Номер провадження: 22-ц/785/3168/15
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди», -

ВСТАНОВИЛА:

13.10.2014 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 1948,09 грн., у відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_2 за пошкоджений автомобіль страхову суму в розмірі 50000 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 15000 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 44164,31 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1142 грн., а всього 50306,31 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі посилались на те, що 03.07.2014 року о 02.50 годині, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Toyota-Lexus LX-470», державний номер НОМЕР_1, рухаючись в м. Одеса по вул. Рішельєвській виїхав на регульоване перехрестя з вул. В. Арнаутська на заборонене червоне світло світлофору, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, в наслідок чого позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, а також було пошкоджено даний автомобіль, який належить позивачу ОСОБА_2

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2014 року ОСОБА_3 було визнано винним в скоєнні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», яка була повідомлена про вказану ДТП.

Після ДТП позивач ОСОБА_1 був госпіталізований в КУ «Одеська міська клінічна лікарня №1», де знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділені до 11.07.2014 року. За час знаходження на стаціонарному лікуванні на обстеження, придбання лікарських препаратів ним затрачено 1948,09 грн. Крім матеріальних збитків йому також заподіяна моральна шкода, що виразилась у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних, моральних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з противоправними діями відповідача. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 15000 гривень.

Крім того, позивач ОСОБА_2, яка є власником пошкодженого автомобіля заподіяна матеріальна шкода, а саме: матеріальний збиток, заподіяний в наслідок ушкодження автомобіля в розмірі 89789,47 грн., витратити по проведенню експертизи в тому числі повідомлення відповідача про майбутній огляд і оцінку пошкодженого автомобіля в розмірі 831,96 грн., витрати за послуги евакуатора, який доставив автомобіль с місця пригоди на спецмайданчик та потім відвозив на автостоянку в розмірі 1400 грн. та послуги банка 10,80 грн., витрати за знаходження автомобіля на стоянці в розмірі 450 грн., витрати на знаходження автомобіля на спецмайданчику в розмірі 1632 грн. та послуги банка 19,58 грн., витрати за надання комп'ютерних послуг при підготовці документів на видачу автомобіля з спецмайданчика в розмірі 23,50 грн. та послуги банка 7 грн., загальна сума заподіяного матеріального збитку склала 94164,31 грн.

Також ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода, що виразилась в душевних стражданнях, пережитих в наслідок ДТП, вона дуже турбувалася за життя й здоров'я свого чоловіка ОСОБА_1, у зв'язку з чим у неї відбулося порушення нервової діяльності, був порушений нормальний спосіб життя всієї родини. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн.

Представник позивачів позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

Від відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» до суду надійшли заперечення на позов, згідно яких позов визнають частково.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2015 року позов задоволений частково, стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди за шкоду, заподіяну здоров'ю 1948,09 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 8000 грн.; стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, страхову суму в розмірі 50000 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 44164,31 грн., моральну шкоду 2000 грн. та судовий збір у розмірі 1142 грн., а всього 47306,31 грн.; зобов'язано ОСОБА_2 передати ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» автомобіль марки «Opel-Corsa", державний номер НОМЕР_2. В іншій частині позову відмовлено.

23.02.2015 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просять рішення районного суду скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог у розмірі страхового відшкодування в сумі 31930,49 грн., посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі.

03.07.2014 року о 02.50 годині, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем автомобілем марки «Toyota-Lexus LX-470», державний номер НОМЕР_1, рухаючись в м. Одеса по вул. Рішельєвській виїхав на регульоване перехрестя з вул. В. Арнаутська на заборонене червоне світло світлофору, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 є власником автомобілю марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до свідоцтва про шлюб 09.08.2014 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, після чого ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2».

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні ДТП, яка мала місце 03.07.2014 року та притягнуто його до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до полісу № АІ /1044478, строк дії якого з 30.04.2014 року до 29.04.2015 року. Відповідно до договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - 100000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50000 грн.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, забиття м'яких тканин голови, садна області лівого гомілковостопного суглоба, які згідно висновку судово-медичного обстеження № 1788 від 30.07.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Згідно витягу з історії хвороби № 9450 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділені КУ «Одеська міська клінічна лікарня № 1» з 03.07.2014 року до 11.07.2014 року.

Після виписки з КУ «Одеська міська клінічна лікарня №1» ОСОБА_1 продовжував лікування амбулаторно в поліклініці № 7 м. Одеси, про що свідчать записи в медичній картці амбулаторного хворого.

За час знаходження на стаціонарному лікуванні в КУ «ОМКЛ №1» на обстеження, придбання лікарських препаратів ОСОБА_1 затрачено 1948,09 грн., що підтверджується довідками медичних закладів, квитанціями, фіскальними чеками.

15.07.2014 року позивачі звернулися до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з повідомленнями (потерпілого) про подію що сталася 03.07.2014 року за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Toyota-Lexus LX-470», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Згідно висновку № 273/14 від 18.08.2014 року експертного автотоварознавчого дослідження ринкова вартість автомобіля марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_2 становить 89789,47 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 383153,92 грн., тому відновлювати транспортний засіб є економічно не доцільним. Отже, вартість матеріальної шкоди, що завдана власнику пошкодженого автомобілю, становить 89789,47 грн. ( том 1, а.с. 34-60).

Вказане експертне дослідження, всупереч доводів апелянта є повним, ясним, визначеним та конкретним, в ньому експертом досліджений пошкоджений автомобіль та надано вичерпні відповіді на порушенні перед ним питання, що відповідає вимогам Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2009 р. № 1335/1159, ст. 147 ЦПК України та роз'ясненням, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах».

Так, при дослідженні експертного висновку було з'ясовано додержання вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Висновки експерта узгоджуються з його дослідницькою частиною. В основу експертного висновку покладені факти, а не припущення. Експертний висновок є обгрунтованим та конкретним.

Вищевказане свідчить про те, що у висновку експертного автотоварознавчого дослідження додержавний принцип об'єктивності дослідження.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 78 від 19.08.2014 року ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) за проведення експертного дослідження сплачено 700 грн., а також на повідомлення відповідача ОСОБА_3 про огляд і оцінку пошкодженого автомобіля на його адресу були направлені телеграми, вартість яких склала 131,96 грн.

Після ДТП автомобіль марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_2, який належить позивачу ОСОБА_2, був встановлений на спецмайданчик. За послуги евакуатора, який доставив автомобіль с місця пригоди на спецмайданчик та потім відвозив автомобіль на автостоянку позивачем ОСОБА_2 було сплачено 1400 грн. та послуги банка в розмірі 10,80 грн., за знаходження автомобіля на стоянці позивачем було сплачено 450 грн., що підтверджується квитанціями № 90155286; № 90155288 від 05.08.2014 року, чеком від 05.08.2014 року та квитанцією № 124 від 02.09.2014 року.

Крім того, за час знаходження автомобіля на спецмайданчику позивачем ОСОБА_2 сплачено - 1632 грн. та послуги банка 19,58 грн., за надання комп'ютерних послуг при підготовці документів на видачу автомобіля з спецмайданчика - 23,50 грн. та послуги банка 7 грн., що підтверджується квитанціями № 90155282; № 90155283; № 90155284; № 90155285 від 05.08.2014 року.

Таким чином, ОСОБА_2, як власнику автомобілю марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_2 заподіяна матеріальна шкода в загальному розмірі 94164,31 грн.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон).

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.9.1 ст.9 Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 24 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів.

Статтею 28 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до полісу № АІ /1044478, страхова сума (ліміт відповідальності) ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - 100000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50000 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що з ПрАТ „Українська транспортна страхова компанія" на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди за шкоду, заподіяну здоров'ю слід стягнути 1948,09 грн., а також на користь позивача ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, страхову суму в розмірі 50000 грн.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як передбачено ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2014 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В зв'язку з цим відповідач ОСОБА_3, як особа, відповідальна за завдані ОСОБА_2 збитки, зобов'язана відшкодувати останній матеріальну шкоду в розмірі 44164,31 грн., яка не покрита розміром страхової виплати.

Крім майнової шкоди, позивачі просили стягнути з відповідача моральну шкоду на користь ОСОБА_1 в розмірі 15000 грн. та на користь ОСОБА_2 в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізувати, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивачу ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних, моральних стражданнях, у зв'язку з противоправними діями відповідача, був порушений звичний спосіб його життя.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що з урахуванням конкретних обставин справи та заподіяних моральних страждань, розмір моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 слід визначити в розмірі 8000 грн.

Позивачу ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_3 також було завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях, пережитих в наслідок ДТП, хвилюванням за життя чоловіка ОСОБА_1, також був порушений звичний спосіб її життя, у зв'язку з пошкодженням її автомобілю виникли великі складності сімейно-побутового характеру.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що з урахуванням конкретних обставин справи та заподіяних моральних страждань, розмір моральної шкоди слід визначити в розмірі 2000 грн., які стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України районний суд прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору у розмірі 1142 грн.

Одночасно, відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України оскільки відновлення автомобілю позивача є економічно не доцільним, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що вказаний автомобіль марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_2, підлягає передачі ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачами по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

Право на захист є складовою частиною самого суб'єктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивачів є доведеними та підтвердженими, у зв'язку з чим підлягаючими частковому задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

09.09.2015 року м. Одеса