01.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/4124/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання та про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання та про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13 жовтня 1995 року. Загальна площа квартири складає 39,0 кв.м., житлова площа 25,5 кв.м., що складається з: кімнати 1 площею 16,3 кв.м., кімнати 2 площею 9,2 кв.м., кухні площею 6,0 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридора площею 4,2 кв.м. На даний час в квартирі зареєстровані та проживають позивач, її донька ОСОБА_3, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (онук позивача та син ОСОБА_2В.) та зареєстрований 18 січня 2007 року ОСОБА_2 (онук позивача та син ОСОБА_2В.), який в зазначеній квартирі не проживає з 20 квітня 2014 року. Так, 20 квітня 2014 року ОСОБА_2 пояснив, що не бажає в подальшому проживати разом з позивачем та ОСОБА_3 в зазначеній квартирі, та на проживання в неї на даний час та в майбутньому не претендує, пішовши з квартири добровільно. Тому, з 20 квітня 2014 року і по даний час в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає і його речей в даній квартирі не має. До цього часу добровільно з реєстрації місця проживання відповідач не знявся. Крім того, будучи пенсіонером, позивач змушена нести матеріальні витрати, а саме повністю оплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги в тому числі і за ОСОБА_2 та у звязку з тим, що останній зареєстрований у зазначеній квартирі, позивач не може оформити субсидію. На підставі вищевикладеного, позивач просить усунути перешкоди у користуванні квартирою №80 в будинку №24 по вул. Коробова в м. Дніпропетровську шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом квартирою №80 в будинку №24 по вул. Коробова в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань від нього до суду не надходило.
Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - у судове засідання не зявився, про розгляд справи були повідомлені належним чином.
В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не зявилася. Про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.1995 року, посвідченого ОСОБА_5 державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 купила в АДРЕСА_2. Зазначена квартира знаходиться в жилому будинку та складається з: І Коридор, 2- кухня, 5 - уборна, 6 ванная, 3,4 жилі кімнати площею 25,5 кв.м., загальною площею 39,0 кв.м. (а.с.10).
Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ №342790, виданого 30 червня 1973 року, матірю ОСОБА_6 є ОСОБА_1 (а.с.18).
Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії ІІ-АБ №467075, ОСОБА_6 змінила прізвище на «Ларіонова»(а.с.19).
Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АП №035139, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).
Станом на день розгляду справи, за адресою АДРЕСА_3 у м. Дніпропетровську зареєстрованими значаться: ОСОБА_1 власник квартири, ОСОБА_3 - дочка власника квартири, ОСОБА_4 внук власника квартири та ОСОБА_2 внук власника квартири, який зареєстрований в зазначеній квартирі, однак фактично в ній проживає, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №18 від 18.05.2015 року (а.с.14).
В судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі АДРЕСА_4 не проживає з 20 квітня 2014 року, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідків, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Також, даний факт підтверджується актом обстеження квартири АДРЕСА_4 від 06.06.2015 року за підписом голови ЖБК №215 ОСОБА_9 та представником ЖБК №215 ОСОБА_7 (а.с.15).
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю
За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в квартирі АДРЕСА_4 порушує право позивача, як власника, оскільки відповідач за зазначеною адресою не проживає з 20 квітня 2014 року і його речей в квартирі не має, тому суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню та ОСОБА_2 необхідно визнати втратившим право користування житлом-квартирою №80 в будинку №24 по вул. Коробова в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття останнього з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 15-16, 317, 319, 321, 391, Цивільного кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання та про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України втратившим право користування житлом-квартирою №80 в будинку №24 по вул. Коробова в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.Г. Остапенко