Справа № 741/1627/14-ц Провадження № 22-ц/795/103/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Киреєв О.В. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Горобець Т.В., Скрипки А.А.
при секретарі:Мартиновій А.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу державного виконавця відділу державної виконавчої служби Носівського районного управління юстиції Драган І.С. на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2014 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Носівського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним зобов'язань за рішенням суду,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Носівського районного суду від 01 грудня 2014 року у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Носівського районного управління юстиції Драган Н.С. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним зобов'язань за рішенням суду відмовлено.

В апеляційній скарзі в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Носівського районного управління юстиції просить скасувати ухвалу та задовольнити подання. Зазначає, що ОСОБА_6 з квітня 2003 року по листопад 2014 року не сплачує аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 24413 грн. 75 коп., право власності на майно за боржником не зареєстровано, в центрі зайнятості боржник також не зареєстрований, а державним виконавцем при виконанні рішення вичерпано всі можливі заходи примусового виконання, а тому вона просить обмежити боржнику право виїзду за кордон. Заявник стверджує, що відповідно до неодноразових пояснень, ОСОБА_6 ніде не працює, а 25.11.2014 року до відділу ДВС надійшла заява, в якій сам ОСОБА_6 просить направити до суду подання про встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, так як він ухиляється від сплати аліментів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Носівського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 3-11/14 (№ ЄДРВП 3185003) з виконання виконавчого листа № 2-1502 виданого 29.04.2003 року Ніжинським міським судом про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів на утримання доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 21.04.2003 року і до досягнення дочкою повноліття. Постановою державного виконавця від 23.05.2003 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа. Станом на 28.11.2014 року заборгованість становить 24413, 75 грн.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_6 за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, суд керувався положеннями п.18 ч. 3 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження", ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 377-1 ЦПК України та тим, що факт ухилення боржника від виконання рішень суду про стягнення боргу не доведено.

Судове рішення відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Поняття „ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням ", вжите в ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян " , слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Звертаючись з поданням про обмеження права виїзду за кордон боржника ОСОБА_6 державний виконавець зазначив, що зобов'язання не виконується, з квітня 2003 року по листопад 2014 року включно аліменти не сплачуються взагалі, внаслідок чого вникла заборгованість в розмірі 24413,75 грн. Боржник ніде не працює, відповідно до довідки Носівського районного центу зайнятості ОСОБА_6 на обліку не перебуває, за ним не зареєстровано право власності на сільськогосподарську техніку, транспортні засоби, земельну ділянку або інше майно. Відповідно до пояснень ОСОБА_6 від 04.06.2009 року, 21.12.2010 року, 25.11.2014 року він ніде не працює, в разі працевлаштування зобов'язується повідомити державного виконавця, про кримінальну відповідальність попереджений. Також в матеріалах справи мається постанова від 15.06.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 164 КК України, в якій зазначено, що боржник ніде не працює, але від сплати аліментів не відмовляється і зобов'язується їх сплатити. Проте, саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань, не може свідчити про ухилення його від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків. Отже, з матеріалів справи не вбачається свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання обов'язків щодо виконання рішення. Не є підставою для задоволення подання і заява самого боржника від 25.11.2014 року щодо прохання направити до Носівського районного суду подання про встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання, оскільки така заява не є належним доказом ухилення в розумінні ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян ". Крім того, обмеження у праві виїзду за кордон є заходом впливу на боржника та обмеженням для нього, а оскільки ОСОБА_6 не заперечує проти такого обмеження, то дана санкція не є для нього обтяженням, тобто не сприятиме виконанню рішення суду.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. В поданні, яке розглядалось судом відсутні докази ухилення боржника від виконання зобов'язання і наявність у нього можливості виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст.312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу державної виконавчої служби Носівського районного управління юстиції Драган І.С. відхилити, ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: