Справа № 161/294/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/947/15 Категорія: 27 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Осіпука В.В., Мудренко Л.І.,

при секретарі Губарик К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 07 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 07 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 липня 2008 року між АКБ "Форум" (правонаступником якого є ПАТ "Банк Форум") та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0529/08/22-zNv та в подальшому додаткові угоди до нього про отримання кредитних коштів на споживчі цілі в сумі 30000 доларів США строком до 13.07.2018 року зі сплатою процентів у розмірі 13,5% річних(а.с.5-10).

В кредитному договорі та на додаткових угодах до нього є підписана заява ОСОБА_1 про те, що вона не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту та відповідно про погодження нею умов додаткових угод, а також що в зареєстрованому шлюбі не перебуває та проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3І.(а.с.5-10).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Звертаючись з позовом до суду позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що згоди на укладення оспорюваного кредитного договору не давала, про існування договору і додатків до нього дізналась в кінці 2014 року, чим відповідачем порушено вимоги ст. 65 СК України.

Статтею 65 СК України передбачено, що для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Отже, положення ст. 65 СК України регулюють відносини щодо розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту. Згода одного із подружжя на укладення кредитного договору не має правового значення, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Виходячи з викладеного, давши вірну оцінку обставинам справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що кредитний договір не є угодою щодо розпорядження майном подружжя і тому до даних правовідносин норма ст.65 СК України не може бути застосована, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

На підтвердження наведених в апеляційній скарзі доводів позивач ОСОБА_1, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надала суду жодних належних та допустимих доказів недотримання вимог закону при укладенні кредитного договору, що давали б підстави для визнання такого договору недійсним.

Крім того, доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, судом їм надана відповідна правова оцінка і висновків суду вони не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 07 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді