Номер провадження 2/331/56/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В. М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.11.2006 р. між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-201/264/2006, відповідно до якого банк здійснив видачу кредитних коштів позичальнику у розмірі 152 000,00 доларів США для придбання нерухомості з встановленням плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,49 % та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) в строк до 24.11.2031 року. В свою чергу, ОСОБА_1 зобовязалась належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобовязання, передбачені договором. 20.04.2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №2 до кредитного договору, відповідно до умов якого, на період з 20.04.2012 року і до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде встановлюватись фіксована процентна ставка 0,1 % річних. У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи додаткового договору, пільгова процентна ставка скасовується, у звязку з чим проценти за користування кредитом будуть розраховуватись з використанням плаваючої процентної ставки. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 24.11.2006 року укладено договір поруки CGML-201/264/2006, згідно з умовами якого, поручитель зобовязався відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-201/264/2006 від 24.11.2006 р. У звязку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих

процентів, виникла заборгованість за кредитним договором. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № ML-201/264/2006 від 24.11.2006 р. у розмірі 3 402 196, 81 грн. та судовий збір у розмірі 3654, 00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечують в повному обсязі, просять суд відмовити в його задоволенні.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 заявив суду клопотання про застосування строку давності у 6 місяців з дати вимоги до ОСОБА_4, просить суд у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.11.2006 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» і у відповідності до ст.37 ЦПК України процесуальним правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-201/264/2006.

Відповідно до п.1.1 частини №2, п.п. 1-3 частини №1 кредитного договору, банк здійснив видачу кредитних коштів позичальнику у розмірі 152 000,00 доларів США для придбання нерухомості з встановленням плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,49 % та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) в строк до 24.11.2031 року. В свою чергу, ОСОБА_1 зобовязалась належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобовязання, передбачені договором.

Згідно з п.1.5 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк передбачений в графіку платежів.

Відповідно до п.4.1.1. кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитним коштами у визначенні цим договором строки, позичальник зобовязаний заплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

24.11.2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, відповідно до п.3.1. якого, на період з 24.11.2009 року по 26.04.2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 6,93%, а на період з 26.04.2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором - плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка 7.05% та FIDR.

13.05.2010 року між банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, відповідно до п.2.1 якого, на період з 25.05.2010 року по 25.08.2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 7.17%, а на період з 25.08.2010 року по 24.02.2011 року 14.90%, а на період з 24.02.2011 року до повного виконання боргових зобовязань плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка 7.40% та FIDR.

20.04.2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №2 до кредитного договору, відповідно до умов якого, на період з 20.04.2012 року і до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде встановлюватись фіксована процентна ставка 0,1 % річних. У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи додаткового договору, пільгова процентна ставка скасовується, у звязку з чим проценти за користування кредитом будуть розраховуватись з використанням плаваючої процентної ставки.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № ML-201/264/2006 від 24.11.2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки CGML-201/264/2006 від 24.11.2006 року.

Згідно з умовами зазначеного договору поруки, ОСОБА_2 зобовязався відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-201/264/2006 від 24.11.2006 р. у повному обсязі, а також у випадку збільшення процентної ставки у розмірі і в порядку передбаченими кредитним договором.

Відповідно до п.п. 1.2., 3.2, 3.2. зазначеного договору, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. У випадку невиконання позичальником боргових зобовязань за кредитним договором, поручитель зобовязаний здійснити виконання зобовязань в обсязі, заявленому банком протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги.

24.11.2009 року, 13.05.2010 року та 20.04.2012 року між банком та ОСОБА_2 укладались додаткові договори до кредитного договору, якими вносились зміни щодо виконання умов кредитного договору.

Статтею 11 ЦК України прямо передбачено, що угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором № ML-201/264/2006 від 24.11.2006 у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

Проте, ОСОБА_1 порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, у звязку з чим, станом на 10.03.2015 р. виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 3402196,81 грн., яка підтверджується розрахунком заборгованості від 10.03.2015 р.

Відповідно до вимог статті 546 ЦК України виконання зобовязань може забезпечуватися згідно з законом або договором, неустойкою. Згідно з статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) визначається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з п.1.9.1 частини №2 кредитного договору № ML-201/264/2006 від 24.11.2006 року, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобовязань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено вимоги від 13.01.2009 року за вих. №22-3-2/54520, №22-3-2/54518 про дострокове виконання боргових зобовязань, а також вимогу .№ 22-3-2/54522 від 13.01.2009 року на адресу ОСОБА_2

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором ML-201/264/2006 від 24.11.2006 року, станом на 10.03.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором становить суму в розмірі 3402196,81 грн., в т.ч. заборгованість за кредитом у розмірі 112040,47 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.03.2015 року складає 2565395,68 грн., пеня у розмірі 836801,13 грн.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Так, у справі, яка розглядається, договором поруки CGML-201/264/2006 від 24.11.2006 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п. 7.3. цього договору встановлено, що він діє до виконання сторонами взятих на себе зобовязань по цьому договору в повному обсязі.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і умов кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши відповідачам 13 січня 2009 року досудову вимогу про дострокове виконання зобовязань у повному обсязі.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі №6-190цс14.

Відповідно до ст.ст.256, 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Враховуючи, що позов ТОВ ОТП Факторинг Україна про стягнення заборгованості подано до суду 09.09.2014 року, а також заяву представника відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_2

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем ОСОБА_1 порушується обовязок сплачувати кредит та відсотки відповідно до договору кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму у розмірі 3402196,81 грн. відповідно до розрахунку, наданого позивачем, який суд вважає обґрунтованим.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність розрахунку банку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна в частині стягнення з ОСОБА_1 суми боргу є обґрунтованими і стягненню з відповідача на користь банку підлягає сума заборгованості у розмірі 3402196,81 грн.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 користь банку понесені ним судові витрати .

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором в сумі 3402196,81 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2565395,68 грн. та пені у розмірі 836801,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна збір у розмірі 3654, 00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В. М. Світлицька