Справа № 274/2176/15-ц
Провадження № 2/0274/1134/15
РІШЕННЯ

Іменем України

20.08.2015 м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Соломянюк Л.О.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_1 предявила в суді вказаний позов, уточнивши вимоги ( а.с. 28-30) просить визнати відповідачку та її малолітнього сина такими, що втратили право на користування житлом за адресою м. Бердичів, вул. Гайдара, 64.

Ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_3, в інтересах якого діє мати - ОСОБА_2.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй на праві власності належить будинок по вул. Гайдара, 64 в м. Бердичеві. У даному будинку зареєстровані, крім неї та її чоловіка, її колишня невістка - ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3., які у будинку взагалі не проживали. У 2013 році шлюб між її сином та ОСОБА_2 був розірваний. ОСОБА_2 повторно зареєструвала шлюб, проживала у Білорусії, там народила дитину. Зараз проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як на правову підставу позивачка посилається на положення частини першої статті 405 ЦК України, та статтю 156 ЖК України.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідачка жодного дня не проживала у її будинку та добровільно не бажає знятися з реєстрації. А вона через це позбавлена можливості оформити субсидію.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

Зі згоди позивача, відповідно до статті 224 ЦПК України, судом ухвалено, - проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору довічного утримання позивачка є власником будинку № 64 по вул. Гайдара у м. Бердичеві ( а.с. 9-10).

У вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_2 та малолітній син ОСОБА_3 ( а.с. 15)

Відповідно до статті 156 Житлового кодексу члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

За частиною другою статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З акта МК ВЖРЕП № 7 вбачається, що ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 у будинку № 64 по вул. Гайдара не проживають ( а.с. 5).

Свідок ОСОБА_4 дала показання, що вона проживає по сусідству від позивачки. Колишня невістка позивачки ОСОБА_2 у будинку позивачки не проживала взагалі.

Свідок ОСОБА_5 показала, що син позивачки та її колишня невістка проживали ІНФОРМАЦІЯ_2, по сусідству з нею. З 2013 року, вона ОСОБА_2 не бачила. Їй відомо, що по вул. Гайдара, 64 ОСОБА_2 не проживала ніколи.

Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що відповідачі взагалі не проживали у будинку позивачки.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку.

Оскільки відповідачка добровільно не бажає знятися з реєстрації, а реєстрація її та її сина у будинку позбавляє можливості позивачку оформити субсидію, та іншим чином вільно користуватися своїм майном, - права позивачки, щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом підлягають захисту.

Щодо визнання малолітнього ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житлом, суд додатково зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання батьків, або одного з них. А отже, визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житлом не порушить його прав.

Керуючись статтями 10, 11, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою № 64 по вул. Гайдара у м. Бердичеві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене ним в апеляційному порядку.

Головуючий - суддя І.Ю. Хуторна