АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/805/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Калініченко О.Б.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщук М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 подану представником ОСОБА_3

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року в справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСББ «Волинь» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

У мотивування вимог посилалося на те, що воно є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_3 а відповідач є власником квартири АДРЕСА_1.

20.09.2011 року ОСОБА_4 провела останню оплату в розмірі 579,65 грн. та оплатила послуги за травень 2011 року.

Починаючи з червня 2011 року відповідач не виконує обов'язку по своєчасній та повній оплаті послуг, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка за період з червня 2011 по червень 2013 років включно становить 14 947, грн., та яка складається відповідно з послуг на опалення в сумі 297,91 грн. та з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 300,00 грн., а загалом - 597,91 грн. щомісячно, на підставі встановлених тарифів на житлово-комунальні послуги згідно з законом.

Враховуючи наведене, просило суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 14947,75 грн. заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року позов ОСББ «Волинь» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСББ «Волинь» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з червня 2011 року по червень 2013 у розмірі 14947,75 грн., а також судовий збір у розмірі 128,90 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 114,90 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що при розгляді справи категорично заперечувався факт існування будь-яких фактичних відносин з ОСББ, надання послуг у повному обсязі та надавалися відповідні контррозрахунки в частині послуги з опалення.

Жодного доказу фактичного надання послуг, які входять у структуру послуги з обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території ОСББ «Волинь» до суду не надало, а стосовно послуги з опалення в матеріалах справи містяться докази, які беззаперечно свідчать про безпідставність заявленої суми позовних вимог, у цій частині. ОСББ «Волинь» не надає послуги з опалення, адже не є виробником чи постачальником таких послуг. ОСББ «Волинь» є лише колективним замовником такої послуга, який акумулює кошти від власників квартир для послідуючої їх сплати на користь ПАТ «Київенерго» за відповідним договором. За розрахунком відповідача, згідно даних, наданих ПАТ «Київенерго» у спірний період на опалення квартири №33, ОСББ «Волинь» фактично витратило 700,06 +1947,94 + 1693,74 = 4341,74 грн. В той же час, як вбачається з позовної заяви, позивач стверджує про наявність заборгованості на потреби опалення, за цей же період, у розмірі 4329,15 грн. і позов пред'явлено на загальну суму в розмірі 7447,75 грн.

Зауважує, що жодних послуг, окрім опалення, вивозу сміття, роботи ліфта та освітлення місць загального користування не отримувала.

У порушення приписів ч.4 ст.10, ст.137 ЦПК України та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №5 суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про забезпечення доказів, які б підтверджували факт надання таких послуг зі сторони позивача.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що договір відносин власника та управителя, регулює іншу сферу суспільних відносин, та не регулює надання житлово-комунальних послуг.

Жодної пропозиції щодо укладення договору про надання послуг з обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території та договору на централізоване опалення ОСББ «Волинь» на її адресу, як споживача, впродовж 2011-2013 рр. не вчиняло.

Таким чином, нарахування, а тим більше стягнення плати за житлово-комунальні послуги без договору та без доказів їх реального та фактичного надання є незаконним та безпідставним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції підставно виходив з їх доведеності та обґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСББ «Волинь» є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_3 що підтверджується Актом від 30.09.2004 року приймання-передачі житлового комплексу по АДРЕСА_1 в м. Києві на баланс (т.1 а.с.15-16). Також, виходячи з вимог ст. 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»ОСББ «Волинь» має статус управителя даного будинку.

Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.05.2004 року (т.1 а.с.17).

14.12.2006 року між ОСББ «Волинь» та ОСОБА_4 укладено Договір № 36/06 відносин власника житлового приміщення та управителя, предметом якого в пункті 2.1. визначено, що управитель шляхом залучення юридичних та фізичних осіб для надання послуг власникам приміщень забезпечує його належну експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечує відповідні умови користування неподільним та загальним майном, а власник бере участь у витратах на виконання зазначеної у п. 2.1 діяльності Управителя. Пунктом 5.1. Договору № 36/06 визначено, що вартість кожної послуги встановлюється відповідно до чинного законодавства України (т.1 а.с.35-39).

Виходячи з того, що жодна зі сторін не висловлювала наміру про зміни договору, тому Договір № 36/06 відносин власника житлового приміщення та управителя є діючим.

Судом вірно не взято до уваги посилання представника відповідача на те, що нарахування та стягнення платежів, не ґрунтуються на законі, оскільки між сторонами не були укладені договори про надання послуг виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення і газопостачання, а також договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території між ними не укладався.

Проте суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем було вчинено дії на користь відповідача - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг. Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові та не позбавляє відповідача від зобов'язання з оплати витрат, визначених законом. Також судом обґрунтовано прийнято до уваги як доказ існування договірних відносин між сторонами та факту їх виконання також оплату відповідачем попередніх комунальних платежів.

Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач таких послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов»язання належним чином, оскільки квартира є придатною для проживання, підключена до системи централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, відповідачу надавалися послуги, зокрема, з опалення та утримання будинку, що представник відповідача не спростував, оскільки не подав доказів, які б свідчили про повне ненадання цих послуг.

Сторонами не заперечується, що 20.09.2011 року відповідач провела останню оплату в розмірі 579,65 грн. та оплатила спірні послуги за травень 2011 року, що підтверджується електронним реєстром наданим КП ГІОЦ.

Починаючи з червня 2011 року ОСОБА_4 не виконує обов'язку по своєчасній та повній оплаті послуг, тому у зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14947,75 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Крім цього, представником відповідача не заперечується факт несплати за комунальні послуги та наявності боргу за надані комунальні послуги, за зазначений період.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в тому числі, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45(08.10.1992 року № 572), вноситься плата за послуги централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Крім того, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахунком книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Нарахування плати за опалення проводилось щомісячно протягом року пропорційно опалювальній площі квартири за затвердженим тарифом, який становив, зокрема: 3,10 грн. - за Розпорядженням КМДА № 99 від 27.01.2011 року; 3,10 грн. - за розпорядженням КМДА № 857 від 31.05.2011 року.

Отже, нарахування відповідачу плати за комунальну послугу - центральне опалення відбувалось щомісячно протягом року шляхом множення опалювальної площі кв. № 33 (опалювальна площа = 96,10 кв. м.) на затверджений тариф, який становить: 96,10 х 3,10 = 297,91 грн., згідно з Розпорядженнями КМДА № 99 від 27.01.2011 року та № 857 від 31.05.2011 року.

Нарахування плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій протягом спірного періоду відбувалось пропорційно загальній площі квартири відповідача за погодженим Розпорядженням КМДА № 1334 від 30.11.2009 року за тарифом 3,00 грн. за 1 кв. м.

Таким чином, Кондрат»євій Ю.В. щомісячно нараховувалась за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій сума, що вираховується шляхом множення загальної площі квартири № 33 (площа = 100,00 кв. м) на тариф і становить 100,00 х 3 = 300,00 грн.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що розрахунок позовних вимог не відповідає встановленій процедурі обчислення житлово-комунальних послуг, виходячи з наступного.

У силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем був наданий зустрічний розрахунок нарахувань за житлово-комунальні послуги за позовний період, проте не вбачається на основі яких нормативно-правових актів проведено даний розрахунок. Відповідач провів розрахунок на власний розсуд.

У свою чергу позивачем було надано розрахунок та письмові пояснення щодо нарахувань за житлово-комунальні послуги з посиланням на нормативно-правові акти, який був вірно взятий до уваги судом першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, судом першої та апеляційної інстанцій досліджено порядок нарахувань сум до оплати за послуги з опалення та з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та встановлено вірність та законність нарахування, яке проводить ОСББ «Волинь».

В суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що позивач надавав не всі послуги, проте будь-яких претензій з цього приводу до позивача ОСОБА_4 не пред»являла, оскільки вважає, що у неї з позивачем не виникло ніяких правовідносин.

Не заперечує й того, що відповідач користується послугами, проте ні з ким окремих договорів про надання послуг не укладала і нікому нічого не сплачує. Просто споживає послуги з червня 2011 року безоплатно.

Враховуючи те, що відповідач не виконує зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг, в результаті чого утворилася заборгованість, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 14947,75 грн.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом судового розгляду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: