Справа № 744/1218/14 Провадження № 22-ц/795/90/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Гнип О. І. Доповідач - Шарапова О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Євстафіїва О.К., Шитченко Н.В.
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2014 року по справі за позовом прокурора Семенівського району Чернігівської області в інтересах держави в особі комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди у порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2014 року прокурор Семенівського району Чернігівської області в інтересах комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просить стягнути з відповідача на користь лікувального закладу 150 000 грн. 00 коп. на відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що засновником КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня» є Семенівська районна рада Чернігівської області, а фінансування лікувального закладу здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету. Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року, який набрав законної сили 19 червня 2013 року, відповідач був засуджений за ч. 2 ст. 140 Кримінального кодексу України; цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був задоволений частково та з КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня» на користь кожного із потерпілих у відшкодування моральної шкоди було стягнуто по 150 000 грн. КЛПЗ « Семенівська центральна районна лікарня» на відшкодування моральної шкоди перерахувала 150 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_7, що підтверджується копіями меморіальних ордерів. Відшкодування моральної шкоди виникло у результаті скоєння працівником лікарні - ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України, а тому завдана шкода підлягає відшкодуванню в порядку регресу.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2014 року позовні вимоги задоволені повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що на момент коли стався нещасний випадок, він перебував у трудових відносинах з КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня», а тому до правовідносин, що виникли , мають застосовуватися приписи трудового законодавства, а не ст.. 1191 ЦК України. Апелянт вказує на те, що строк позовної давності минув 11 липня 2013 року, оскільки згідно наказу № 159 від 11 липня 2012 року Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації позивач виявив заподіяну ним шкоду. Апелянт зазначає, що при визначенні розміру шкоди судом не було враховано неналежну організацію роботи в КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня». Апелянт вказує на те, що вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року судом не встановлено корисливої мети в його діях. Апелянт зазначає, що прокурор не мав законних підстав звертатися до суду в інтересах комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня», оскільки лікувальний заклад не є державним підприємством, а являється комунальним закладом, частину приміщень здає в оренду і з аналогічним позовом КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня» звертався самостійно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що з 04 серпня 1997 року по 05 липня 2013 року ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня», де обіймав посаду та виконував обов'язки лікаря-педіатра дільничного дільниці № 1.

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року, який набрав законної сили 19 червня 2013 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права займатися лікарською діяльністю на строк 2 роки.; цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволений частково та стягнуто з КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_8 та на ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, по 150 000 грн. кожному; стягнуто з КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_7 на відшкодування завданої злочином майнової шкоди 4 850 грн.

Згідно трьох меморіальних ордерів на суму 7 580 грн. 46 коп. від 21 травня 2014 року, на суму 62 419 гр. 54 коп. від 21 травня 2014 року, на суму 80 000 грн. 00 коп. від 27 травня 2014 року з рахунків КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня» списані кошти загальною сумою 150 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, для зарахування на картрахунок ОСОБА_7

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що діяннями відповідача, які переслідуються у кримінальному порядку, заподіяна шкода позивачеві, а тому з відповідача на користь позивача в порядку регресу слід стягнути заподіяну шкоду у повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який в цілому відповідає приписам законодавства.

Доводи апелянта про те, що строк позовної давності минув 11 липня 2013 року, оскільки згідно наказу № 159 від 11 липня 2012 року Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації позивач виявив заподіяну ним шкоду, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки КЛПЗ «Семенівська цетральна районна лікарня» проведене відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 21 травня 2014 року та 27 травня 2014 року, і саме з цих дат розпочинає перебіг строк для пред»явлення регресного позову.

Доводи апелянта про те, що при визначенні розміру шкоди судом не було враховано неналежну організацію роботи в КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня», апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вироком Семенівського районного суду від від 18 квітня 2013 року, який набрав законної сили 19 червня 2013 року, встановлено, що саме ОСОБА_6 неналежним чином виконував свої професійні обов»язки, що спричинило смерть неповнолітнього.

Доводи апелянта про те, що прокурор не мав законних підстав звертатися до суду в інтересах комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня», оскільки лікувальний заклад не є державним підприємством, а являється комунальним закладом, частину приміщень здає в оренду, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи є довільним тлумаченням правових норм, а фінансування позивача здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Доводи апелянта про те, що вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року не встановлено корисливої мети в його діях не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки розмір шкоди, яка підлягає відшкодування в порядку регресу, визначений вірно і підстави для його зменшення відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення, яке в цілому відповідає приписам законодавства.

При зверненні з апеляційної скаргою відповідачем сплачений судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп., а підлягає сплаті судовий збір в сумі 750 грн., а тому з ОСОБА_6 на користь державного бюджету м. Чернігова підлягає стягненню судовий збір в сумі 628 грн. 20 коп.

Керуючись ст.. ст.. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Семенівського районного суду від 17 листопада 2014 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь державного бюджету м. Чернігова судовий збір в сумі 628 грн. 20 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: