Справа № 202/6658/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 вересня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Галаган А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 у якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на його користь 143426,00 грн. в якості грошової компенсації 2/3 частки вартості спільного майна -автомобіля НОМЕР_1. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування зазначених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час шлюбу було придбано рухоме майно спірний автомобіль НОМЕР_1.

Відповідно до інформації наданої УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області станом на 18.08.2014 р. згідно з компютерною базою даних АІС «Дніпро ДАІ» та НАІС ДДАІ, автомобіль Тойота RAV 4, VIN №JTMBH31V606035085, днз АЕ 4224 BE 23.05.2007 р. був зареєстрований на гр. ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунка ЄГП179360». Таким чином, враховуючи, що автомобіль було придбано ними у шлюбі, то цей транспортний засіб є об'єктом спільної сумісної власності та підлягає поділу.

Крім того, з інформації, отриманої з УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області йому стало відомо, що 16.01.2013 року відповідач без його згоди зняла транспортний засіб з обліку для подальшої його реалізації. 19.01.2013 року вказаний транспортний засіб був проданий третій особі та зареєстрований за гр. ОСОБА_3.

Відповідно до звіту про оцінку КТЗ ринкова вартість спірного автомобіля станом на 01.2013 року становить 215140,00 грн.

Зважаючи на той факт, що транспортний засіб, придбаний за час шлюбу, був реалізований без його згоди, як співвласника, відповідно ? частка його вартості, яка становить 107 570,00 грн., згідно ст. 71 Сімейного кодексу України має бути стягнута з відповідача на його користь, як його гарантована частка в праві спільного сумісного майна подружжя.

Крім того, їхня з відповідачкою спільна дитина після розлучення батьків проживає разом з ним у м. Дніпропетровську та повністю перебуває лише на його утриманні. Мати в утриманні та вихованні дитини участі не бере, життям дитини не цікавиться, оскільки створила нову сімю.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до частини 2 статті 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Протягом всього сімейного життя про матеріальне забезпечення членів родини дбав лише він, тягар утримання спільного сина і сьогодні лежить на ньому, а відповідач не тільки не бере участі у вихованні та утриманні дитини, а й приховувала та таємно від нього та дитини реалізувала автомобіль, який є спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

З огляду на вказане, беручи до уваги інтереси дитини, він вважає можливим просити суд відступити від принципу рівності часток подружжя при поділі майна, та стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію 2/3 часток вартості майна - автомобіля Тойота RAV 4, VIN №JTMBH31V606035085, державний номерний знак AE 4224 BE, що складає 143 426,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 не визнала позовні вимоги ОСОБА_1 та у первісному позові просила відмовити у повному обсязі, і предявила до ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву у якій, уточнивши позовні вимоги, просить суд поділити майно набуте подружжям за час шлюбу виділивши ОСОБА_1 причеп EZWV 1000, н/з НОМЕР_2, сірого кольору, стягнувши з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію в розмірі 2500,00 грн., припинивши право спільної сумісної власності на цей засіб. Також просить стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник підтримали первісний позов та просили його задовольнити у повному обсязі. Позивач ОСОБА_1 зауважив на тому, що про порушення свого права власності на спірний автомобіль він дізнався лише у 2014 році з інформації, що була надана органами ДАІ. Підтвердив, що дитина проживає із ним, він займається вихованням та утриманням сина, відповідачка йому у цьому допомоги не надає. Зустрічні позові вимоги ОСОБА_1 та його представник віднесли на розсуд суду. ОСОБА_1 підтвердив, що вартість спірного причепу становить 5000,00 грн.

Представник відповідача за первісним позовом у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов просила задовольнити. В обґрунтування зустрічного позову посилалася на викладені у ньому обставини.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, з 08 січня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2009 року було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач за первісним позовом змінив своє прізвище «Галиновський» на дошлюбне прізвище «Чубук».

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За кошти подружжя сторони 21 липня 2007 року придбали автомобіль НОМЕР_1, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_2, що було погоджено подружжям під час придбання автомобіля та постановки його на облік.

Після розірвання шлюбу сторін спірний автомобіль НОМЕР_1, залишився у користуванні ОСОБА_2.

Окрім того, під час шлюбу сторони придбали причеп EZWV 1000, н/з НОМЕР_2, сірого кольору. Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 вартість вказаного причепу складає 5000,00 грн. Представник ОСОБА_2 погодилася із вказаною вартістю та просила залишити за ОСОБА_1 вказаний причеп, стягнувши із відповідача за зустрічним позовом на користь ОСОБА_2 2500,00 грн. в рахунок компенсації ? частки його вартості, і припинити право спільної сумісної власності сторін на причеп.

Згідно з довідкою УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області сформованої станом на 18 серпня 2014 року за відомостями компютерних баз даних АІС «Дніпро ДАІ» та НАІС ДДАІ, автомобіль «Toyota RAV 4», н/з АЕ 4224 BE, 23 травня 2007 року був придбаний та зареєстрований за гр. ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку ЄГП179360.

З довідки УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області встановлено, що 16.01.2013 року спірний автомобіль «Toyota RAV 4», н/з АЕ 4224 BE, було знято з обліку для подальшого продажу, а 19.01.2013 року автомобіль вже було зареєстровано за новим власником - гр. ОСОБА_3.

Згідно із звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 20.08.2014 року ринкова вартість спірного автомобіля НОМЕР_1, станом на січень 2013 року складала 215140,00 грн. (без урахування податку на додану вартість).

В судовому засіданні встановлено, що спільна дитина сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із батьком ОСОБА_1, останній здійснює повне матеріальне забезпечення дитини, піклується про його фізичний, духовний, культурний і освітній розвиток.

Дитина з 01.10.2012 року, тричі на тиждень відвідує заняття з фрі-файту та контактних єдиноборств у Дніпропетровському обласному осередку Всеукраїнської громадської організації «Федерація фрі-файту та контактних єдиноборств». Зарекомендував себе як дисциплінований і здібний учень. За час відвідування секції досяг спортивних результатів і став чемпіоном 2013-2014 рр. з таких видів спорту: вільний бій, бойове самбо, унібор комбат.

Згідно з довідкою Дніпропетровського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації «Федерація фрі-файту та контактних єдиноборств» протягом усього періоду тренувань мати ОСОБА_4 жодного разу занять не відвідувала, спортивними успіхами та досягненнями сина не цікавилась, на змагання не їздила, та із слів хлопця встановлено, що мати в сім'ї не мешкає. Повнота відповідальності за виховання сина, його матеріальна забезпеченість, повязана із відвідуванням занять з фрі-файту та контактних єдиноборств повністю покладена на батька ОСОБА_1.

Відповідно до характеристики учня ІНФОРМАЦІЯ_4, останній навчається у школі з 1 класу. За час навчання ОСОБА_4 виявив себе здібним учнем, є активним у громадському і спортивному житті класу й школи. Хлопець вихований та чемний. ОСОБА_5 займаються батько і няня. Батько ОСОБА_6 приділяє увагу навчанню дитини, тримає зв'язок із класним керівником, контролює поведінку сина, дозвілля, заняття спортом, щоліта оздоровлює сина. Хлопець відвідує школу систематично, завжди має охайний і чепурний вигляд. Матеріальним забезпеченням ОСОБА_5 займається батько. Мати дитини протягом останніх двох років не цікавиться навчанням, поведінкою, успіхами дитини, не відвідує школу, контактів з учителями не має. Тягар по утриманню дитини несе батько.

Показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 також підтверджується, що ОСОБА_4 дійсно мешкає із батьком. ОСОБА_5 та утриманням дитини в більшій мірі займається ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Поділ спільного майна подружжя, згідно роз'яснень, наведених у п.п. 22-24, 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі Пленум ВСУ №11 від 21.12.2007р.), здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором.

За ч.1 ст. 71 СК України, майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, враховуючи, що на момент розгляду і вирішення справи судом спірний автомобіль ОСОБА_2 вже було відчужено на користь третьої особи без згоди ОСОБА_1 як законного співвласника, з огляду неможливість виділу ОСОБА_1 частки спірного автомобіля в натурі, та враховуючи неможливість користування цим автомобілем сторонами у звязку із його продажем, позивачу ОСОБА_1 слід присудити за рахунок ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки спірного автомобіля НОМЕР_1.

Разом із тим, суд вважає можливим у силу абз. 2 ч. 2 ст. 372 ЦК України збільшити розмір грошової компенсації вартості частки спірного автомобіля до 2/3 від його ринкової вартості, що має бути стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, у звязку з наявністю обставин, які мають істотне значення. Зокрема, суд враховує те, що спільна дитина проживає із позивачем за первісним позовом і останній займається вихованням, утриманням дитини, дбає про культурний, духовний та фізичний розвиток сина, а мати ОСОБА_2 вказані обовязки не здійснює.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 також підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірний причіп EZWV 1000, н/з НОМЕР_2, сірого кольору, був придбаний сторонами під час шлюбу. Після розірвання шлюбу причіп залишився у користуванні ОСОБА_1 Сторонами в судовому засіданні було погоджено вартість вказаного причепу у 5000,00 грн. Заперечень щодо сплати на користь ОСОБА_10 2500,00 грн. в рахунок компенсації вартості ? частини причепу надано у судовому засіданні не було.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1434,26 грн. витрат по сплаті судового збору, а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_4) 143426 (сто сорок три тисячі чотириста двадцять шість) грн. 00 коп. в рахунок грошової компенсації 2/3 вартості автомобіля НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_4) 1434,26 грн. витрат по сплаті судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_3) 2500 (дві тисячі пятсот) грн. в рахунок грошової компенсації 1/2 вартості причепу EZWV 1000, н/з НОМЕР_2, сірого кольору.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на причеп EZWV 1000, н/з НОМЕР_2, сірого кольору.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_3) 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук