АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 668/3340/13-ц
Номер провадження №22-ц/791/1600/2015 Головуючий в І інстанції Корецький Д.Б.
Категорія 27 Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_5 звернулися з позовом про захист прав споживачів, визнання незаконним дії банку, дострокове розірвання кредитного договору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.04.2007 року та 13.04.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк (далі ЗАТ КБ «Приватбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі- ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 укладені кредитні договори №HETOGA00001857 та №HETOGA00001859, за якими вони отримали кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в розмірі 32 890 доларів США кожен, під 11,04 % річних, на строк до квітня 2017 року. На забезпечення цих договорів між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 укладено договори іпотеки від 11.04.2007 року №HETOGA00001857 та від 13.04.2007 року №HETOGA00001859, за якими в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1. З посиланням на порушення відповідачем прав споживачів, передбачених законом, у позові порушувалося питання про захист прав споживачів шляхом визнання дій банку незаконними та дострокового розірвання зазначених кредитних договорів з відповідними грошовими перерахунками здійснених за договорами платежів, розстрочку виконання рішення суду, в частині сплати залишку заборгованості, стягнення 3 % пені на користь кожного позивача від вартості кредиту за неналежне надання банківських послуг та виключення з державного реєстру іпотек записів про реєстрацію зазначених договорів іпотеки.

У березні 2014 року позовні вимоги було змінено, з посиланням на те, що підписи у наведених кредитних договорах за висновком проведеної у справі експертизи виконані відповідно не ОСОБА_6 та ОСОБА_5, поставлено питання про визнання кредитних договорів недійсними та про зобовязання відповідача виключити з Державного реєстру іпотек запису № 2191 від 11.04.2007 року про державну реєстрацію вказаного договору іпотеки, а також виключити цю квартиру з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

20.07.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 посилаючись на те, що на підставі кредитного договору від 11.04.2007 року №HETOGA00001857 відповідачка ОСОБА_6 отримала від позивача кредит у сумі 32 890 доларів США на строк до 11.04.2017 року, цього ж дня в забезпечення договору його сторони уклали договір іпотеки квартири, у звязку з порушенням позичальником умов договору банк просив просило звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості.

Під час розгляду справи банком змінено вимоги позову :посилаючись на порушення позичальником умов кредитного договору банк просив стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором в розмірі 66 038,47 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 27 469,24 доларів США, заборгованості зі сплати процентів 17 758,94 доларів США, заборгованості зі сплати комісії 2 820 доларів СШАЮ, пені 17 990,29 доларів США та судові витрати.

20.07.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» подано позов до ОСОБА_6, ОСОБА_5, в якому банк посилався на те, що між ним та ОСОБА_5 укладено кредитний договір від 12.04.2007 року №HETOGA00001859, за яким останній отримав кредит у сумі 32 890 доларів США під 11,04 % річних на строк до 13.04.2017 року, у забезпечення договору цього ж дня між банком та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки вказаної квартири,посилаючись на порушення позичальником умов кредитного договору, просило звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 69 151,54 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 27 591,93 доларів США, заборгованості зі сплати процентів - 18 514,94 доларів США, заборгованості зі сплати комісії 2 880 доларів США, пені 20 165,07 доларів США.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 12.06.2013 року позови обєднано в одне провадження.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 19.03.2014 року позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано недійсним кредитний договір №HETOGA00001857 укладений 11.04.2007 року між ОСОБА_6 та ЗАТ КБ «Приватбанк». Визнано недійсним кредитний договір №HETOGA00001859 укладений 13.04.2007 року між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 881,28 грн. понесених витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 881,28 грн. понесених витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5,ОСОБА_6 відмовлено. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішення суду ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що призначена судом першої інстанції експертиза була проведена з численними порушеннями порядку, встановленого спеціальним нормативно правовим актом висновок, наданий Миколаївським відділенням Одеського НДІСЕ не може вважатися допустимим доказом у справі. У звязку з чим, ПАТ КБ «Приватбанк» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову про визнання договорів недійсними відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також просили стягнути з позивачів судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 19.09.2014 року рішення суду першої інстанції скасовано. ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні позову до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним. ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про звершення стягнення на предмет іпотеки. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з відповідачки 886 368,07 грн. в рахунок заборгованості, а також 2747 грн. в рахунок судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.04.2015 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 19.09.2014 року, в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, скасовано і у цій частині, справу передано на новий апеляційний розгляд.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_6 та ОСОБА_5 посилаючись на необґрунтованість доводів ПАТ КБ «Приватбанк», просили про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Представниця ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_7, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

Представниця ОСОБА_6, ОСОБА_5 ОСОБА_8, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_6, ОСОБА_5 до суду не зявилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в частині вирішення позову ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №HETOGA00001857, за яким останній надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 32 890 доларів США під 11,04 % річних на строк до 11.04.2017 року. На забезпечення виконання кредитного договору, сторонами, цього ж дня укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_2.

12.04.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №HETOGA00001859, за яким останньому надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 32 890 доларів США під 11,04 річних на строк до 13.04.2017 року. На забезпечення виконання договору, цього ж дня, між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки квартири № 12 у будинку № 14 а по вул. Покришева у м. Херсоні.

Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_6 станом на 15.04.2013 року становить 66 038,47 доларів США з відповідними складовими. В рахунок погашення тіла кредиту ОСОБА_6 повернуто 3 068,49 доларів США, сплачувалися також інші передбачені договором платежі.

Відповідно до розрахунку за кредитним договором від 12.04.2007 року №HETOGA00001859 заборгованість ОСОБА_5 станом на 30.05.2013 року становить 69 151,54 доларів США з відповідними складовими, умови кредитного договору ним не виконувалися до травня 2009 року. В рахунок погашення основного боргу повернуто 2 915,07 доларів США, сплачувалися також інші передбачені договором платежі (а.с.16-191, т.2).

Відповідачам направлялись попередження щодо можливого звершення стягнення на предмет іпотеки та виселення (т.2 а.с.8).

Згідно із ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» діяв у спосіб, передбачений законом та кредитним договором, заборгованість за кредитним договором позичальником не сплачена, можливість звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3 сторони погодили під час укладення кредитного та іпотечних договорів.

Отже, колегія суддів вважає, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та мають бути задоволені.

При цьому колегія суддів зважає на те, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 19.09.2014 року надано оцінку доводам апелянта ПАТ КБ «Приватбанк» щодо незаконності рішення суду першої інстанції від 19.03.2014 року відносно визнання недійсними кредитних договорів №HETOGA00001857 від 11.04.2007 року укладеного між банком та ОСОБА_6 та №HETOGA00001859 від 12.11.2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_5 Це рішення скасовано, у тому числі і в частині задоволення позову ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання недійсними вищевказаних кредитних договорів і у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. У цій частині рішення апеляційного суду касаційною інстанцією не скасовувалось і воно є чинним. Отже, оскільки суд першої інстанції вважав підставою для відмови ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні його вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення саме недійсність кредитних договорів, укладених між банком та ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а такі обставини свого підтвердження не знайшли, то рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідно до положень Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону «Про заставу» та/ або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно: загальна площе такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

З матеріалів вбачається, що у справі маються всі необхідні умови для застосування вищевказаного закону у спорі, що розглядається. А оскільки суд апеляційної інстанції, в силу положень ч.1 ст.303 ЦПК України при ухваленні власного рішення застосовує закон, який є чинним на час його ухвалення, то колегія вважає за необхідне застосувати норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» при вирішенні цього спору.

Враховуючи те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» прийнятий на певний строк з метою захистити права позичальника, а також ті обставини, що предметом іпотеки є спірна квартира, яка використовується ОСОБА_6 як постійне місце проживання, а інше житло у неї відсутнє, колегія суддів вважає за можливе на підставі ст.217 ЦПК України відстрочити виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки , а також щодо виселення на час дії мораторію.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в частині оскарження рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 19.03.2014 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 19.03.2014 року, в частині відмови публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HETOGA00001859 від 12.04.2007 року в розмірі 69151,54 доларів США звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 62,4 м ?, шляхом її продажу публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_6 договору купівлі продажу будь- яким способом з іншою особою покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселити ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_4 і зняти з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1708,50 грн. в рахунок судових витрат.

Виконання рішення суду відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» .

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: