ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/6774/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1;

відповідач не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Дарницького РУГУ МВС України у м. Києві про скасування постанови та зняття арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Дарницького РУГУ МВС України у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про скасування постанови та зняття арешту з майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 червня 2007 року постановою старшого слідчого СВ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві капітаном міліції Рябовол Ю.П., під час розгляду кримінальної справи №52-1788, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_4

Згідно виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Луганська 12 червня 2007 року, визнано дійсним укладений 18.11.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та визнано право власності за позивачем на вказане майно. В подальшому, рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 27 січня 2010 року, яке набрало законної сили, встановлено факт права власності ОСОБА_2 на дану квартиру.

Посилаючись на те, що попередній власник та він не є підозрюваними чи обвинуваченими по даній кримінальній справі, а квартира, на яку накладено арешт, належить ОСОБА_2 на праві власності, позивач стверджує, що накладений арешт порушує його права, як власника, володіти, користуватися та розпоряджатися свої майном, зокрема у нього відсутня можливість здійснити реєстрацію даної квартири, відтак просить скасувати постанову капітана міліції Рябовол Ю.П. про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 від 13.06.2007 року та зняти даний арешт.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважала їх обґрунтованими та просила суд їх задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак його представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, надав копію постанови про скасування постанови про накладення арешту на майно від 27 серпня 2015 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 червня 2007 року постановою старшого слідчого СВ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві капітаном міліції Рябовол Ю.П., під час розгляду кримінальної справи №52-1788 порушеної по факту шахрайства за ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_4

Водночас, згідно виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Луганська 12 червня 2007 року, визнано дійсним укладений 18.11.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та визнано право власності за позивачем на вказане майно, а у подальшому, рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 27 січня 2010 року, яке набрало законної сили, встановлено факт права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, на час розгляду даної справи позивач є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що накладений відповідачем арешт порушує права позивача, як власника спірної квартири та унеможливлює здійснення ним державної реєстрації прав на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку ОСОБА_6 набув на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що постановою начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві підполковником міліції Деревянко С.М. від 27 серпня 2015 року скасовано постанову старшого слідчого СВ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві капітана міліції Рябовола Ю.П. від 13.06.2007 року по кримінальній справі №52-1788 про накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, та супровідним листом направлено її до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві для виконання.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема те, що оспорювана позивачем постанова про накладення арешту на належне йому на праві власності майно від 13.06.2007 року скасована, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись стст. 11, 88, 212, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.