Справа № 369/9591/14 Головуючий у І інстанції Волчок А. Я.
Провадження № 22-ц/780/469/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб
Категорія 58 14.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній Д.О., Поліщука М.А.

за участі секретаря Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом посилаючись на те, що його дружині ОСОБА_2 який належить на праві власності приватний (дачний) будинок, АДРЕСА_1.

Відповідач, згідно договору про користування електроенергією №200824225 від 01 жовтня 2001 року, є постачальником електричної енергії до вказаного будинку.

Працівники ПАТ «Київобленерго» Обухівського РП безпідставно нарахували борг за електроенергію та 12 листопада 2013 року від'єднали від електропостачання зазначений дачний будинок. Будинок був підключений до енергопостачання лише о 17-й годині 14 листопада 2013 року після неодноразових звернень позивача до відповідача. Саме 14 листопада 2013 року позивач погано себе почував і вночі потрапив до лікарні з діагнозом гострий гангренозний апендицит.

Обгрунтовуючи заподіяння відповідачем матеріальної і моральної шкоди позивач посилався на те, що відповідач постійно нараховував позивачу неіснуючий борг, зайві кіловати, внаслідок чого позивач змушений був відстоювати свої права, нервувати, сперечатися.

Позивач вважає, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача по відключення будинку від енергопостачання у нього погіршився стан здоров'я.

Позивач тривалий час перебував на лікарняному, проходив чисельні медичні огляди, у зв'язку з чим він зазнав значних матеріальних витрат.

Враховуючи викладене позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 1136 грн. 54 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи і є аналогічними доводам позовної заяви.

Позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що власником будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 29 березня 2013 року

З 01 серпня 1971 року позивач та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Між ОСОБА_2 та ПАТ «Київобленерго» укладено 01 жовтня 2001 року договір про користування електричною енергією, згідно умов якого електропостачальник постачає електричну енергію відповідно до умов цього договору та ІІІ категорії надійності струмоприймачів споживача, а споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати за спожиту електричну енергію.

12 листопада 2013 року відповідачем було відключено електропостачання, у зв'язку із несплатою заборгованості за спожиту електроенергію. Сума боргу становить 1628 грн. 57 коп.

14 листопада 2013 року електропостачання було відновлено, оскільки працівниками ПАТ «Київоблгаз» було невірно вказано показники лічильника та що призвело до нарахування невірної суми боргу.

Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що неправомірні дії відповідача призвели до погіршення його стану здоров'я, що в свою чергу призвело до значних матеріальних затрат та заподіянню моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду, враховуюче наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно перебував на лікуванні, однак це не доводить того, що загострення хвороби відбулося саме у зв'язку з відключенням відповідачем будинку від електропостачання.

Матеріали справи не містять достатніх і допустимих доказів того, що захворювання позивача знаходиться у причино-наслідковому зв»язку із неправомірними діями відповідача щодо відключення будинку від електропостачання. Тому у суду першої інстанції не було підстав задовольняти позов в частині відшкодування матеріальної шкоди .

Положеннями ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також при розгляді спорів пов'язаних з відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди суди повинні враховувати роз'яснення Верховного Суду України, що містяться в Постанові Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року.

Відповідно до п. 3 цієї Постанови Пленуму під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як вбачається з роз'яснень п. 5 Постанови Пленуму, то до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, в даному випадку, оскільки не встановлений причинний зв'язок між діями відповідача і захворюванням позивача, і заподіянням внаслідок цього позивачу моральної шкоди, наявність якого є обов'язковою умовою при відшкодуванні моральної (немайнової) шкоди, підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції також не мав.

Тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в рішенні суду.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді