Справа № 760/2902/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Фартушина Юлія Анатоліївна, ОСОБА_3 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, визнання бездіяльності неправомірною,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 липня 2000 року з ОСОБА_3 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку з 14 липня 2000 року на утримання дитини.

З березня 2003 року боржник аліменти на утримання сина не сплачує та відповідно до довідки-рахунку ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 24 січня 2014 року сума заборгованості складає 74131 гривню 38 копійок.

05 лютого 2015 року на її адресу надійшла постанова ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 04 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження, не дивлячись на наявність заборгованості за виконавчим документом.

Вважає постанову незаконною та такою, що порушує її права. Зазначає, що частиною 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначене місце проведення виконавчих дій, при цьому право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії, належить стягувачу.

Боржник ОСОБА_3 з моменту прийняття виконавчого документа до виконання та на даний час зареєстрований та проживає в Солом'янському районі м. Києва, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною. Для виконання рішення суду та стягнення аліментів на утримання дитини фактично ніяких дій вчинено не було, тому така бездіяльність державного виконавця є неправомірною.

Просить суд скасувати постанову державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження від 04 грудня 2014 року; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2015 року ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року скасовано, скаргу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали подану скаргу та просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, їх неявка розгляду скарги не перешкоджає.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17 серпня 2009 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 14263806 на підставі виконавчого листа № 2-1740, виданого 11 серпня 2009 року Солом'янським районним судом м. Києва на виконання рішення від 22 липня 2000 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів (а.с. 45).

Відповідно до довідки-рахунку ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 24 січня 2014 року сума заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів складає 74131 гривню 38 копійок (а.с. 25-26).

04 грудня 2014 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 23).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Підставою для закриття виконавчого провадження була відповідь Пенсійного фонду України, згідно якої боржник ОСОБА_3 працює в «Кайрос Керама» за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 41-а, кім. 40, що територіально відноситься до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві (а.с. 23).

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Вбачається, що стягувач обрала місце вчинення виконавчих дій за місцем проживання боржника, що зареєстроване в Солом'янському районі м. Києва.

Частиною 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Державний виконавець встановив місце роботи боржника, яке територіально віднесено до Печерського району м. Києва, проте зазначена обставина не підставою для направлення виконавчого документа до іншого відділу державної виконавчої служби, оскільки місце проживання боржника відоме і саме за ним стягувач обрала місце вчинення виконавчих дій.

З матеріалів виконавчого провадження, наданих суду не вбачається, що державним виконавцем встановлено майно боржника, на яке можна звернути стягнення, і це майно знаходиться на території іншого відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин, оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону та обмежує права ОСОБА_1

Скаржник також просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до довідки-рахунку ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 24 січня 2014 року сума заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів складає 74131 гривню 38 копійок (а.с. 25-26).

Відповідно до вимог п. 7.22. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Пунктом 7.2. Інструкції передбачено, що при виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують три мінімальні розміри заробітної плати, державний виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Разом з тим, у матеріалах виконавчого провадження не міститься та не було надано в судовому засіданні належних доказів на підтвердження вчинення дій щодо стягнення заборгованості з боржника. Також відсутні й дані про належну перевірку майнового стану боржника, про вихід державного виконавця за місцем його проживання, про звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника з метою виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 57-60, 209, 212-214, 221, 383-386 ЦПК України, статтями 20, 49, 82 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Фартушина Юлія Анатоліївна, ОСОБА_3 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, визнання бездіяльності неправомірною задовольнити.

Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Фартушину Юлію Анатоліївну вжити дій щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 04 грудня 2014 року у виконавчому провадженні № 14263806.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Фартушиної Юлії Анатоліївни щодо неналежного вчинення виконавчих дій по стягненню коштів з боржника у виконавчому провадженні № 14263806.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: