Справа № 505/5225/14-ц
Провадження № 2/505/128/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Вергопуло А.К.,

при секретарі - Чебан О. Г.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3, стверджуючи, що 15 жовтня 2013 року уклала з відповідачем усний договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В якості авансу позивачка передала відповідачу грошові кошти у розмірі 43000,00 грн., що підтверджується розпискою. Решту суми у розмірі 27000,00 грн. позивачка повинна була передати під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Також позивачка стверджувала, що відповідач передав їй ключі від вказаного житлового будинку, де вона і стала проживати разом із своїми малолітніми дітьми. Договір купівлі-продажу не був укладений, відповідач знаходив різні відмови, після чого 20 листопада 2014 року вигнав її з дітьми та забрав ключі від будинку.

Позивачка просила стягнути на свою користь з відповідача передані нею грошові кошти у сумі 43000,00 грн., стягнути додатково 43000,00 грн., стягнути у якості відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., а також стягнути судові витрати по справі.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, також вказував, що відповідач навмисно ввів позивачку в оману щодо оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, та вказали, що дійсно 15 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено усний договір купівлі-продажу належного відповідачу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_1 передала відповідачу грошові кошти у якості авансу в розмірі 43000,00 грн. та зобов'язалась передати залишкову суму у розмірі 27000,00 грн., чого вона не зробила. На даний час відповідач не бажає укладати нотаріально з позивачкою договір купівлі-продажу, а тому згоден повернути суму авансу у розмірі 43000,00 грн., інші позовні вимоги не визнає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що між сторонами існувала усна домовленість про укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В якості авансу позивачкою були передані відповідачу грошові кошти в розмірі 43000,00 гривень, що підтверджується розпискою (а.с. 11).

Договір купівлі-продажу укладений не був.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК Кодексу договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Враховуючи вищевикладене, правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, застосовується тоді, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини когось зі сторін договору. У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але належно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Оскільки договору купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, спірна грошова сума визнається авансом і повертається в тому розмірі, в якому вона надавалася.

Що стосується тверджень представника позивачки про те, що своїми діями відповідач ввів позивачку в оману, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вченню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочини визнаються вчиненими під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторони правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, в даному випадку позивач.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких даних проте, що договір був укладений під впливом обману, внаслідок навмисного введення позивачки в оману відповідачем, не наведено та матеріали справи не містять.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума авансу у розмірі 43000,00 грн., а позовні вимоги у частині додаткового стягнення з відповідача 43000,00 грн. на користь позивачки задоволенню не підлягають.

Що ж стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Враховуючи, що позивачкою не надано достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження обставин заподіяння їй моральної шкоди, розміру грошового відшкодування та беручи до уваги те, що розпискою, яка регулює виниклі між сторонами по справі правовідносини, не передбачено відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Позивачка просила також стягнути на свою користь з відповідача судові витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги та сплатою судового збору.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Однак, суд вважає, що позивачкою не надані суду розрахунки та докази в підтвердження того, що вартість наданої їй юридичної допомоги складає вказану суму.

При таких обставинах витрати пов'язані із оплатою правової допомоги не підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи задоволення вимог про повернення суми авансу у розмірі 43000,00 грн., з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 430,00 грн.

Судові витрати понесені відповідачем, що пов'язані із оплатою правової допомоги, не підлягають стягненню з позивачки, оскільки рішення ухвалено на її користь.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України.

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму авансу у розмірі 43000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 430,00 грн.

В інших позовних вимогах відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення або отримання копії шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя