У Х В А Л А

08 вересня 2015 року

Рівненській міській суд Рівненської області в складі головуючого судді Рогозіна С.В. при секретарі Якимчук І.В. з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним наказів та їх скасування

встановив:

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним наказів та їх скасування. Справа передана на розгляд судді Рогозіну С.В.

До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про відвід головуючого по справі судді Рогозіна С.В. з огляду на ті обставини, що суддя Рогозін С.В., з 1998 року по 2007 рік, працював в Рівненському обласному управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на посаді начальника юридичного відділу. Начальником Рівненського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», в той період часу, був ОСОБА_2 позивач по справі. Дані обставини відомі керівництву банку, який є відповідачем по справі. Вважає, що в послідуючому в сторін по справі можуть виникнути сумніви стосовно неупередженого ставлення до будь-якої із сторін.

В судовому засіданні представник позивача вимоги заяви про відвід судді підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Письмових пояснень стосовно заявленого відводу не подав.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу заяви позивача про відвід судді, суд прийшов до висновку, що в заяві не наведені передбачені ст. 20 ЦПК України підстави для відводу судді.

Однак, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне:

"Кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..."

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( № 3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду у справі «Білуха проти України» (заява № 33949 /02) від 09 листопада 2006 року встановлено, що відповідно до установленої практики Європейського Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об'єктивного критерію це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вище вказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein V.Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_3 проти Іспанії" (Castillo Algar v.Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку зясування обставин справи у справі і перевірки їх доказами. Заявляти відводи після цього дозволяється лише у випадках, коли про підстави відводу стало відомо після початку зясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Так, головуючий по справі дійсно з 1998 року по 2007 рік, працював в Рівненському обласному управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на посаді начальника юридичного відділу. Начальником Рівненського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», в той період часу, був ОСОБА_2 позивач по справі. Ці обставини можуть впливати на переконання (сумніви) сторін по справі стосовно обєктивного та неупередженого розгляду даної справи.

Тому, з врахуванням вище зазначеного рішення Європейського суду, а також з метою втілення довіри до суду громадськості у демократичному суспільстві та з метою попередження виникнення сумнівів щодо об'єктивності та неупередженості суду при винесені рішення, суд вважає за необхідне заявити самовідвід, який задоволити, а у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20, 23 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді - відмовити.

Самовідвід судді Рогозіна С.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним наказів та їх скасування - задовольнити.

Справу передати згідно ст. 11-1 ЦПК України на розгляд іншому судді.

Ухвала суду є остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду С.В.Рогозін