Справа № 536/1693/15-ц
22 вересня 2015 року
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Степаненка Ю.І.,
з секретарем судового засідання Левицькою І.П.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, витрачених на лікування дитини,
Позивач ОСОБА_1 24 липня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на її користь суми грошових коштів, витрачених на лікування дитини-інваліда у розмірі 1298 гривень та витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 500 гривень.
В обґрунтування позову вказувала, що вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, хоч мав таку можливість. Вона не зверталася до відповідних органів, оскільки була зайнята хворобою дитини, так як її син має вроджене двобічне незрощення верхньої губи та є інвалідом.
27 травня 2014 року сину була проведена операція: пластика місцевими тканинами, протизапальна антибіотикотерапія. На лікування вона витратила кошти в загальній сумі 1298 гривень, які була вимушена позичати, так як сама не могла їх сплатити.
На її прохання відповідач відмовився надати матеріальну допомогу на
лікування сина, а тому вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, в його обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 на виклик у судове засідання не з'явився, хоч повідомлявся судом належним чином про час і місце розгляду справи, згідно поштової довідки останній не проживає за адресою його місця реєстрації, а відтак в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.29).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом установлено, що сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50), який є інвалідом (а.с.12,13). Дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Рокитненської сільської ради Кременчуцького району (а.с.6).
Згідно рішення Кременчуцького районного суду від 28 листопада 2012 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2012 року до повноліття дитини.
На підставі вказаного рішення 11 грудня 2012 року був виданий виконавчий лист №1614/2468/12.
Згідно довідки розрахунку ВДВС Решетилівського РУЮ ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 вересня 2015 року в сумі 17 323 гривень 89 копійок (а.с.31).
27 травня 2014 року малолітньому сину сторін ОСОБА_3 були проведені медичне обстеження та операція у зв'язку з його захворюванням, на які позивачкою витрачені власні кошти в сумі 1 298 гривень, що документально підтверджено (а.с.15-17).
Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно статті 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, витрачених на лікування дитини-інваліда у розмірі 1298 гривень
Вимога позивача щодо стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу адвоката в сумі 500 гривень (а.с.30) з підстав статті 84 ЦПК України підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.
Керуючись статтями 7,185 Сімейного кодексу України, ч.1,2 статті 3, ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини, ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 10,11,84, 88,209,212,214, 215,218, 224-226 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 грошові кошти, витрачені на лікування малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1 298 гривень та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 500 гривень, а всього 1 798 (одну тисячу сімсот дев'яносто вісім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Ю. І. Степаненко