Справа № 317/241/15-ц
№/п 2/317/558/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року Запорізький районний суд Запорізької області

у складі : головуючого - судді Яркіної С.В.

при секретарі - Пономарчук О.В.

за участю представника позивача - Артеменко Є.А.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТК» Владіс» до ОСОБА_3, третя особа: Приватне Акціонерне Товариство «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення не отриманої вигоди та франшизи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Приватне Акціонерне Товариство «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення не отриманої вигоди та франшизи в якому зазначив, що 13.08.2014 р. о 08-00 годині водій автомобіля «Форд Транзит» н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_3 виконувала рух по автодорозі «Кіровоград - Кривий Ріг - Запоріжжя» де на 307 км допустила зіткнення з автомобілем КАМАЗ - 5321 н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5 Після чого автомобіль «Форд» продовжив некерований рух та допустив наїзд на нерухому перешкоду - опору дорожнього огородження.

Зазначені обставини встановлені постановою про закриття кримінального провадження від 09.10.2014 р. старшого слідчого СВ Томаківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції Тернавського М.А., а також висновком № 70/27-641 від 24.09.2014 р. експерта-фахівця сектору авто технічної експертизи відділу інженерно-технічної, економічної та товарознавчої експертизи ОСОБА_7

04.11.2014 р. Запорізьким районним судом Запорізької області винесено постанову про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, відповідно до якої її визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення.

Автомобіль КАМАЗ-5321 н.з. НОМЕР_5 належить на праві власності ТОВ «АТК «ВЛАДІС». Позивачу відомо, що автомобіль «Форд Транзит» н.з. НОМЕР_4, який належить відповідачці застрахований в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Автомобіль КАМАЗ-5321 н.з. НОМЕР_5 в наслідок ушкоджень, отриманих в результаті ДТП, в період з 13.08.2014 р. по 26.08.2014 р. включно знаходився на ремонті в ФОП ОСОБА_8.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто грошова сума у розмірі 500,00 грн. відшкодовується безпосередньо винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

На теперішній час з боку відповідача відсутні будь-які виплати на користь позивача.

Крім того, позивач зазначає, що у нього укладено ряд договорів, а саме з ТОВ «ПТАХОКОМПЛЕКС «ДНІПРОВСЬКИЙ», ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» та з ПАТ «Запорізький хлібозавод № 3», на перевезення вантажів, однак у зв'язку з тим, що автомобіль КАМАЗ-5321 н.з.НОМЕР_5 в період його ремонтування не зміг виконати взяті на себе зобов'язання ТОВ «АТК «ВЛАДІС» зазнало збитків у вигляді упущеної вигоди загальною сумою 24 000,00 грн.

У зв'язку з невиконанням обов'язків за договорами на перевезення пшениці позивач звернувся до суду з позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, наполягав на її задоволенні

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечуювали проти задоволення позову в частині стягнення суми франшизи у розмірі 500,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди вважають такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Тексти договорів про перевезення вантажу та тексти специфікацій надані позивачем до суду не містять відомостей щодо строку виконання зобов'язань з перевезення та не визначають кількості вантажу, який необхідно перевезти кожному автомобілю.

Таким чином, є незрозумілим за яким алгоритмом позивач визначив конкретний строк та об'єм перевезення для автомобіля за кожною зі специфікацій.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до листів від ТОВ «ПК «Дніпровський» без дати та ТОВ «Укр-Агр-Продукт» від 05.05.2015 р. № 1165, автомобіль КАМАЗ НОМЕР_5 в один і той самий час з 20.08.2014 р. по 21.08.2014 р., разом з іншими автомобілями позивача, що наведені у специфікаціях, повинен був одночасно надавати послуги трьом різним підприємствам на території Запорізької та Дніпропетровської областей, що є фактично неможливим.

Що стосується договору від 14.02.2011 р. № 1493 - ПД/15.02 укладеного між ТОВ «АТК «ВЛАДІС» та ТОВ «ПТАХОКОМПЛЕКС», відповідачка та її представник зазначає, що цей договір згідно з п. 8.1 укладений до 31.12.2011 р. і вказаний строк сторонами не продовжувався. Додаткові угоди від 30.12.2011 р. № 1 та від 28.12.2012 р. № 2 до договору № ПД 1493 від 15.02.2011 р. укладені у м. Нікополі, містять реквізити іншого договору та жодним чином не підтверджують продовження строку дії договору укладеного у м. Запоріжжі 14.02.2011 р. за № 1493 - ПД/15.02.

Також відповідачка та її представник вважають неправомірними зазначення в переліку автомобілів на перевезення вантажів у специфікації № 1 від 18.08.2014 р. та № 14 від 20.08.2014 р. зазначеного автомобіля, тому як на час її укладання він знаходився в ремонті, оскільки позивач достовірно знав про неможливість виконання ним зобов'язань в частині перевезення вантажів саме цим автомобілем. Вказані дії позивача суперечать вимогам ч. 5 ст. 203 ЦК України відповідно до якої правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання сторонами вимог ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Відповідачка та її представник вважають звернення з вимогою про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконання зобов'язання.

Натомість позивач у своїй позовній заяві не вказує на жодний захід здійснений ним для уникнення збитків.

Крім того, довідка ФОП ОСОБА_8 без номеру та дати, містить інформацію про те, що з 13.08.2014 р. по 26.08.2014 р. (включно) автомобіль КАМАЗ НОМЕР_5 знаходився у нього на ремонті. Іншою довідкою від 15.05.2015 р. № 15/05-1, надано інформацію про те, що автомобіль КАМАЗ НОМЕР_5 перебував у нього на ремонті 17.08.2014 р. та з 20.08.2014 р. по 22.08.2014 р.

Відповідачка та її представник вважають, що вказані довідки не можуть прийматися судом у якості належних доказів оскільки містять суперечливі відомості щодо одних й тих самих поді.

Таким чином, відповідачка та її представник просять суд у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь ТОВ «АТК «ВЛАДІС» збитків у розмірі 24 000,00 грн. відмовити.

Представник третьої особи ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання не з'явився надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі та врахувати письмові пояснення, за якими відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до Звіту № 559 від 25.11.2014 р. вартість відновлювального ремонту становить 15 582,41 грн.; коефіцієнт фізичного зносу - 0,6455 (застосовується до деталей та матеріалів), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 9 160,43 грн.

01.12.2014 р. ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» отримано заяву на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до полісу № АС/8026715 франшиза становить 500,00 грн.

20.01.2015 р. страховик оформив страховий акт та виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 8 660,43 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 9 160,43 грн. - 500,00 грн. франшиза).

Таким чином, страховик взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_3 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченою ст. 124 КУпАП, а саме 13.08.2014 р. о 08-00 годині водій автомобіля «Форд Транзит» н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_3 виконувала рух по автодорозі «Кіровоград - Кривий Ріг - Запоріжжя», де на 307 км допустила зіткнення з автомобілем КАМАЗ - 5321 н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5 Після чого автомобіль «Форд» продовжив некерований рух та допустив наїзд на нерухому перешкоду - опору дорожнього огородження.

Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як зазначено ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, відповідно до полісу № АС/8026715 франшиза становить 500,00 грн.

В судовому засіданні відповідачка та її представник визнали, що сума франшизи ними не сплачувалась, та не заперечували проти задоволення позову у цій частині, тому суд вважає ці вимоги таким, що підлягають задоволенню.

В частині стягнення упущеної вигоди суд вважає, що позовні вимоги не доведені та стягненню не підлягають з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управ неня сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного мана, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні недодержаних доходів (упущеної вигоди) враховується заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх, елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

На підтвердження отримання збитків позивач надав до суду довідку ФОП ОСОБА_8, щодо ремонту автомобіля та договори про перевезення вантажу разом зі специфікаціями, невиконання яких і призвело до виникнення збитків.

Відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_8 автомобіль «КамАЗ» НОМЕР_5, який належить ТОВ «АТК «ВЛАДІС», знаходився на ремонті з 13.08.2014 р. по 26.08.2014 р. включно. У той же час позивачем надана ще одна довідка ФОП ОСОБА_8 від 15.05.2015 р. відповідно до якої зазначений автомобіль знаходився на ремонті 17.08.2014 р., 20.08.2014 р. та 21.08.2014 р. Відповідно до довідки № 8 від 29.04.2015 р. наданої ТОВ «АТК «ВЛАДІС» зазначений автомобіль знаходився в ремонті з 14.08.2014 р. по 17.08.2014 р. та з 20.08.2014 р. по 22.08.2014 р. Тобто всі надані довідки містять різні відомості з приводу терміну ремонту та протирічуть одна одній, тому суд не може прийняти їх як докази, того, що дійсно в цей період автомобіль знаходився в ремонті.

Окрім того, суду наданий договір на ремонт та технічне обслуговування автомобілів та спецтехніки укладений між ТОВ «АТК «ВЛАДІС» та ФОП ОСОБА_8 від 03.03.2014 р., однак в актах приймання-передачі на ремонт та з ремонту № 12 та № 13 від 13.08.2014 р. та 26.08.2014 р. зазначено, що договір ремонту автомобілів укладено 03.03.2015 р.

Окрім того, на підтвердження отримання збитків позивач надав до суду договори про перевезення вантажу разом зі специфікаціями, невиконання яких і призвело до виникнення збитків:

-договір на перевезення вантажів від 14.02.2011 р. № 1493- ПД/15.02 та специфікацію № 14 від 20.08.2014 р., згідно з якою, починаючи з 20.08.2014 р. замовник - ТОВ «ПК «Дніпровський» доручив позивачу перевезти пшеницю, вказавши маршрут та ціну перевезення на 1 тону;

-договір про надання послуг на перевезення вантажів № 46-57/14 від 08.08.2014 р. та специфікацію №1 від 08.08.2014р.,згідно з якою ТОВ «Укр-Агро-Продукт» доручив позивачу перевезти пшеницю, вказавши маршрут та ціну перевезення за 1 тону;

-договір на перевезення вантажів від 08.08.2014 р. № 47 та специфікацію № 1 від 18 серпня 2014 р., згідно з якою замовник - ТОВ «Запорізький хлібозавод № 3» доручив позивачу перевезти пшеницю, вказавши маршрут та ціну перевезення за 1 тону.

Тексти договорів та тексти специфікацій не містять відомостей щодо строку визнання зобов'язань не визначають кількості вантажу, який необхідно перевезти кожному автомобілю.

Відповідно до уточненої позовної заяви та листів від ТОВ «ПК «Дніпровський» без дати та ТОВ «Укр-Агро-Продукт» від 05.05.2015 р. № 1165, що містяться у матеріалах справи, автомобіль КАМАЗ НОМЕР_5 в один і той самий час з 20.08.2014 р. по 21.08.2014 р., разом з іншими автомобілями позивача, що наведені у специфікаціях, повинен був одночасно надавати послуги трьом різним підприємствам на території Запорізької та Дніпропетровської областей, що є фактично неможливим.

Позивач в уточненій позовній заяві посилається на те, що за договором укладеним між ТОВ «АТК «Владіс» та ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» № 46-57/14 та специфікація до нього від 08.08.2014 р. автомобіль КАМАЗ-5321 НОМЕР_5 мав перевезти 120 тон в період з 14.08.2014 р. по 17.08.2014 р., що суперечить наданій до суду довідці № 1165 від 05.05.2015 р. ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» відповідно до якої ТОВ «АТК «Владіс» не виконано перевезення пшениці в період з 20.08.2014 р. по 21.08.2014 р.

Окрім того, специфікація № 14 до договору № 1493-ПД/15.02 від 14.02.2011 р. між ТОВ «АТК «Владіс» та ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», укладена 20.08.2014 р., тобто на час, коли зазначений автомобіль вже знаходився в ремонті і перевізчик вже знав, про неможливість виконання ним зобов'язань в частині перевезення вантажів автомобілем Камаз НОМЕР_5, тому не повинен був враховувати перелічений автомобіль.

Окрім того, надана ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» довідка про те, що в порушення умов договору з боку ТОВ «АТК «Владіс» не виконано перевезення пшениці в період з 20.08.2014 р. по 21.08.2014 р. включно, не містить дати видачі довідки та не завірено печаткою.

Специфікація № 1 до договору № 47 від 08.08.2014 р. між ТОВ «АТК «Владіс» та ПАТ «Запорізький хлібозавод № 3», укладена також 18.08.2014 р., тобто також на час, коли зазначений автомобіль вже знаходився в ремонті.

Окрім того, позивачем не надавалися докази щодо прийняття будь-яких заходів для уникнення збитків та неможливість здійснення перевезень вантажів за укладеними договорами іншими автомобілями, які перебувають у власність ТОВ «АТК «Владіс» та здійснюють перевезення.

Таким чино, позивачем не доведено отримання ним реальної упущеної вигоди за порушення умов договорів на перевезення вантажів та не доведено тих обставин на які він посилається у своїй позовній заяві.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 623 ЦК України, ст. ст. 7, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 224, 225 ГК України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТК» Владіс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТК» Владіс» (яка розташована за адресою: вул. Комарова, 2, офіс 110, м. Запоріжжя, 69059, р/р: , назва банку: ПАТ «Полтава-банк» м. Полтава, МФО: 331489, 9, ІПН: 79, свідоцтво платника ПДВ: № 100257400) франшизу у розмірі 500,00 (п'ятсот) грн.

Стягнути ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТК» Владіс» (яка розташована за адресою: вул. Комарова, 2, офіс 110, м. Запоріжжя, 69059, р/р: , назва банку: ПАТ «Полтава-банк» м. Полтава, МФО: 331489, 9, ІПН: 79, свідоцтво платника ПДВ: № 100257400) судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції в 10 денний строк з дня його проголошення.

Суддя С.В. Яркіна