Малиновський районний суд м.Одеси
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2010 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярош А.І.

при секретарі Новіковій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання подружжя,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, як на колишнього подружжя, у зв'язку з отриманням під час шлюбу захворювання, яке стало причиною непрацездатності.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на те. що ОСОБА_1 звернувся за допомогою до лікарні та отримав інвалідність вже після розірвання шлюбу. Вона ж перебуває на обліку із захворюванням на цукровий діабет з 1997 року, на теперішній час є також інвалідом, утримує спільну доньку, аліменти на яку позивач не сплачує.

Вислухавши позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативну базу, що регулює галузь спірних правовідносин, суд дійшов до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2004 року розірвано, про що 03 листопада 2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис про розірвання шлюбу №447.

Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи II групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», прожитковий мінімум на осіб, що втратили працездатність з 01 січня 2010 року складає 695 грн.

Відповідно до вищевикладених норм законодавства, судом встановлені наступні

факти.

Відповідно до Виписки із медичної карти з ООПНД хворого ОСОБА_1, останній направлений в стаціонар 18 вересня 2006 року з діагнозом «Органическое бредовое (шизофреноподобное) расстройство».

Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серія 2-180В №032911, 25 квітня 2007 року ОСОБА_1 встановлена II група інвалідності у зв'язку із загальним захворюванням.За клопотанням позивача ухвалою суду від 30 вересня 2009 року по справі призначена судово-психіатрична експертиза, на вирішення якої поставлено наступне питання: «Чи хворіє ОСОБА_1 на психіатричні захворювання, на які саме та з якого часу?».

Відповідно до Акту №1110 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 02 грудня 2009 року, проведеною експертами Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні №1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з жовтня 2006 року страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді «параноидной шизофрении с нарастающим дефектом по сметанному типу». Потребує накладення опіки.

До того ж в мотивувальні частині даного акту зазначено, що ОСОБА_1 до

2006року хронічними психічними захворюваннями не страждав. Закінчив школу, отримав дві вищі освіти, служив на флоті, займався приватним підприємством.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що психічні захворювання є наслідком контузії, отриманої під час проходження військової служби, а стан здоров'я погіршився через складні сімейні стосунки, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Архівна довідка від 27 лютого 2007 року Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримав травму, яка стала причиною черепно-мозкової травми з комоційно-контузійним синдромом, спростовано повідомленням Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації №14481 від 04 квітня 2008 року про те, що Довідка зазначеного змісту не видавалася. До даного повідомлення надана

Архівна довідка №8/110003 від 27 лютого

2007року, в якій зазначено, що відомостей про поранення ОСОБА_1 немає.

Також в матеріалах справи відсутні встановленні факти протиправної поведінки ОСОБА_4, яка стала причиною інвалідності ОСОБА_1

Отже враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що непрацездатність ОСОБА_1 немає ані хронологічного, ані причинного зв'язку із перебуванням позивача у шлюбі із ОСОБА_4

Відповідно до Довідки №919 від 19 січня 2010 року, виданої УПФ України в Малиновському районі м. Одеси, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 630.40 грн., що складає 0,91 прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до повідомлення про надання субсидій №020344 від 02 грудня 2008 року, ОСОБА_1 з 01 листопада 2008 року отримує субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Також відповідно до повідомлення Одеської загальноосвітньої школи №19 І-ІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області №156 від 18 вересня 2009 року, ОСОБА_1 з 05 червня 2008 року по 31 серпня 2009 року працював сторожем зазначеної школи.

Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_1 не потребує матеріальної допоги.IH

До того ж, оцінивши матеріальний стан ОСОБА_2 судом встановлено наступне.

31 березня 2008 року ОСОБА_2 встановлена III група інвалідності у зв'язку із загальним захворюванням (Довідка до акту огляду МСЕК серія 2- 18 ОВ №078404).

До цього, відповідно до повідомлення КУ «Міська лікарня №7» №344 від 06 вересня 2007 року відповідачка з 1997 року була під наглядом ендокринолога з діагнозом цукровий діабет І типа (інсулінозалежний) середньої тяжкості.

01 квітня 2009 року ОСОБА_2 встановлена II група інвалідності (Довідка до акту огляду МСЕК серія 2-18 ОВ №094897).

ОСОБА_2 працює у Медичному центрі реабілітації дітей із соматичними захворюваннями із заробітною платою у березні 2009 року у розмірі 1445,92 грн. та за сумісництвом у ДЗ «Дорожня дитяча клінічна лікарня» ДП «Одеська залізниця» із середньомісячною заробітною платою у 2008 році 897,97 грн. Оновлених довідок про доходи відповідачем до суду не надано.

На утриманні ОСОБА_2 перебуває неповнолітня донька від шлюбу з ОСОБА_1 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №405, зроблений 17 липня 1992 року Ленінським в ЗАГС м. Одеси).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2007 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1 6 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Як пояснив сам позивач, аліменти він на дитину не сплачує, оскільки не має коштів, та іншої допомоги не надає.

Позивач у своїх поясненнях посилався ще й на те, що чоловік ОСОБА_2 має високий дохід, а тому відповідачка є забезпеченою і може надавати йому допомогу.

Судом встановлено, що 09 вересня 2006 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_6, у зв'язку з чим змінила прізвище на «Герега».

Однак суд вважає, що матеріальна забезпеченість ОСОБА_6, другого чоловіка відповідачки, не є предметом дослідження по даній справі, оскільки, відповідно до вимог діючого законодавства, оцінці підлягає матеріальна можливість надання допомоги саме колишньою дружиною. Також суд звертає увагу, що у ОСОБА_6 внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_2 не виникає обов'язку з власних коштів утримувати ОСОБА_1

Тобто враховуючи доходи, стан здоров'я та перебування на утримання неповнолітньої, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не має матеріальної можливості надавати допомогу своєму колишньому чоловіку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 75-76 СК України, ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги. /

Суддя: