Волноваський районний суд Донецької області
І м е н е м У к р а ї н и
30 вересня 2015 року м. Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Аксьоненка В.І.,
при секретарі судового засідання Денисенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -
08.07.2015 року представник моторного (транспортне) страхового бюро України звернувся в суд з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу до відповідача ОСОБА_2
Окрім того представник МТСБУ просив поновити строк позовної давності, мотивуючи пропуск тим, що МТСБУ вперше позов було подано вчасно до Старобешівського районного суду Донецької області, але позовну заяву повернуто у звязку з непідсудністю даному суду, Вдруге позов подано до Волноваського районного суду, однак його також було повернуто у звязку з визначенням територіальної підсудності за Великоновосілківським районним судом.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримала.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України необхідно відмовити.
Судом встановлено, що 12.01.2010 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. на 147 км + 550м а/ш Словянськ Донецьк - Маріуполь, не обрав безпечну дистанцію з іншим автомобілем, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який належить ТОВ «Агрофірма «Агротіс» під керуванням водія ОСОБА_3, чим порушив п.13.1 ПДР, внаслідок чого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення, що підтверджується постановою Волноваського районного районного суду Донецької області від 10.03.2010 року (а.с.14). Вказані обставини відповідно до статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Відповідно до п.п. 38.2.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року із змінами та доповненнями, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього закону.
З копії платіжного доручення №2340 від 01.06.2010 року вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало кошти на рахунок СПД ОСОБА_4, в сумі 620,00 грн., призначення платежу: за послуги аварійних комісарів згідно рахунку №7718-ВАЗ від 13.05.2010 року.
Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За положеннями ст.257, ч.6 ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.
У п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" судам роз'яснено, що регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).
Таким чином, перебіг строку позовної давності обчислюється з моменту виплати коштів у випадку, коли особа, яка провела таку виплату, має право регресної вимоги.
Оскільки строк позовної давності становить три роки та обчислюється з моменту виплати страхового відшкодування, зважаючи на те, що страхове відшкодування здійснено 13.07.2010 року, то останнім строком пред'явлення позову до суду є 13.07.2013 року, при цьому МТСБУ вперше звернулось з позовом до Старобешівського районного суду Донецького області, який 21 червня 2010 року виніс ухвалу про повернення позовної заяви через порушення правил підсудності. Окрім того, позов 20.10.2014 року подано до Волноваського районного суду тобто через рік після отримання ухвали Старобешівського районного суду Донецької області, однак його також було повернуто у звязку з визначенням територіальної підсудності за Великоновосілківським районним судом.
Відповідно до вимог ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
В силу наведеної норми, суд поновлює строк виключно у випадку пропущення строку з поважних причин, а обов'язок доведення поважності причин пропуску строку належить особі, яка подає клопотання про поновлення строків.
Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв'язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.
Відповідно до п.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи викладе, суд вважає необхідним повновити позивачу строк звернення до суду.
Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходить з того, що ч.1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З платіжного доручення №975 від 01.03.2013 року встановлено, що позивач для ФОП ОСОБА_5 за надання правової допомоги сплачено переплату 1000 грн.
Судом позовні вимоги щодо витрат на правову допомогу, вирішується відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року.
В судових засіданнях представник позивача участі не приймав.
Оскільки оплата витрат на правову допомогу передбачена в ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011року, і не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, то витрати за даним платіжним дорученням, в якому навідь не конкретизовані види такої допомоги, не можуть бути покладені на відповідача.
Керуючись ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України,, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 226 ЦПК України, Суд, -
В И Р І Ш И В :
Поновити строк позовної давності для звернення до суду у зв'язку з пропущенням його з поважних причин.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 243,60 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив - Волноваським районним судом Донецької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.І.Аксьоненко

30.09.2015