АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/2-833/10 22-ц/774/168/К/15
Справа № 2-833/10/0408 Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/168/К/15 Деркач Н.М.
Категорія № 46 ( ІV ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді : Грищенко Н.М.,

суддів : Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Петренко К.І.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15 січня 2010 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" до ОСОБА_2 , третя особа Відділ громадянства, реєстрації та еміграції фізичних осіб Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2009 року Відкрите акціонерне товариство "Арселор Міттал Кривий Ріг" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Арселор Міттал Кривий Ріг", звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Відділ громадянства, реєстрації та еміграції фізичних осіб Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що гуртожиток № 14 знаходився на балансі підприємства, відповідно ордеру № 040 від 23 лютого 2004 року. Відповідачу ОСОБА_2, який працював на підприємстві, було надано ліжко - місце у кім. №735. 02 березня 2004 року його було зареєстровано за зазначеною адресою.

У січні 2007 року відповідач ОСОБА_2, виселився з гуртожитку, але з місця реєстрації добровільно не знявся. За місцем реєстрації не проживає, речей в кімнаті не зберігає, 18 травня 2007 року відповідача було звільнено з підприємства.

У зв'язку із тим, що реєстрація відповідача за місцем його не проживання перешкоджає вселити в дане приміщення інших працівників підприємства, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, кімнатою АДРЕСА_1

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2010 року позов Відкритого акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у кімнаті АДРЕСА_1

Зобов'язано відділ громадянства, реєстрації та еміграції фізичних осіб Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку у кімнаті АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку ( виписки) ОСОБА_2.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2014 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вважає, що під час розгляду справи відповідач належним чином не був викликаний в судове засідання, а саме через засоби масової інформації, шляхом друкування оголошення про виклик.

Рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, не обґрунтоване. Судом не взято до уваги, що до кімнати було заселено іншого працівника, який зловживав спиртними напоями та між ними виникли неприязне ні стосунки, у зв'язку із чим, він змушений був залишити кімнату. Тому вважає, що його не проживання в спірній квартирі було з поважних причин.

Судом не взято до уваги, що у гуртожитку залишилися власні речі відповідача, та він оплачував вартість послуг гуртожитку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення від 07 грудня 2001 року будівля гуртожитку АДРЕСА_1, зареєстровано за державою та перебуває на балансі КДГМК "Криворіжсталь" ( а.с.10)

Згідно копії ордера на житлову площу в гуртожитку від 23 лютого 2004 року ОСОБА_2 надано право займати житлову площу у гуртожитку АДРЕСА_1. ( а.с.11).

Як убачається з Акту від 30 листопада 2009 року, ОСОБА_2 , який зареєстрований у АДРЕСА_1, не проживає за місцем реєстрації з січня 2007 року, особистих речей у вказаному приміщенні не має. ( а.с.13).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст..71 ЖК України та дійшов висновку що ОСОБА_2 без поважних причин протягом шести місяців не проживає за місцем реєстрації, тому втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ст. 6 ЖК УРСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно з ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Відповідно до ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку - адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно копії ордера, який міститься у матеріалах справи, ОСОБА_2 на відповідній правовій підставі займав житлову площу у гуртожитку.

Відповідно до ч.2 ст.132 ЖК України працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого житлового приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Як убачається з Довідки, наданої 25 листопада 2009 року відділом кадрів ВАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг", ОСОБА_2 звільнений з підприємства 18 травня 2007 року на підставі ст..38 КЗпП України підстави ( інша робота) ( а.с.15).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених ними вимог.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Як убачається з позовної заяви, позивач просив суд визнати відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування кімнатою АДРЕСА_1 на підставі ст..ст.71,72 ЖК України у зв'язку із відсутністю його без поважних причин за місцем реєстрації понад шість місяців.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Як зазначає у апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, він вимушений був виїхати з гуртожитку у зв'язку із неможливістю спільного проживання з іншою особою, який зловживав спиртними напоями.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач ОСОБА_2 не надав, а саме: будь-які відомості, що він звертався до суду із вимогами про виселення особи, яка разом із ним проживала у кімнаті гуртожитку, в порядку ст.. 116 ЖК України, або письмо звернення до адміністрації або профкому із вимогами надати іншу кімнату у гуртожитку, у зв'язку із неможливістю спільного проживання.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі про оплату коштів за користування гуртожитком протирічить матеріалам справи. Як убачається з довідки, виданої Управлінням житлово-комунального господарства за Вих. № 5212-01/12 від 30 листопада 2009 року, з січня 2007 року нарахування плати за користування гуртожитком ОСОБА_2 припинено. ( а.с.14).

На думку колегії суддів, відповідачем не надано доказів на поважність причин не проживання у кімнаті АДРЕСА_1 понад 6 місяців, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Крім того, посилання відповідача в апеляційній скарзі про неналежне його повідомлення через засоби масової інформації, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься копія газети № 98/1 ( 1092) Вісті Придніпров'я, що відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України та Постанови Кабміну від 25 січня 2006 р. N 52 Про затвердження " Порядку визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме"( в редакції чинній на час розгляду справи), частина 5 якого передбачає, що Кабінет Міністрів України за поданням Державної судової адміністрації щороку до 1 грудня визначає друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та затверджує перелік друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження. Розпорядженням від 12 квітня 2006 р. N 205-р Кабінетом Міністрів затверджений перелік друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, зокрема в Дніпропетровської області "Вісті Придніпров'я".

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, на що суд першої інстанції уваги не звернув, та поклав на третю особу зобов'язання по виконанню рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання відділ громадянства, реєстрації та еміграції фізичних осіб Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку у кімнаті АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку ( виписки) ОСОБА_2 - не відповідає вимогам законодавства, тому підлягає скасуванню на підставі п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову позивачу в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст.ст. 314- 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2010 року в частині зобов'язання відділ громадянства, реєстрації та еміграції фізичних осіб Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку у кімнаті АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку ( виписки) ОСОБА_2 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову Публічному акціонерному товариству "Арселор Міттал Кривий Ріг" в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді