Ухвала

іменем україни

13 липня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, визначення часток у праві спільної сумісної власності та припинення права спільної сумісної власності,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, якому за життя на праві власності належала земельна ділянка площею 0,4171 га, розташована по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також земельна ділянка за цією ж адресою площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Крім того, ОСОБА_8 за життя претендував на частину житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки, на якій він був розташований, співвласником якого була його мати - ОСОБА_9 Після її смерті ОСОБА_8 мав успадкувати право власності на 15/100 частин вказаного житлового будинку. Разом з тим, ОСОБА_10 - чоловік померлої ОСОБА_9, неправомірно отримав свідоцтво про право власності на все спадкове майно ОСОБА_9, а саме - 30/100 частин зазначеного будинку, які згодом подарував ОСОБА_3

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є його син - ОСОБА_7, та позивачка. Посилаючись на те, що між сторонами виник спір з приводу визначення часток у праві власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_8, позивачка просила визнати за нею право власності на Ѕ частину земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1, на 25/200 частину зазначеного житлового будинку, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 травня 2013 року, видане на ім'я ОСОБА_10 в частині визнання права власності на 25/200 частину вказаного житлового будинку, недійсним, витребувати від ОСОБА_3 25/200 частини зазначеного житлового будинку, визначити частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,092 га з цільовим призначенням для обслуговування вказаного житлового будинку та виділити: позивачці ј частину; ОСОБА_3 - 45/200 частин; ОСОБА_4 - 10/100 частини; ОСОБА_5 - 10/100 частини; ОСОБА_6 - 10/100 частини, визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на 25/200 частини вказаної земельної ділянки та припинити право спільної сумісної власності на неї.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 право власності на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,4171 га, розташованої по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 право власності на 5/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 та на 5/100 частин земельної ділянки, на якій розміщений вказаний житловий будинок площею 0,092 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та припинено право спільно сумісної власності на вказану земельну ділянку. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, дійшли до правильного висновку про те, що за життя спадкодавцем не оспорювалося свідоцтво про право на спадщину за законом, що було видане після смерті його матері, а, відтак, права позивачки, в частині спадкування майна, яке не було належним чином успадковане її чоловіком, не порушуються.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, визначення часток у праві спільної сумісної власності та припинення права спільної сумісної власності за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С. Ткачук