіреній особі надається право для здійснення видаткових операцій за Рахунком.

Тобто, із цього слідує, що позивачем було надано право відповідачці отримувати кошти із карткового рахунку позивача без будь-якої умови щодо порядку використання цих коштів чи поповнення на картковому рахунку знятої суми.

Таким чином, надавши можливість відповідачці користуватись своїм картковим рахунком, тим самим позивач добровільно розпорядився власними коштами відповідно до ст. 319 ЦК України, згідно якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У зв»язку з цим, оскільки позивач за власною волею розпорядився щодо використання його особистих коштів, його доводи в апеляційній скарзі в тій частині, що відповідачкою порушено його право власності підтвердження у судовому засіданні не знайшло.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Святошинського районного суду м.Києва від 9 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді