ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1028/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Даниленко В.В.

секретаря - Пасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «ТАЛІСМАН-СТРАХУВАННЯ», третя особа: ПАТ «ФКБ Банк» про стягнення суми страхового відшкодування -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де є третя особа про стягнення суми страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами було укладено договір добровільного страхування наземного автотранспорту, відповідно до умов якого відповідач узяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику за шкоду, пов'язану з пошкодженням, знищенням чи втратою страхованого транспортного засобу, а страхувальник зобов'язується виплачувати страховий платіж у визначені строки та виконувати умови цього договору. 08.05.2013 року за участі позивача на перехресті вулиць Нижній вал та Межигірська у м. Києві сталася страхова подія. Позивач, відповідно до умов договору, викликав аварійного комісара для фіксування пригоди та працівників ДАІ, а також звернувся із письмовою заявою до відповідача про настання страхового випадку. Через три місяці позивач отримав лист від відповідача про відмову у виплаті суми страхового відшкодування, у зв'язку з чим останній був змушений звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з урахуванням збільшення позовних вимог з підстав наведених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зважаючи на те, що після настання страхового випадку та обстеження аварійним комісаром місця ДТП та самого транспортного засобу, виникла необхідність додаткового огляду транспортного засобу в межах СТО. У результаті додаткової перевірки було виявлено значне пошкодження нижньої частини автомобіля зі слідами корозії. У зв'язку із зазначеним, відповідач скористався своїм правом на власне розслідування та здійснив запит до ТОВ «Декра Експерт» на проведення транспортно-трасологічного дослідження пошкоджень на автомобілі «Тойота Ауріс» д.н.з. НОМЕР_1, з питань на предмет того, чи відповідає вказане місце ДТП та пошкодження автомобіля вказаним заявником обставинам, а також наданим ним документам, стосовно події від 08.05.2013 року. Згідно висновку № ДА/36-13 від 24.07.213 року, зазначено, що автомобіль Тойота Ауріс д.н.з. НОМЕР_1 у непошкодженому вигляді не міг зачепитись своєю нижньою частиною (захистом двигуна) за виступаючу рейку на перехресті вулиць Нижнвй Вал та Межигірська у м. Києві, за заявленим страховим випадком від 08.05.2013 року. В цьому контексті параметри проїзної частини вулиці Нижній Вал не відповідають пошкодженням нижньої частини автомобіля Тойота Ауріс д.н.з. НОМЕР_1. Не можна також виключати варіант попереднього пошкодження автомобіля в іншому місці із зменшенням висоти розміщення деталей нижньої частини (зриву пластини захисту двигуна). Крім того, представник відповідача зазначила, що автомобіль позивача з таким самим пошкодженням вже був зареєстрований 16.10.2008 року, відповідно до довідки № 8258220 про ДТП, 15.07.2009 року, відповідно до довідки № 8437464 про ДТП, з яких вбачається, що останнє настало внаслідок наїзду на перешкоду. Таким чином відповідач вважає, що позивач подав завідомо неправдиві відомості про факт настання страхової події, а тому відповідно до положень п.3 ст. 991 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування. Щодо вартості відновлювального ремонту та витрат на правову допомогу, представник відповідача вважає, що розмір збитків, відповідно до калькуляції, значно завищений, крім того вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження даних витрат.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність останнього.

23.08.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного автотранспорту № 1252.01.12, відповідно до умов якого відповідач узяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику за шкоду, пов'язану з пошкодженням, знищенням чи втратою страхованого транспортного засобу, а страхувальник зобов'язується виплачувати страховий платіж у визначені строки та виконувати умови цього договору /а.с. 12-19/.

08.05.2013 року позивач, керуючи власним транспортним засобом, застрахованим у відповідача, переїжджаючи другу трамвайну колію на перехресті вулиць Нижній Вал та Межигірська у м. Києві здійснив наїзд нижньою передньою частиною автомобіля на трамвайну рейку, яка сильно виступала над поверхнею дорожнього полотна. В результаті зазначеного, транспортний засіб позивача зазнав механічні пошкодження передньої частини.

Відповідно до умов договору, позивач разом з працівниками ДАІ викликав аварійного комісара асистуючої компанії «Юніверсал асістанс» для здійснення фото фіксації та складання відповідних документів /а.с. 59-65/.

Того ж дня, а саме 08.05.2013 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування /а.с. 58/.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10.06.2013 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП України закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення /а.с. 11/.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку)виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

26.07.2013 року позивач отримав лист від відповідача № 406/13 про відмову у виплаті страхового відшкодування /а.с. 22/.

В обґрунтування своєї відмови у виплаті страхового відшкодування відповідач посилається на висновок № ДА/36-13 від 24.07.2013 року транспортно-трасологічного дослідження пошкоджень, відповідно до якого експерт дійшов висновку про те, що автомобіль Тойота Ауріс д.н.з. НОМЕР_1 у непошкодженому вигляді не міг зачепитись своєю нижньою частиною (захистом двигуна) за виступаючу рейку на перехресті вулиць Нижнвй Вал та Межигірська у м. Києві, за заявленим страховим випадком від 08.05.2013 року. В цьому контексті параметри проїзної частини вулиці Нижній Вал не відповідають пошкодженням нижньої частини автомобіля Тойота Ауріс д.н.з. НОМЕР_1. Не можна також виключати варіант попереднього пошкодження автомобіля в іншому місці із зменшенням висоти розміщення деталей нижньої частини (зриву пластини захисту двигуна) /а.с. 69-77/.

Відповідно до п. 9.3.9. договру та ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик має право самостійно з'ясовувати причини, обставини страхового випадку і розмір збитків, направляти запити до компетентних органів з метою отримання відповідних висновків, призначити або уповноважувати осіб для визначення причин, обставин та розміру збитків.

Відповідно до п. 13.1.3 ч. Б договору, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з поданням страхувальником/вигодо набувачем свідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до п. 3 ст. 991 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 991 ЦК України, рішення страховика про відмову здійснити виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає спроможними доводи відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки висновок № ДА/36-13 від 24.07.2013 року, що міститься у матеріалах справи виконаний відповідно до чинного законодавства та фактично ніким не оскаржувався. Крім того в матеріалах справи містяться довідки № 8437464 від 15.07.2009 року та № 8258220 від 16.10.2008 року, надані представником відповідача, що аналогічні довідці № 9197318 від 08.05.2013 року, відповідно до яких вбачається, що автомобіль позивача з таким самим пошкодженням вже був зареєстрований після ДТП, яке настало внаслідок наїзду на перешкоду /а.с. 78-79/.

На підтвердження настання страхової події від 08.05.2013 року, внаслідок наїзду на трамвайні колії, що були завищені відносно дорожнього полотна на перехресті вулиць Нижній Вал та Межигірська у м. Києві, позивач посилається на лист з Управліня Державної Автомобільної інспекції м. Києва від 11.06.2013 року № 10/с-1321, відповідно до якого зазначено, що 27.05.2013 року під час обстеження зазначеного вище місця пригоди, працівниками ОДР ВДАІ Подільського РУ ГУ МВС України у м. Києві встановлено, що дійсно має факт завищення трамвайних колій відносно проїзної частини (рух трамваїв по яким не здійснюється). 01.06.2013 року було встановлено, що зазначені трамвайні колії було демонтовано КП «Київпастранс» /а.с. 21/.

Суд вважає неналежним доказом даний лист, та таким, що не може бути прийнятий до уваги суду, оскільки обстеження, яке проводилось працівниками ОДР ВДАІ Подільського РУ ГУ МВС України у м. Києві здійснювалось 27.05.2013 року, тобто після настання події, яку позивач вважає страховою.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000074 від 20.11.2014 року /а.с. 99/ вартості відновлювального ремонту, наданої позивачем, суд вважає останню неналежним доказом, оскільки позивачем не надано підтвердження на рахунок виконання даних робіт та квитанцій про оплату останніх.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Відповідно до угоди про надання правової допомоги

№ -1/11 від 11.11.2013 року, замовником виконавцю була оплачена винагорода за правову допомогу у сумі 5000 грн /а.с. 7-10/.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки судом у задоволені позовних вимог відмовлено, стягнення правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. також не підлягає задоволенню.

Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити, у зв'язку з їх необґрунтованістю

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 79, 88, 174, 208, 209, 212 - 218 ЦПК України, ст.ст. 979, 988,991 ЦК України, ст.ст. 25, 26 Закону України «Про страхування», Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «ТАЛІСМАН-СТРАХУВАННЯ», третя особа: ПАТ «ФКБ Банк» про стягнення суми страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: