АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6330/15 Головуючий 1 інстанції Нев'ядомський Д.В.
Справа № 640/7618/15-ц Доповідач: Коваленко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коваленко І.П.,

суддів - Пшенічної Л.В., Коровіна С.Г.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, інфляційних втрат та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, інфляційних втрат та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 13.10.1988 року вона була прийнята на роботу електромонтером зв'язку в Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань.

З 20.10.2014 року у зв'язку зі скороченням штату працівників служби експлуатації була переведена на посаду контролера контрольно-пропускного пункту охоронної служби за наказом № 129-к від 20.10.2014 року,табельний № 44055.

За наказом голови правління-директора ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» №32-к від 6 квітня 2015 року була звільнена за ст. 40 п.1 КЗпП України (за скорочення штату працівників).

Проте, за період з серпня 2013 року по січень 2014 року включно, та з вересня 2014 року по квітень 2015 року, та з моменту звільнення 6 квітня 2015 р. заробітна плата та повний розрахунок не виплачувалась. Таким чином, просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату із вихідною допомогою в розмірі 28484 гривні, а також суму компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку подень фактичного розрахунку з урахуванням середньоденної зарплати у сумі 81 (вісімдесят одна) гривня 31 коп. та кількості робочих днів (згідно ст. 50 КЗпП України) п'ятиденного робочого тижня за відрахуванням державних святкових днів на протязі всього терміну затримки (з дня звільнення з роботи 06.04.2015р.-) до дати остаточного розрахунку; суму компенсації втрати частини зарплати у зв'язку із затримкою термінів її виплати (інфляційні втрати).

У розмірі 13317 (тринадцять тис. триста сімнадцять) грн. 63 коп.; моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 1090 гривень та витрат за послуги Головного Управління статистики у Харківської області - 29,02 гривні.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечували частково, а саме в частині стягнення моральної шкоди та інфляційних витрат, а також витрат на правову допомогу.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволений частково .

Стягнуто з ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь ОСОБА_1 заборгованість за заробітною платою в розмірі 28484 грн., компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4146,81 гривень, інфляційні витрати за січень, лютий, березень 2015 року в розмірі 1239,57 гривень, моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, а всього 36870,38 гривні.

В решті позовних вимог - відмовлено .

Стягнуто з ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1090 гривень та за послуги Головного Управління статистики у Харківської області - 29,02 гривні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити і стягнути на її користь інфляційні втрати в сумі 13317,63 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн., посилаючись на те, що судом безпідставно не були взяті до уваги надані нею докази та пояснення в цій частині позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692) компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

За наявності зазначених умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Звертаючись із даним позовом про стягнення інфляційних втрат в сумі 13317,63 грн. позивачкою певний розрахунок, передбачений вищезазначеним Положенням, не наданий.

Позивачкою в уточненій позовній заяві лише перелічені періоди, за які вона просить стягнути цю суму та зазначена загальна сума13317,63 грн.

При цьому із довідки Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» від 02.06.2015 року в загальну суму заборгованості увійшла і вихідна допомога. (а.с28).

В рішенні суду також зазначено: інфляційні витрати за січень, лютий, березень 2015 року в розмірі 1239,57 гривень.

Отже, в чому саме полягають позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині позову визначити неможна.

Оскільки у апеляційного суду відсутні повноваження щодо направлення справи на новий розгляд, колегія суддів вважає за можливе відмовити позивачці в цій частині позову.

Що стосується рішення суду в частині стягнення моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення цих позовних вимог частково та визначив розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн. відповідно до вимог ст..237-1 КЗпП України та п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року в частині стягнення інфляційних витрат за січень, лютий, березень 2015 року в розмірі 1239,57 гривень скасувати і в позові в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -