Справа № 370/2534/14-Ц
Головуючий у І інстанції Оберемко В. О.
Провадження № 22-ц/780/2084/15
Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

30 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод власнику у володінні, користуванні та розпорядженні власністю, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідач ОСОБА_3 без відома та згоди позивача, у її відсутність незаконно зайняв для власного користування одну з кімнат (21,7 кв.м.) належного їй на праві власності будинку по вул. Першого Травня 33. с. Борівка Макарівського району Київської області, придбаного на підставі договору купівлі продажу №6 від 17.04.1990 року, куди завіз інструменти, деталі, матеріали, влаштував у будинку технічну майстерню. Крім того, із належного їй домоволодіння безпідставно зникли матеріальні цінності, велика кількість цегли, 70 штук металевих скоб, двигун до стругального станка, а в червні 2014 року 0,5 тонни металевої арматури, в звязку з чим вона з чоловіком зверталася до правоохоронних органів. На неодноразові пропозиції позивача щодо виселення з належного їй на праві власності домоволодіння відповідач не реагує, як наслідок, своїми діями спричинив позивачу матеріальних та моральних збитків. У звязку з цим позивач просив зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженням домоволодінням, шляхом звільнення приміщень житлового будинку та надвірних будівель від речей відповідача.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що неправомірні дії ОСОБА_3 та факт створення ним перешкод власнику будинку у користуванні, підтверджується письмовими доказами такими, як висновок про результати перевірки органами міліції від 27.06.2013 року та висновком органу міліції від 09.07.2014 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позовна вимога про усунення перешкод у користуванні домоволодінням не підлягає задоволенню у звязку з не доведеністю. В свою чергу, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягає, оскільки є похідною від основної позовної вимоги в задоволенні якої відмовлено.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності є непорушним.

Встановлено, що позивачу Гамрецькій Г.Я. відповідно до договору купівлі-продажу (р.№6) від 17.04.1990 на праві власності належить житловий будинок №33 по вулиці Першого Травня в с. Борівка Макарівського району Київської області (а.с.6 -7)

Відповідно до свідоцтва про право власності (а.с.13), індексний номер:17017409 від 29.01.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.16, 16 зворот) земельна ділянка площею 0,0782 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Першого Травня 33 с. Борівка Макарівського району Київської області належить ОСОБА_2

Відповідно до висновку Макарівського РУГУ МВС від 27.06.2013 року (а.с.18) про результати звернення гр. ОСОБА_4 (від 18.06.2014 року) щодо самовільного захвату половини будинку в с.Борівка по вул. першого Травня 33, з врахуванням того, що матеріали перевірки не містять даних, які вказують на ознаки кримінального правопорушення перевірку по повідомленню вважати закінченою. Також встановлено, що ОСОБА_4 має дачний будинок в с. Борівка вул. 1- Травня 33 на що в нього є відповідні документи. Так його родич ОСОБА_5 самовільно без дозволу почав проживати в його половині будинку. На що належних прав та документів не має.

Відповідно до висновку від 27.06.2013 року (а.с.18) про результати звернення гр. ОСОБА_4 (від 18.06.2014 року) щодо самовільного захвату половини будинку в с.Борівка по вул. першого Травня 33 зазначено прізвище імя та по батькові особи, яка це здійснила, як ОСОБА_5.

Відповідно до висновку Макарівського РУГУ МВС від 09.07.2014 року (а.с.19) за заявою ОСОБА_4 від 04.07.20104 року встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 звертався до працівників Макарівського РВ за фактом зникнення його цінних речей, та щодо неправомірних дій ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_6 (син позивача) підтвердив викладене в позові ОСОБА_2, зазначив «викладене в позові підтримую», проте, на запитання суду «коли ви останній раз були в будинку за адресою с.Борівка вул. Першого Травня 33», відповів, «приблизно 2 роки назад», що фактично спростовує його покази.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в своїй сукупності пояснили та підтвердили, що відповідач по справі ОСОБА_3 в житловому будинку за адресою с.Борівка вул. Першого Травня 33 жодних кімнат не займав, склад та майстерню не облаштовував, його там взагалі не бачили значний проміжок часу, поскільки проживає за іншою адресою.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта пояснив, що він не знає які речі відповідача перебувають в будинку та надвірних будівлях позивача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позовна вимога про усунення перешкод у користуванні домоволодінням не доведена. В свою чергу, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягає, оскільки є похідною від основної позовної вимоги в задоволенні якої відмовлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги висновок про результати перевірки органами міліції від 27.06.2013 року та висновок органу міліції від 09.07.2014 року не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в зазначених висновках встановлений факт користування відповідачем майном позивача, разом з цим позивач вимог про усунення перешкод у користування власністю шляхом виселення не заявляє, натомість просить звільнити власність від речей відповідача при цьому не зазначає назву цих речей та їх родових ознак.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: