Справа №: 272/469/15-ц
Провадження № 2/272/323/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Н.П.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 26. 08. 2009 року помер її батько ОСОБА_5. За життя спадкодавець залишив заповіт, яким своє майно, що складається із житлового будинку та земельних ділянок біля нього: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1696 га для ведення особистого селянського господарства по провулку Тихий, 2 в с. Івниця Андрушівського району заповів відповідачу ОСОБА_4

Позивач є інвалідом третьої групи , тому має право на обов»язкову частку та спадщину прийняла шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Звернувшись до нотаріальної контори отримала відмову в видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначене майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, оригінали яких не надані до спадкової справи. Позивач просить визнати за нею право власності на ? частину зазначеного спадкового майна.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач в попередньому судовому засіданні позов не визнала, та в подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутності, подавши заперечення проти позову з вимогою про застосування строків позовної давності.

Представник відповідача в судовому засіданні. не заперечуючи права ОСОБА_1 на обов»язкову частку, вважав, що вона пропустила строк звернення до суду та наполягав на застосуванні строків позовної давності, тому з цих підстав просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечуючи проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 26. 08. 2009 року помер ОСОБА_5 (а.с.12). Згідно заповіту від 13.06.2009 року він заповів ОСОБА_4 належний йому будинок в с. Івниця по провулку Тихому №2 та земельну ділянку біля нього. Сторони по справі в судовому засіданні погодились, що заповівши земельну ділянку біля будинку, ОСОБА_5 мав на увазі як земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку так і земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, оскільки обидві земельні ділянки знаходяться по провулку Тихому, 2 , тобто біля будинку.

Належність ОСОБА_5 права власності на житловий будинок підтверджується довідкою БТІ. Згідно витягів з Державного земельного кадастру та архівних копій Державних актів, ОСОБА_5 був власником земельних ділянок по провулку Тихому, 2 в с. Івниця, площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, 0,1696 га . для ведення особистого селянського господарства (а.с.13,14, 19.20). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 як його дочка, яка подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний строк (а.с.7,9, 47). Іншим спадкоємцем за законом першої черги є дружина померлого ОСОБА_6

Згідно ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця,непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують,незалежно від змісту заповіту, половину частки,яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

На момент смерті ОСОБА_5 його дочка, позивач по справі ОСОБА_1 була інвалідом третьої групи, тобто була непрацездатною, а тому у відповідності до положень ст.1241 ЦК України вона має право на обов»язкову частку.

При визначенні розміру обовязкової частки суд виходить з того, що у разі спадкування за законом право на спадщину мали б дві особи: дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_6, тому обовязкова частка позивача становить одну четверту частину спадкового майна.

Відповідно до роз»яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з повідомлення нотаріуса Другої Житомирської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину позивачу не видане, через відсутність правовстановлюючих документів, хоч позивач і повідомляла нотаріуса, що вони знаходяться у відповідача та просила витребувати їх, а тому за наведених обставин суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку та земельних ділянок по провулку Тихому, 2 в с. Івниця, площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, 0,1696 га . для ведення особистого селянського господарства.

Суд вважає, що клопотання представника відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України передбачає обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак строк, протягом якого спадкоємець може отримати свідоцтво про право на спадщину Цивільний кодекс не встановлює. При цьому в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_1 подана нотаріусу 27.09.2010 року, яка вказує на її наміри оформити спадщину на майно, зазначене в заповіті, та прохання до нотаріуса витребувати необхідні для цього правовстановлюючі документи.

Тому суд не погоджується із доводами представника відповідача, що не оформлення спадщини позивачкою до квітня 2015 року, вказує на пропуск строку позовної давності та не вважає це підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку по пров.Тихий, 2 в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області, та на ? частину земельних ділянок: площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0, 1696 га. для ведення особистого селянського господарства по пров.Тихий, 2 в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області, як на обов»язкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_5, який помер 26.08.2009 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський райсуд протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особами, які не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_7