АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/492/15-ц 22-ц/774/744/К/15
Провадження № 22-ц/774/744/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 215/492/15-ц інстанції - Тарасенко О.В.
Категорія 26 ( 3) Доповідач - Ляховська І.Є.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю - представника відповідача Давиденка Андрія Олександровича,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 25 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ПАТ "Кривбасзалізрудком") і просив стягнути з ПАТ "Кривбасзалізрудком" 701 568 грн. на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров`я, пов`язанного з виконанням трудових обов'язків на виробництві.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, на його користь у відшкодування моральної шкоди з ПАТ "Кривбасзалізрудком" стягнуто 25 000 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 250 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Кривбасзалізрудком" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, судом не взято до уваги, що позивач також працював і на інших підприємствах, проте ПАТ "Кривбасзалізрудком" не є правонаступником ліквідованої шахти "Перштравнева-2", а тому відповідач не може нести відповідальність за шкоду, заподіяну іншим підприємством. Судом першої інстанції не враховано, що робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка. При укладанні трудового договору відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, а тому не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди з цих підстав, що суд не взяв до уваги. Крім того, суд не обґрунтовано дійшов висновку про спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я без призначення відповідної медичної експертизи. Виниклі правовідносини повинні регулюватись нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", тому матеріальна допомога на медикаментозне лікування позивача відшкодовується саме Фондом. Окрім цього, судом не враховано практику розгляду судами аналогічних справ та визначено розмір моральної шкоди, який не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Також суд не звернув уваги на порушення позивачем строку позовної давності.

В своїх запереченнях представник позивача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 працював: з 25.06.1984р. по 04.04.1985р - підземним електрослюсарем по ремонту устаткування ш. "О" Первомайського РУ ВО "Кривбасруда";з 11.01.1988р по 09.10.1991р. - підземним прохідником ш. "П-2" Первомайського РУ ВО "Кривбасруда"; з 23.11.1992р. по 18.11.1994р - підземним прохідником з виробництвом вибухових робіт ш. "Першотравнева-2" ВО Кривбасруда"; з 30.11.1994р по 05.09.1995р. - підземним гірничим робітником очисного забою з правом ведення вибухових робіт АОЗТ "Золотовидобувна компанія "Ривсем"; з 13.12.1995р. по 13.12.1996р. - підземним гірничим робітником очисного забою з правом ведення вибухових робіт АОЗТ Старательська Артель "Центральна";з 19.02.1997р. по 26.11.1997р. - підземним прохідником з правом ведення вибухових робіт ш. "Першотравнева" ВО "Кривбасруда"; з 15.12.1997р. по 30.09.1998р. - підземним гірником очисного забою з правом ведення вибухових робіт ОАО "Полярнинський ГЗК"; з 24.11.1998р. по 19.11.2001р.- підземним прохідником ш. ім. "Орджонікідзе" ВО "Кривбасруда"; з 01.07.2002р. по 17.09.2002р. - підземним прохідником ЗАО "Рудник Юрський"; з 19.09.2002р.по 07.10.2003р. - підземним прохідником з правом ведення вибухових робіт ЗАО "Артель старателів "Юдомська"; з 26.01.2004 року по 14.04.2011 року - підземним прохідником ВАТ "Кривбасзалізрудком", правонаступником якого є ПАТ "Кривбасзалізрудком". 14.04.2011 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України в зв'язку з виходом на пенсію (а.с.13-21).

30 вересня 2009 року, під час виконання трудових обов'язків, з позивачем стався нещасний випадок, по результатам розслідування якого був складений Акт розслідування нещасного випадку на виробництві.

Висновком МСЕК від 13.05.2010 року ОСОБА_4 первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності по травмі.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 13.01.2011 року ОСОБА_4 встановлене професійне захворювання: 1) радикулопатія С6, С7, С8, і L5 S1 на фоні ретроспондилолістезу С4 (0,2 см) з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС 2ст) з помірно вираженою проксимальною гіпотрофією м'язів плечового поясу, де формівного артрозу ліктьових суглобів з епікондилітом (ПФ 1-2 ст.) та вазомоторного - трофічними порушеннями на кистях.

Згідно п.п. 17, 19 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.02.2011 року причиною професійного захворювання позивача є робота впродовж 16 років 5 місяців в умовах важкої праці та запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, які виникли в результаті порушення керівництвом шахти ім.. Орджонікідзе ВО "Кривбасруда", Першотравневе РУ ВО "Кривбасруда", шахти ім.. Орджонікідзе ВАТ "Центральний ГЗК",ШБУ ВАТ "Кривбасзалізрудком" на яких працював позивач, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

При повторному переогляді позивачу висновком МСЕК від 13.04.2011 року встановлено 50% втрати професійної працездатності, з яких: 30% первинно по радикулопатії, 5 % первинно по хронічному бронхіту; 15 % повторно по трудовому каліцтву та третю групу інвалідності з 11 квітня 2011 року по 01 травня 2012 року (а.с.39-42). При наступних переоглядах відсоток втрати працездатності залишився без змін.

Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує медикаментозного лікування, санаторно - курортне лікування та медичної реабілітації.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обов'язку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до підп. "Є" п.1 ч.1 ст.21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яке діяло на момент виникнення правовідносин, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Частиною 3 ст.28 цього закону зазначено, що при наявності факту спричинення моральної шкоди потерпілому проводиться страхова виплата за моральну шкоду.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" та п. 22 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. "є" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_4 права на відшкодування моральної шкоди - 13.05.2010 року та 13.01.2011 року - зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу. Тому доводи відповідача про те, що моральна шкода повинна відшкодовуватися Фондом соціального страхування, не можуть бути взятими до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано відповідних висновків медичних органів, на підставі яких відшкодовується моральна шкода, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п. 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК є одним із доказів, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Крім того, такий висновок є обов'язковим лише у випадку встановлення потерпілому тимчасової втрати професійної працездатності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ПАТ "Кривбасзалізрудком" є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є правонаступником шахти "Першотравнева - 2", спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких встановлено, що позивач з 26.01.2004 року по 14.04.2011 року працював підземним прохідником ВАТ "Кривбасзалізрудком", правонаступником якого є ПАТ "Кривбасзалізрудком", а 14.04.2011 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України в зв'язку з виходом на пенсію.

Не заслуговують на увагу і доводи ПАТ "Кривбасзалізрудком" щодо неврахування судом практики розгляду судами аналогічних справ, оскільки не стосуються даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні трудового договору позивачу були роз'яснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_4 у зв'язку з втратою ним професійної працездатності встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не взяв до уваги роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є дещо завищеним.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем професійних захворювань та травми, ступінь втрати ним професійної працездатності, обсяг фізичних та моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків, що наступили, а також стаж роботи позивача на підприємстві відповідача (7 років і два місяці), колегія суддів вважає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є сума 20000 грн.

За таких обставин, рішення суду необхідно змінити відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, зменшивши розмір стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди з 25000 грн. до 20000 грн.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2015 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_4, зменшивши цей розмір з 25000 гривень до 20000 (двадцяти тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Н.О.Соколан