У Х В А Л А

"22" вересня 2015 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гапоненко А. П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за його позовом до ТОВ «Євролізинг Україна» про визнання договору Фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів , -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся з зазначеною заявою до суду, яка зареєстрована судом 18.09.2015 року і передана судді на розгляд 21.09.2015 року. Зазначеною заявою позивач просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти відповідача, які знаходяться на рахунку АТ «ОСОБА_2 аваль» в межах заявлених позовних вимог, а саме на 174000,00 грн.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Після усунення недоліків 21.09.2015 року провадження у справі відкрито і справа призначена до попереднього розгляду.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи та заявою позивача про забезпечення позову вважаю, що заява до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9, в п. 4. зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

На даний час провадження у справі тільки відкрито, укладений договір позивача з відповідачем дійсний, спір щодо визнання договору недійсним не вирішений, заявник не надав доказів про існвання реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім цього в разі задоволення заяви і накладення арешту на грошові кошти товариства, які знаходяться на банківському рахунку, будуть обмежені інтереси членів товариства та його господарська діяльність, затруднення виплат заробітної плати та інше, що може привести до незворотніх наслідків.

В п. 9 вказаної постанови розяснено, що за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151, 153, ЦПК України Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», -

У Х В А Л И В :

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення не підлягає.

Суддя ОСОБА_3