АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2344/15 Головуючий 1-ї інстанції - Степаненко Г.І.
Справа №615/1191/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача на його користь боргу в сумі 1 128 991,34грн., а також судові витрати в розмірі 3 654,00грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 10.12.2010року між сторонами було укладено договір позики, згідно умов якого він позичив відповідачу гроші в сумі 220 000,00грн. строком до 31.07.2011року. За сплином цього строку ОСОБА_2 позику не повернув і по теперішній час взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду за примусовим стягненням.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, не заперечував проти факту укладання спірного договору та отримання за ним грошових коштів у вищезазначеному розмірі, вказуючи на те, що у зв'язку з тяжким матеріальним становищем не зміг повернути борг.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму неповернутої позики -220 000,00грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі - 60 118,77грн., суму боргу з урахуванням інфляційних процесів - 26 162,98грн., 3% річних, що становить суму - 19 709,59грн., пеню в розмірі 803 000,00грн., а всього 1 128 991,34грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове рішенням про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. Зокрема вказує, що розмір неустойки стягнутий з нього майже в 4 рази перевищує суму основної заборгованості, що суперечить положенням ч.3 ст.551 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У ст.3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства якими, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність.

Судовим розглядом встановлено, що 10.12.2010року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики, згідно умов якого позивач позичив відповідачу гроші в сумі 220 000,00грн. зі строком їх повернення - 31.07.2011року. Однак, за сплином цього строку ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконав, тобто борг не повернув.

У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 3 договору позики сторони визначили, що у випадку прострочення сплати останньої суми позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі 1% від залишку суми заборгованості за кожний день прострочки .

Частино 2 ст.551 ЦК України встановлено якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 цієї статті).

Отже, відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, зокрема, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто: суму неповерненої позики - 220 000,00 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі - 60 118,77грн., суму боргу з урахуванням інфляційних процесів - 26 161,98грн., 3% річних в сумі - 19 709,59грн., пеня за один рік в розмірі 803 000,00грн.

Враховуючи, що сума пені за договором позики майже в 4 рази перевищує суму основної заборгованості, а також наявність інших обставин, які мають істотне значення, а саме матеріальний стан відповідача, який останнім часом хворіє, з його заробітку вже проводяться стягнення на заробітну плату за виконавчим листом, колегія суддів відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір неустойки з 803 000,00грн. до 220 000,00грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції є правильним, оскільки ухвалено з додержанням норм закону.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.1),4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року змінити: зменшити суму неустойки з 803 000,00грн. до 220 000,00грн., зменшивши загальний розмір стягнення з 1 128 991,34грн. до 545 991,34грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -