Справа № 359/1250/15-ц Головуючий у І інстанції Кабанячий Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/2509/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 18 22.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Коцюрби О.П., Данілова О.М.

При секретарі - Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « Юридична компанія

« Микола Дем»яненко та партнери» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Юридична компанія « Микола Дем»яненко та партнери» до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» звернулося до ОСОБА_2 із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 15 жовтня 2012 р. між Товариством та відповідачем було укладено договір № 56 про надання юридичних послуг, пов'язаних із представленням інтересів ОСОБА_2 з питання отримання страхового відшкодування в страховій компанії «Український страховий дім». При цьому, моментом закінчення договору є отримання відповідачем суми страхового відшкодування. Крім того, за умовами додаткової угоди до вищевказаного договору гонорар, який відповідач зобов'язався сплатити по виконанню умов договору, становить 25 % від суми страхового відшкодування, 50 % від розміру стягнених інфляційних витрат, 3 % річних та пені, отриманих від страхової компанії.

Згідно Договору про надання юридичних послуг виконавець має право отримати частину гонорару у разі дострокового розірвання цього Договору, за вирахуванням її частини за фактично проведену виконавцем роботу. Однак, даний пункт договору внаслідок технічної помилки розміщений в розділі 2.2. договору «Замовник має право», але п.2.2.6 повинен бути вказаний додатковим п.3.1.10 в розділі 3.1 «Виконавець має право». Тому, враховуючи положення ст.ст.623, 654, 903 Цивільного Кодексу України просить розтлумачити зміст договору про надання юридичних послуг в частині, а саме п.2.2.6 договору в аспекті принципу превалювання змісту на формою та в розрізі положень , викладених в ст..ст. 623,654, 903 ЦК України , стягнути з відповідача на користь Товариства понесені судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та постановити нове рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі..

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , 15.жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» та відповідачем було укладено договір № 56 про надання юридичних послуг, пов'язаних із представленням інтересів ОСОБА_2 з питання отримання страхового відшкодування в страховій компанії «Український страховий дім» (а.с.6-7).

Згідно п.4.4 даного договору моментом закінчення договору є отримання відповідачем суми страхового відшкодування.

За умовами п.4.5 додаткової угоди до вищевказаного договору від 15 жовтня 2012 р.(а.с.8) гонорар, який відповідач зобов'язався сплатити по виконанню умов договору, становить 25 % від суми страхового відшкодування, 50 % від розміру стягнених інфляційних витрат, 3 % річних та пені, отриманих від страхової компанії.

Разом з тим, згідно п.2.2.6 договору про надання юридичних послуг Замовник має право отримати частину гонорару у разі дострокового розірвання цього Договору, за вирахуванням її частини за фактично проведену виконавцем роботу.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 травня 2014 року залишено без змін рішення Бориспільського міськрайонного суду Київськ5ої області від 17 лютого 2014 року , яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ « Юридична компанія « Микола Дем»яненко та партнери» до ОСОБА_2 про стягнення збитків , понесених порушених зобов»язання. ( а.с. 12- 15) . Ухвала набрала законної сили.

Ухвалою апеляційного суду встановлено , що умови , передбачені додатковою угодою,за яких відповідач як замовник юридичних послуг повинен сплатити гонорар не настали , оскільки товариство не виконало умови п.4.3 та п.4..4 договору та відповідач не отримав від страхової компанії « Український страховий дім» суми страхового відшкодування , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ( ОСОБА_2) гонорару за договором про надання юридичної допомоги , укладеного між сторонами .

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (стаття 213 ЦК, стаття 37 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК) в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами), і на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьої цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

За наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Тлумачення змісту правочину є правом суду, а не обов'язком за умови наявності спору. Метою тлумачення правочину є з'ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося за змістом вказаної статті. Тлумачення змісту правочину можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Тлумачення змісту правочину є правом суду, а не обов'язком за умови наявності спору.

Як видно із тесту позовної заяви ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» , позивачем фактично порушено питання щодо наявності технічної помилки, а саме на думку позивача, пункт розділу 2.2.6. глави «Права та обов'язки замовника» є помилковим і повинен бути п.3.1.10 у глави «Права та обов'язки виконавчця», але дана вимога суперечить законодавчо визначеним правилам тлумачення змісту правочину.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначальною ознакою договору є мета його укладення.

Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту ст. 213, 637 ЦК України , на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов.

Враховуючи те, що п.3.1.10 у вказаному Договорі відсутній, тому застосування принципу превалювання змісту над формою застосуванню не підлягає, і перенесення пункту 2.2.6 до іншої глави фактично веде до зміни умов договору , що є неприпустимим, тому висновок суду про відмову у задоволенні позову є вірним.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіряючи під час розгляду справи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення .

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313 - 315 , 317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Юридична компанія « Микола Дем»яненко та партнери» - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді