У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», третя особа: ЖРЕО-401 про зміну договору житлового найму та визнання членом сім'ї померлого наймача та за зустрічним позовом Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_4, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про виселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 22 грудня 1990 року його дядьком, ОСОБА_6 отримано ордер на квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, однак раніше у 2003 році він переїхав до вказаної квартири та проживав із ОСОБА_6 до дня його смерті, продовжує проживати і до цього часу.

Зазначає, що він допомагав померлому по господарству, сплачував рахунку за житлово-комунальні послуги, факт його проживання підтверджується свідками.

Враховуючи наведене просив визнати його членом сім'ї наймача - померлого ОСОБА_6, що проживав з ним однією сім'єю за його життя за адресою: АДРЕСА_1, заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо примусового порядку звільнення ним вказаної квартири, а також зобов'язати змінити договір найму житлового приміщення на нього.

У серпні 2014 року Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» звернулося до суду із зустрічним позовом про виселення ОСОБА_4 із займаної ним квартири.

В обґрунтування заявленого позову зазначило, що відповідач безпідставно користується спірним приміщенням та відмовляється звільнити його у добровільному порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій,справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із необґрунтованості та недоведеності заявлених позовних вимог.

Разом з тим, задовольняючи зустрічний позов, суди виходили з того, що ОСОБА_4 є тимчасовим мешканцем та проживав у спірній квартирі без достатніх на те правових підстав, а оплата житлово-комунальних послуг не дає права на отримання житлової площі.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова