У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

1 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Касьяна О.П., Мостової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Юрчиха» в особі ліквідатора Назаренка Сергія Анатолійовича до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Лан», ОСОБА_5, відділ державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції Черкаської області, про відшкодування заподіяних збитків за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року СТОВ «Юрчиха» в особі ліквідатора Назаренка С.А. звернулося з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, посилаючись на те, що постановою господарського суду Черкаської області від 9 жовтня 2012 року СТОВ «Юрчиха» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено Назаренка С.А. В ході ліквідаційної процедури встановлено, що СТОВ «Юрчиха» є власником зернозбирального комбайну CASE 2166, державний номер НОМЕР_1. У межах відкритого відділом державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції виконавчого провадження складено акт опису й арешту майна від 15 лютого 2007 року, яке належало СТОВ «Юрчиха». На вказаний комбайн CASE 2166 також був накладений арешт і комбайн переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4, яка на той час виконувала повноваження керівника СТОВ «Юрчиха», з попередженням про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчудження, приховування та підміну описаного майна.

Внаслідок невжиття ОСОБА_4 заходів щодо належного зберігання комбайна, він зник і перебуває у розшуку.

На підставі викладеного СТОВ «Юрчиха» в особі ліквідатора Назаренка С.А. просить стягнути з ОСОБА_4 на користь СТОВ «Юрчиха» 100 000 грн шкоди, пов'язаної з втратою комбайна.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 20 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь СТОВ «Юрчиха» 100 000 грн у рахунок відшкодування заподіяних збитків.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що СТОВ «Юрчиха» є власником зернозбирального комбайну CASE 2166, державний номер НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про реєстрацію машини від 28 травня 2004 року.

Вказаний комбайн на підставі договору застави від 13 липня 2004 року № 130-04/173/057 є предметом застави, яким забезпечено вимоги заставодержателя - ВАТ «Укрексімбанка», що випливають із угоди про реструктурування простроченої станом на 1 січня 2003 року заборгованості перед державою в розмірі 135 430,72 доларів США за кредитами, наданими ТОВ «Юрчиха» на умовах кредитної угоди від 24 липня 1997 року № 18/03-149, укладеної між ВАТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Юрчиха», і кредитної угоди, укладеної 23 липня 1997 року між ТОВ «Юрчиха» та банком «Societe General, New York Branch».

12 травня 2006 року господарським судом Черкаської області видано виконавчий лист про стягнення з СТОВ «Юрчиха» на користь держави 139 907,24 доларів США та 50 955,37 грн за рахунок заставленого за вказаним договором майна.

На підставі складеного акта опису й арешту майна від 15 лютого 2007 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення боргу з СТОВ «Юрчиха», на комбайн CASE 2166, державний номер НОМЕР_1, накладений арешт, комбайн переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 як керівнику товариства.

Обставини приймання арештованого майна на зберігання ОСОБА_4 не заперечувала.

У жовтні 2008 року державний виконавець направив ОСОБА_4 вимогу про передачу у відділ державної виконавчої служби Кам'янського районного управління юстиції технічного паспорту на комбайн з метою його реалізації на виконання рішення господарського суду Черкаської області від 12 травня 2006 року.

30 жовтня 2008 року за невиконання вимог державного виконавця на ОСОБА_4 накладено штраф.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Кам'янського РУЮ від 5 червня 2009 року у зв'язку з неможливістю встановити місцезнаходження комбайну CASE 2166, державний номер НОМЕР_1, оголошено його розшук.

Постановою господарського суду Черкаської області від 9 жовтня 2012 року СТОВ «Юрчиха» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором призначено Назаренка С.А.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_4, усупереч ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», не виконала обов'язку зі зберігання арештованого майна, що є підставою для покладення на неї передбаченої законом відповідальності.

Колегія суддів з такими висновками судів погоджується.

Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st119> підставами позову, які суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Тому в разі посилання позивача не на ту норму закону суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача.

Звернувшись до суду з позовом, СТОВ «Юрчиха» в особі ліквідатора Назаренка С.А. просив відшкодувати збитки на підставі ст. 22, 1166 ЦК України, тобто як майнову шкоду, завдану неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю ОСОБА_4

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 посилалась на те, що з усного дозволу державного виконавця передала комбайн CASE 2166, державний номер НОМЕР_1, ТОВ «Лан».

Вказані обставини підтверджені, в тому числі, постановою про відмову у порушення кримінальної справи від 21 червня 2009 року, постановою від 13 січня 2010 року та постановою виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Черкаській області № 19-07-02-2010.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд, з дотриманням вимог ст. 119 ЦПК України, уточнивши позовні вимоги та підстави позову, дійшов висновку, що шкода підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), тобто за порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, оскільки за змістом ст. 58 Закону ОСОБА_4 зобов'язана була сумлінно виконувати обов'язки зберігача майна, переданого їй на зберігання.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко О.П.Касьян Г.І.Мостова