РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2014 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, зазначивши, що 12 квітня 2010 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду продавця магазину запчастин в ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», з 01 липня 2010 року останній був переведений на посаду завідуючого складом запасних частин з укладення договору про матеріальну відповідальність.

На підставі наказу №46 від 18.03.2013 року з 19.03.2013 року у звязку з поданням матеріально відповідальною особою заяви про звільнення розпочато інвентаризацію складу. Згідно з протоколом засідання інвентаризаційної комісії по результатам проведення повної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей по складу «Центральний» № 1 від 22.05.2013 року встановлено нестачу запасних частин на загальну суму 24903,34 грн., у т.ч. ПДВ 4150,56 грн. За результатами службового розслідування щодо нестачі запасних частин, виявлених під час інвентаризації складу «Центральний» винними у її виникненні визнано відповідача по справі та ОСОБА_2. Частина нестачі, яку повинен відшкодувати відповідач складає 16403,34 грн., отже просять суд стягнути зазначену суму з останнього на користь позивача.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі через недоведеність вимог.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Судом встановлено, що згідно наказу № 14 від 12 квітня 2010 року відповідача було прийнято в товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» на посаду продавця магазину запчастин. Наказом № 27 від 01 червня 2010 року відповідача було переведено на посаду завідуючого складом запасних частин.

09 лютого 2012 року між позивачем в особі керівника ОСОБА_3 з одного боку, і членів колективу (бригади) центральний склад СТО, іменований далі колектив в особі керівника колективу завідуючого складом запчастин - ОСОБА_1, комірників: ОСОБА_2, ОСОБА_4, з другого боку укладено договір № 61 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

Наказом по товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» №46 від 18 березня 2013 року було призначено інвентаризацію Центрального складу.

22 травня 2013 року за результатами проведення інвентаризації було складено Протокол засідання інвентаризаційної комісії, відповідно до якого по результатам інвентаризації виявлено нестачу запасних частин в розмірі 24903,34 грн. з ПДВ.

У звязку з виявленням нестачі на підприємстві, ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» було проведено службове розслідування. 03 червня 2013 року за результатами службового розслідування було складено висновок щодо нестачі товарів виявлених під час щорічної інвентаризації складу «Центральний» ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», відповідно до якого прийнято рішення про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винними у виникненні нестачі на загальну суму 43 835,02 грн.

Згідно ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 КЗпП України.

У ст. 130 КЗпП України зазначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків . При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Ухвалою суду від 10 грудня 2014 року судом по справі було призначено судову економічну експертизу.

Висновком судово-економічної експертизи №4630/4631-14 від 30.06.2015 не вдалося встановити, чи підтверджується документально нестача товарно-матеріальних цінностей по центральному складу ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», а також результати інвентаризації, оскільки інвентаризаційні описи, акти контрольних перевірок за формою і змістом не відповідають нормативним документам, встановленим чинним законодавством; порівняльні відомості результатів інвентаризації товарно-матеріальних цінностей по результатам інвентаризації від 1.10.2012 року та 19.03.2013 року на дослідження не надані; товарні звіти або реєстри з первинними документами по надходженню і вибуттю товарно-матеріальних цінностей за між інвентаризаційний період не надані; головна книга та оборотно-сальдові відомості по розрахунку 28 «товари» з відображенням руху товарно-матеріальних цінностей у розрізі кожного прибуткового та видаткового документу, найменувань товарів та їх вартості за між інвентаризаційний період з відображенням залишків на дати проведення інвентаризацій, а саме станом на 01.10.2012 року та 19.03.2013 року не надані.

Таким чином, суд вважає, що позивачем на доведено суду належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України як факт спричинення позивачу відповідачем матеріальної шкоди, так і її розмір.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.11, 60, 77, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко