Справа №345/3348/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2015 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гавриленка В.Г.,

при секретарі судового зсідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до спільного українсько-македонського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН», третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області про визнання права власності та визнання частково недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що 29.11.2013 року уклав з відповідачем договір купівлі-продажу майнових прав, згідно умов якого СП ТОВ «АВАЛОН» продає, а ОСОБА_2 купує майнові права на обєкт нерухомості - нежитлове приміщення загальною площею 74,24 кв.м., розташоване в обєкті капітального будівництва за будівельною адресою: Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Підвальна, 15. Основною метою укладення цього Договору було фінансування Позивачем будівництва нежитлового приміщення, шляхом купівлі майнових прав на нього в об'єкті будівництва, що надавало право Покупцю майнових прав після завершення будівництва отримати це нежитлове приміщення у приватну власність. Право власності на майнові права переходить від Продавця до Покупця після підписання Акту прийому-передачі майнових прав на Обєкт нерухомості. Свої зобов'язання згідно зазначеного договору позивач виконав в повному обсязі та набув у власність майнові права на обєкт нерухомості, сплативши Відповідачу грошові кошти в сумі 304384 гривень за купівлю майнових прав. Оскільки обєкт капітального будівництва прийнято в експлуатацію, це дає підстави для виникнення та реєстрації права власності за ОСОБА_2 на нежитлове приміщення загальною площею 76,6 кв.м., що розташоване за адресою: Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Підвальна, 15.

Однак рішенням №23836892 Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції відмовлено Позивачу у державній реєстрації права власності у звязку з наявністю обтяження на майнові права на Обєкт нерухомості на підставі Договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно незавершеного будівництвом №634 від 16.02.2011 року (далі Договір іпотеки).

Так як позивач виконав умови договору, укладеного між ним та відповідачем в повному обсязі, просить суд визнати недійсним відповідний пункт 1.1. іпотечного договору щодо передачі майнових прав на спірний Обєкт нерухомості в іпотеку у силу ст.ст. 203, 215 ЦК України як такий, що укладений з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення загальною площею 76,6 кв.м. за адресою: Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Підвальна, 15. Також слід зобовязати Реєстраційну службу зареєструвати право власності на дане нежитлове приміщення та зняти заборону відчуження і виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження зазначених майнових прав іпотекою.

24.09.2015 року позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив визнати за ним право власності на нерухоме майно та зобовязати Реєстраційну службу зареєструвати право власності на дане нежитлове приміщення.

У судове засідання позивач не зявився, однак подав письмову заяву про слухання справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує, просить його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча підприємство належним чином повідомлялося про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Реєстраційною службою Калуського міськрайонного управління юстиції подано заяву про слухання справи за відсутності їх представника, а також зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, крім вимоги про стягнення з них судових витрат.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з врахуванням зменшення позовних вимог позивачем, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 29.11.2013 року між Спільним українсько-македонським підприємством Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН» та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав (а.с. 8-11).

За умовами п. 2.1 ст. 2 договору СП ТОВ «АВАЛОН» продає, а ОСОБА_2 купує майнові права на обєкт нерухомості - нежитлове приміщення загальною площею 74,24 кв.м., розташоване в обєкті капітального будівництва за будівельною адресою: Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Підвальна, 15.

Відповідно до п. 3.1 даного Договору майнові права на обєкт нерухомості за цим договором передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі майнових прав на обєкт нерухомості. Акт підписується сторонами не пізніше 5-х робочих днів з дати введення обєкту в експлуатацію за умови здійснення покупцем оплати 100 % загальної площі обєкта нерухомості згідно п.4.2 цього Договору.

П. 3.2. зазначеного договору також встановлено, що право власності на майнові права переходить від Продавця до Покупця після підписання Акту прийому-передачі майнових прав на обєкт нерухомості.

Згідно п. 4.2. орієнтовна вартість майнових прав на зазначений обєкт нерухомості в день укладення цього договору складає 304384 гривень, а п. 4.5. визначено, що після повної сплати покупцем вартості майнових прав за обєкт нерухомості, визначений в п. 2.2. даного договору, Продавець видає йому довідку про повну оплату вартості майнових прав на обєкт нерухомості згідно цього договору.

Свої договірні зобов'язання ОСОБА_2 виконав в повному обсязі та набув у власність майнові права на Обєкт нерухомості, сплативши Відповідачу грошові кошти в сумі 304384 гривень за купівлю майнових прав на Обєкт нерухомості, що підтверджується:

- Квитанціями №10 від 02.12.2013 року про оплату за нерухомість 145 000 грн., № 9 від 04.12.2013 року про оплату за нерухомість 100 000 грн., №12 від 06.12.2013 року про оплату за нерухомість 59 384 грн. (а.с. 15);

- Випискою із списку інвесторів про повну оплату вартості майнових прав №83 від 23 квітня 2015 року (а.с.17);

- Актом №29-32 приймання-передавання торгових приміщень в будинку № 15 по вулиці Підвальній, що в м. Калуш від 09 квітня 2014 року та актом приймання-передачі пакета документів для реєстрації на право власності (а.с.16).

Судом також встановлено, що згідно Декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованого Інспекцією Держархбудконтролю в Івано-Франківській області, обєкт капітального будівництва прийнято в експлуатацію (а.с. 18-19).

Позивач звернувся до Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції із заявою про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно, однак Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції рішенням №23836892 відмовив ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності у звязку з наявністю обтяження на майнові права на обєкт нерухомості на підставі Договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно незавершеного будівництвом №634 від 16.02.2011 року (а.с.20).

Як вбачається із Договору іпотеки, Відповідач СП ТОВ «Авалон», як Іпотекодавець, передав Публічному акціонерному товариству «Банк Камбіо» в іпотеку майнові права на нерухоме майно, а саме обєкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Підвальна, 15, в тому числі незавершене будівництвом торгове приміщення №2(1-й поверх), загальною площею 71,24 кв.м., майнові права на яке належить Позивачу ОСОБА_2 (а.с. 12-14).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладається в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Статтею 2 Закону встановлено, що інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестиції.

Відповідно до ст.5 вищевказаного Закону інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування.

Статтею 7 цього Закону встановлено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Статтею 9 Закону передбачено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, згідно із ст. 18 Закону, чинні на весь строк дії цих договорів і у разі, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.

Стаття 19 Закону визначає, що захист інвестицій - це комплекс організаційних , технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об'єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, в тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності.

Згідно з приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ст.655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 177 ЦК України встановлено, що об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права тощо, статтею ст.190 ЦК України встановлено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, майнові права є не споживною річчю і визнаються речовими правами, а статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлюється, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-50-2309 від 22.06.2007 року нежитлове приміщення є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належать майнові права на нього.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонених законом, зокрема із правочинів.

Як передбачено в статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про іпотеку» Законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України.

Відповідно до п.2 ст. 5 зазначеного закону, предметом іпотеки може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Разом з цим, ч.3 ст.9 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що Іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди Іпотекодержателя.

Судом встановлено, що така згода на продаж нежитлового приміщення була надана Іпотекодержателем ПАТ «Банк Камбіо» листом від 16.11.2012 року №32/2182, за умови направлення коштів за продаж на погашення заборгованості по кредиту СП ТОВ «Авалон» перед ПАТ «Банк Камбіо» згідно кредитного договору №003/1-2011/980 від 08.02.2011 року (а.с.21).

На виконання зазначеної умови щодо направлення коштів відповідачем згідно платіжних доручень№ 884 від 02 грудня 2013 року на суму 140 000 грн. та №887 від 04 грудня 2013 року на суму 100000 грн. було перераховано зазначені грошові кошти на користь ПАТ «Банк Камбіо» (а.с. 25, 25 а).

Враховуючи, що позивач виконав взяті на себе договірні зобовязання, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на нежитлове приміщення загальною площею 76,6 кв.м. розташоване за адресою: Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Підвальна, 15, а також зобовязати Реєстраційну службу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зареєструвати за ним право власності на дане нежитлове приміщення.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1, право власності на нежитлове приміщення загальною площею 76,6 кв.м. розташоване за адресою: Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Підвальна, 15.

Зобовязати Реєстраційну службу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зареєструвати за субєктом: ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1, право власності на нежитлове приміщення загальною площею 76,6 кв.м. розташоване за адресою: Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Підвальна, 15.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня тримання копії рішення.

Суддя