У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 автомобіль ГАЗ-31105, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з недоведеності ОСОБА_2 укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля та набуття на нього права власності, врахували, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено право власності ОСОБА_3 на спірний автомобіль та обставини виникнення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим автомобілем, що підтверджується відповідними належними доказами, у тому числі і розпискою ОСОБА_2 від 03 листопада 2014 року, відповідно до якої, остання зобов'язувалась зберігати спірний автомобіль та повернути його за першою вимогою власника, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3, як власник автомобіля, має право витребувати його з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур