У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ‒ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором № 005-Р/004694, укладеним 21 травня 2008 року між сторонами, за умовами якого банк відкрив клієнту (відповідачу) картковий рахунок та надав міжнародну платіжну картку № VISA CLAS DT № НОМЕР_1 строком на 2 роки та строк її дії закінчується зі спливом місяця та року зазначеного на картці. 29 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Фінанси та Кредит») та відповідачем укладено договір про відкриття кредитної лінії №КЛ1905/08, відповідно до умов якого останньому було відкрито під зазначену вище БПК VISA CLAS DT № НОМЕР_1 кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 15 тис. грн зі сплатою процентів за використання кредитними ресурсами в розмірі 21% річних з кінцевим терміном повернення в строк до 21 травня 2010 року. В зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитним договором, станом на 07 квітня 2014 року за останнім перед кредитором виникла заборгованість в розмірі 133 688,65 грн, яка складається з простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором в сумі 14 983,65 грн, нарахованих процентів по заборгованості за кредитним договором в сумі 14 582,83 грн, нарахованих процентів по простроченій (несанкціонованій) заборгованості в сумі 104 122,17 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні з даним позовом. Водночас, позивачем не було надано належних та допустимих доказів вчинення саме боржником платежів у листопаді 2012, грудні 2012, січні 2013 року, які б свідчили про переривання строку позовної давності.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 21 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 було укладено договір № 005-Р/004694, за умовами якого банк відкрив клієнту (відповідачу) картковий рахунок та надав міжнародну платіжну картку № VISA CLAS DT № НОМЕР_1 строком на 2 роки та строк її дії закінчується зі спливом місяця та року зазначеного на картці (а.с. 3-7).

Відповідно до п. 4.1.6 договору, клієнт зобов'язаний, виписку по картрахунку за минулий розрахунковий період особисто отримувати в банку щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця, якщо інший строк отримання виписки у банку не передбачений окремим договором між банком та клієнтом про відкриття кредитної лінії із встановленням кредитного ліміту (ліміту овердрафту) на карту. В разі неотримання клієнтом виписки на нього покладаються ризики та втрати пов'язані з неможливістю встановити спірні суми за рахунок інших членів та учасників платіжних систем (а.с. 4).

Пунктом 7.1.7 договору передбачено, що клієнт зобов'язується перевіряти правильність відображення по виписці по картрахунку усіх операцій та в разі незгоди з залишком коштів на картрахунку або іншими відомостями, зазначеними у виписці, письмово повідомляти про це у банк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним. Якщо банк у встановлені строки не отримує відповідне повідомлення від клієнта виписка вважається підтвердженою клієнтом.

29 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем укладено договір про відкриття кредитної лінії №КЛ1905/08, відповідно до умов якого останньому було відкрито під зазначену вище БПК VISA CLAS DT № НОМЕР_1 кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 15 тис. грн зі сплатою процентів за використання кредитними ресурсами в розмірі 21% річних з кінцевим терміном повернення в строк до 21 травня 2010 року (а.с. 8-9).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок як позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

В зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитним договором, станом на 07 квітня 2014 року останнім допущено заборгованість в розмірі 133 688,65 грн, яка складається з простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором в сумі 14 983,65 грн, нарахованих процентів по заборгованості за кредитним договором в сумі 14 582,83 грн, нарахованих процентів по простроченій (несанкціонованій) заборгованості в сумі 104 122,17 грн.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції у порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не надав належної оцінки наявним у справі доказам у їх сукупності, не встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, не перевірив наданий позивачем розрахунок зі змісту якого вбачається, що з метою погашення заборгованості за кредитним договором, а саме у листопаді 2012 року у розмірі 2 500 грн, у грудні 2012 року у розмірі 500 грн, у січні 2013 року у розмірі 800 грн по рахунку відповідача вчинялись дії щодо зарахування грошових коштів, що може свідчити про переривання строку позовної давності, взявши до уваги лише заяву відповідача про застосування таких строків та відмовивши у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строків позовної давності, фактично позбавивши останнього на захист свого порушеного права.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, в порушення вимог ст.ст. 303, 305 ЦПК України, перевіривши доводи апеляційної скарги, піддав критиці наданий позивачем розрахунок наявної за відповідачем заборгованості за кредитним договором, виписку з рахунку відповідача, засвідчену належним чином, зауваживши що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що такі кошти вносились безпосередньо позивачем або уповноваженою ним особою, передчасно поклавши тягар доказування в цій частині лише на позивача.

Судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що 30 жовтня 2012 року відповідач особисто звертався із заявою до позивача про надання копії кредитного договору (а.с. 96). Крім того, апеляційним судом не перевірено виконання зобов'язань боржником за договором № 005-Р/004694 (п. 4.1.6), зокрема, щодо отримання ним виписки по картрахунку за минулий розрахунковий період.

Пунктом 8.5 договору передбачено, що клієнт несе відповідальність за всіма операціями, вчиненими за його картрахунком, в тому числі, за операціями, які не потребують авторизації, якщо вони не були оспорені за минуванням строку, зазначеного у п. 7.1.7 даного договору.

Відповідно до п. 5.1 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 травня 2003 року № 189, банк відповідно до законодавства України зобов'язаний ідентифікувати та здійснювати вивчення фінансової діяльності: клієнтів, які встановлюють ділові відносини з банком (відкривають рахунки, укладають договори); клієнтів, які здійснюють фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу; клієнтів, які здійснюють фінансові операції з готівкою без відкриття рахунку на суму, що дорівнює або перевищує 150 000 гривень, або на суму, еквівалентну зазначеній сумі в іноземній валюті. Банк відповідно до законодавства України зобов'язаний ідентифікувати також осіб, які діють від імені зазначених у цьому пункті клієнтів (далі - довірена особа), та осіб, від імені або за дорученням чи в інтересах яких проводиться фінансова операція.

З урахуванням зазначених положень, апеляційний суд також не надав належної оцінки, що банк не був зобов'язаний ідентифікувати особу платника в разі внесення грошових коштів на відповідний рахунок з метою погашення кредитної заборгованості.

Разом з цим, апеляційним судом залишено поза увагою положення договору, якими визначено зобов'язання та права клієнта, зокрема, пункт 7.1.7 договору, яким передбачено, що клієнт зобов'язується перевіряти правильність відображення по виписці по картрахунку усіх операцій та в разі незгоди з залишком коштів на картрахунку або іншими відомостями, зазначеними у виписці, письмово повідомляти про це у банк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним. Якщо банк у встановлені строки не отримує відповідне повідомлення від клієнта виписка вважається підтвердженою клієнтом.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук