Справа № 455/1203/13-ц
Провадження № 6/455/47/2015
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2015 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді - Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю заступника начальника відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Старосамбірського районного суду Львівської області подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції (надалі ВДВС Старосамбірського РУЮ) про вирішення питання щодо обмеження виїзду за кордон та вилучення паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон особі, яка має невиконані зобовязання, покладені на неї рішеннями судів, відносно громадянина ОСОБА_2, місце реєстрації с.Муроване Старосамбірського району Львівської області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся в суд із поданням про вирішення питання щодо обмеження виїзду за кордон та вилучення паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон особі, яка має невиконані зобовязання, покладені на неї рішеннями судів громадянина ОСОБА_2, місце реєстрації с.Муроване Старосамбірського району Львівської області.

В обґрунтування подання, заявник зазначає, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області знаходиться на примусовому виконанні виконавче провадження по виконанню виконавчого листа за №455/1203/13-ц, виданого 04.12.2013 року Старосамбірським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 суму позики 79900,00 гривень, 3% річних в сумі 1530,13 гривень та судовий збір в сумі 814,13 гривень.

Даний виконавчий лист надійшов до виконання 13.01.2014 року. 14.01.2014 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам та органу, що видав виконавчий документ для відома та виконання. Заборгованість боржником у добровільний термін не погашена.

Заступником начальника, з метою зясування майнового стану боржника, скеровано запити в реєструючі майно органи, а саме: Центр надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Старосамбірського та Турківського районів, ДПСУ, УПФУ, здійснено перевірку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців.

11.11.2014 року винесена постанова про примусовий привід боржника через органи внутрішніх справ, яка на даний час не виконана.

Згідно відповіді ГУДМСУ у Львівській області боржник ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон ЕН №923275, виданий 16.05.2011 року органом №4690.

Заборгованість по виконавчому листу становить 82244,26 гривень, залишилась непогашеною, заходи щодо її погашення ним не вжито.

Просить вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та вїзду в Україну громадянина ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду та вирішити питання про вилучення у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії ЕН №923275, виданого 16.05.2011 року органом №4690.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своє подання підтримав та додатково суду пояснив, що більше нічого не може суду доповнити, ніж зазначено ним у поданні, всі дії, які ним вчинялися, а також докази, які підтверджують ці його дії, які ним вживалися на виконання виконавчих дій, долучені до подання. На пропозицію суду подати для огляду виконавче провадження державний виконавець відмовився, посилаючись на те, що всі документи, які знаходяться у виконавчому провадженні, надані суду.Також зазначив, що боржник перебуває за межами України, знаходиться в США, ніяких дій по сплаті боргу стягувану не вчиняє.

Розглянувши подання старшого державного виконавця, долучені до нього документи, заслухавши пояснення самого державного виконавця, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об»єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров»я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Відповідно до ст.11 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Отже, беручи до уваги вищевикладені норми Законів в тому числі і ст. 377-1 ЦПК України, заявник, тобто заступник начальника відділу ОСОБА_1, у зв»язку з ухиленням боржника від виконання рішення іншого органу, що перебуває на виконанні, вправі був звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до моменту фактичного виконання рішення, а не з поданням, яке має назву «про вирішення питання щодо обмеження виїзду за кордон та вилучення паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон особі, яка має невиконані зобовязання, покладені на неї рішеннями судів за ознаками п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» відносно громадянина ОСОБА_2 іпн. НОМЕР_1 - зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2», а вимога є зовсім іншою, а саме: просить - «про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та в»їзду в Україну гр. ОСОБА_2 іпн НОМЕР_1 … шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов»язань, покладених на нього рішенням суду.2.Вирішити питання про вилучення у гр.. ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон ЕН 923275 виданий 16052011 р. органом 4690…», ЦПК України не містить норми про віднесення до юрисдикції районного суду розгляду питання заборони в»їзду в Україну та процедуру розгляду такого питання судом. Крім цього, заявник повідомив суд, що йому відомо, що боржник перебуває за кордоном. Виникає питання, а як тоді державний виконавець буде вживати заходи на виконання судового рішення, якщо він просить тимчасово обмежити в»їзд боржника з США в Україну?.

З оглянутих та оголошених документів, які долучені до подання, відомо, що заступником начальника ВДВС14.01.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа за № 455/1203/13-ц, виданого 04.12.2013 року Старосамбірським районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 суму позики 79900.00 гривень, 3% річних в сумі 1530 гривень 13 копійок та судовий збір в сумі 814 гривень 13 копійок. В даній постанові зазначено, що боржник повинен її виконати в термін до 22.01.2014 року(а.с.6).

До подання долучений лист, з якого відомо, що державний виконавець надіслав боржнику дану постанову. Однак, документ, який би свідчив про те, що боржник отримав дану постанову, а відповідно, з нею ознайомлений, такого доказу суду не надано.

З метою з»ясування майнового стану в боржника державним виконавцем було проведено деякі виконавчі дії зроблені запити, відповідно отримані відповіді: у Центр надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Старосамбірського та Турківського районів, ДПСУ, УПФУ, здійснено перевірку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців. З»ясувалося, що у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, на обліку в ПФУ не числиться, доходів не отримує(а.с.7-14).

В судовому засіданні заступник начальника також пояснив, що він неодноразово надсилав повідомлення про виклик ОСОБА_2 у виконавчу службу, та 11.11.2014 року ним було винесено постанову про забезпечення Старосамбірським РВ ГУМВС України у Львівській області приводу боржника ОСОБА_2

Однак, державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження того, що такі повідомлення про виклик боржника йому надсилалися, а також, що він такі отримував, та що боржник на його виклики не з»являвся.

Відсутні будь-які докази на підтвердження того, що постанова про привід боржника надсилалася керівнику Старосамбірського РВ ГУМВС України для виконання, а також відсутні докази про хід виконання такої постанови, чи нагадування про виконання такої постанови.

Відповідно до положень ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього судовим рішенням, зобов'язань. Таким чином, наявність лише самого зобов'язання не наділяє ВДВС Старосамбірського РУЮ у Львівській області правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Факт ухилення боржника підтверджуватись сукупністю доказів, які були додані до подання. В поданні також відсутні докази, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення іншого органу. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Проте, як вбачається з матеріалів подання, заступником начальника не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням іншого органу та намагається виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності. Нічим не підтверджені слова заявника про те, що боржник відсутній в Україні та знаходиться в США.

Також в поданні не вказано реквізити виконавчого провадження, не обґрунтовано факт ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, які є обовязковими.

З огляду на наведене, проаналізувавши зміст та форму подання, яке не відповідає вимогам, які передбачені щодо змісту подання державного виконавця при зверненні до суду, в окремому розділі ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в»їзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, а також враховуючи, що зобов'язання за вказаним рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області про стягнення, вимагає особистого його виконання боржником, суд вважає, що заступником начальника при виконанні виконавчого провадження вчинені не всі можливі виконавчі дії, відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов»язань, а тому вжиття обраного державним виконавцем обмеження на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вищезазначеного виконавчого документа.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що в поданні заступника начальника ВДВС Старосамбірського РУЮ у Львівській області слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" п. 8 ст. 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України", ст.2, п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» ч.2 ст.10, ст.210, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції ОСОБА_1 про вирішення питання щодо обмеження виїзду за кордон та вилучення паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон особі, яка має невиконані зобовязання, покладені на неї рішеннями судів, відносно громадянина ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.Й.Ніточко