22-ц/775/1031/2015(м)
Категорія 47 Головуючий у 1 інстанції Артеменко Л.І.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

6 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.,

суддів - Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.,

при секретарі - Герасимовій Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного до використання стану

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Маріупольська міська рада звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08 серпня 2014 року ОСОБА_1 самовільно займає та використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови під розміщення торгівельного кіоску, загальною площею 0,000899 га по пров. Транспортному в м. Маріуполі. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідачки відсутні. Добровільно земельну ділянку відповідачка не звільняє. ОСОБА_2 є власником зазначеного торгівельного кіоску.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2015 року позов Маріупольської міської ради задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,000899 га, зайняту під розміщення торгівельного кіоску за адресою: АДРЕСА_1, та привести її у придатний до використання стан шляхом демонтажу кіоску. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Маріупольської міської ради на відшкодування понесених судових витрат по 121,80 грв. з кожного.

З рішенням суду не згодна відповідачка ОСОБА_1, яка в апеляційній скарзі просить рішення скасувати і провадження у справі закрити, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що кіоск вона використовувала на підставі договору оренди, укладеному між нею та ОСОБА_2, як приватний підприємець, тому, справа повинна бути розглянута господарським судом.

Відповідно до ст.ст.197, 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без технічної фіксації судового процесу та у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, про що свідчать заява ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутність та телефонограма, отримана представником Маріупольської міської ради.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду оскаржується відповідачкою ОСОБА_1 Тому, перевіряючи законність оскаржуваного рішення, відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів її апеляційної скарги, колегія суддів не перевіряє справу в частині задоволення позову про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки щодо відповідача ОСОБА_2 із-за відсутності апеляційної скарги на зазначену частину рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності з вимогами ст.1 Господарського процесуального Кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають з земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності за винятком тих, що віднесені до компетенції адміністративних судів.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1,3 частини першої ст.17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

У відповідності з п.7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого осуду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128,131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою Статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства ( статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок ( ст.212 ЗК).

З матеріалів справи вбачається, що Маріупольською міською радою заявлено позов про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, підпорядкованих Маріупольській міській раді, зайняту під розміщення торгівельного кіоску та привести її у придатний до використання стан шляхом демонтажу кіоску до ОСОБА_1, яка є суб'єктом підприємницької діяльності з 25 квітня 2006 року, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АД №278285.

Частиною першою ст. 310 цього Кодексу передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно з п.1ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною другою ст. 206 цього Кодексу передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої ст.205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, з урахуванням обставин справи та вимог процесуального закону, справа щодо ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки остання є фізичною особою підприємцем з основним видом діяльності - роздрібна торгівля з лотків і на ринках , про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Суд першої інстанції, розглянувши справу щодо ОСОБА_1, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення в зазначеній частині і закриття провадження у справі з роз'ясненням позивачеві права на звернення за захистом порушеного права до господарського суду. У зв'язку з викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.205,303,307,310 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 25 серпня 2015 року, в частині задоволення позову до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного до використання стану, та стягнення з неї судових витрат скасувати.

Провадження у справі за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у приданий до використання стан закрити.

Роз'яснити Маріупольській міській раді право на звернення до суду за захистом порушених прав до господарського суду.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Ігнатоля

Судді: Л.М.Кочегарова

О.М.Пономарьова