Справа № 453/722/14 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/4585/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника Сколівської районної ради Львівської області Маринець Г.В., представників ОСОБА_5- ОСОБА_6 та ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Сколівської районної ради Львівської області на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 до Сколівської міської ради, Сколівської районної ради Львівської області та ОСОБА_5, з участю третіх осіб: комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих, служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації, державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори про визнання не чинними рішень, недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 12 травня 2015 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 та ОСОБА_8 процесуальний строк звернення до суду.

Визнано нечинним та скасовано рішення комісії Сколівської районної ради питань поновлення прав реабілітованих року № 15 від 15.05.1992 р. «Про повернення конфіскованого під час репресій 40-50 років будинку в м. Сколе спадкоємцям реабілітованого ОСОБА_10.» та рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради № 105 від 08.09.1992 р. «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1».

Визнано недійсними свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1, видане 29.09.1992 р. виконавчим комітетом Сколівської міської ради на ім'я ОСОБА_10, зареєстроване у Стрийському МБТІ 15.01.1993 р. за № 432; свідоцтво про право спадщину за законом на жилий будинок АДРЕСА_1, видане 02.08.1993 р. державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 ім'я ОСОБА_12 та свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок АДРЕСА_1, видане 27.12.2012 р. державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. на ім'я ОСОБА_5.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_5 та Сколівська районна рада Львівської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що на момент прийняття рішення № 15 від 15.05.1992 року будинок по АДРЕСА_1 не перебував у власності інших осіб, не був перебудований у нежилу будівлю чи суттєво перебудований, а тому висновок суду першої інстанції про те, що будинок був зайнятий є хибним та таким, що суперечить вимогам Постанови Верховної Ради України «Про тлумачення» Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні». Окрім цього, станом на 15.05.1992 року будинок перебував на балансі будинкоуправління.

Оформлення спадкових прав на зазначений будинок відбувалося в порядку, визначеному чинним на момент прийняття спадщини кожним із спадкоємцем законодавством, при цьому не були порушені права позивача, оскільки такий не був та не є власником будинку АДРЕСА_1.

Просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі Сколівська районна рада посилається на те, що у відповідності до Листа Верховного Суду України від 28 травня 1993 року щодо порядку розгляду справ про оскарження дій районних комісій з поновлення прав реабілітованих, особи, які вважають, що їхні права порушені, повинні дотримуватись відповідної процедури. Тобто, якщо оскаржується рішення комісії районної ради з питань поновлення прав реабілітованих до суду, то справа в суді може розглядатись тільки за умови, якщо рішення районної комісії оскаржувалось даними особами до обласної комісії з поновлення прав реабілітованих і у задоволенні заяви чи скарги відмовлено. Якщо ці вимоги не були дотримані, суд у відповідності до п.2 ст.136 ЦПК України відмовляє у прийнятті заяви. Ця процедура досудового розгляду даної категорії справ судом проігнорована.

Щодо правомірності проживання сім'ї відповідачів в будинку АДРЕСА_1, то дана сім'я в цьому будинку проживає незаконно, оскільки в матеріалах справи є довідка, видана Сколівським будинкоуправлінням №142 від 21.04.1992р., якою підтверджується, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі будинкоуправління, тобто не перебував і не перебуває у власності сім'ї ОСОБА_8.

Просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Сколівської районної ради Львівської області Маринець Г.В., представників ОСОБА_5- ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підтримання апеляційних скарг, ОСОБА_14 та його представника ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» вилучені будівлі та інше майно по можливості ( якщо будинок не зайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість цього майна.

Згідно пункту 9 Постанови ВРУ Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» №3812-ХІ від 24 грудня 1993 року реабілітовані згідно із статтями 1 та 3 цього закону особи (їх спадкоємці першої черги) мають право на повернення (відшкодування вартості) вилучених у них будинків, майна (стаття 5).

Можливість повернення реабілітованому будинку (його частини) в натурі вирішується з урахуванням конкретних обставин: правомочного проживання там громадян, більшого порівняно з його вартістю розміру затрат на перебудову, потреби у продовженні його використання для соціальних потреб (дитячих закладів, лікарень тощо).

Не можуть бути повернені жилі будинки, будинки реабілітованому (його спадкоємцям першої черги), якщо первинному набувачу вони були передані правомірно і знаходяться у його власності або перебудовані у нежилі будівлі чи суттєво переобладнані.

Судом та матеріалами справи установлено, що ОСОБА_10, 1906 року народження, його дружина - ОСОБА_15, 1915 року народження та їхні діти: ОСОБА_16, 1937 року народження та ОСОБА_17, 1944 року народження, за постановою особливої наради при НКВС СРСР від 08 квітня 1951 року були виселені з конфіскацією майна із міста Сколе, Львівської області та визначені на спецпоселення в Іркутську область. На підставі ст.3 Закону УРСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17 квітня 1991 року реабілітовані з поновленням в усіх громадянських правах, в тому числі з поверненням конфіскованого майна або його вартості. Зазначена обставина підтверджується довідкою про реабілітацію №4/5-20276 від 04 липня 1991р. (а.с.95).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 - помер.

У 1992 році спадкоємці померлого ОСОБА_10 - ОСОБА_15 (дружина), ОСОБА_16 (син) та ОСОБА_17 (син), які на той час проживали у м. Волгограді, Російська Федерація, звернулися у комісію Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих із заявою про повернення частини конфіскованого будинку по АДРЕСА_1 (а.с.97).

Рішенням комісії Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих №15 від 15 травня 1992 року повернуто будинок у АДРЕСА_1 спадкоємцям реабілітованого ОСОБА_10,1906р.н. (а.с.98).

Рішенням цієї ж Комісії від 20 травня 1993 року №6 постановлено виплатити компенсацію за незаконне конфісковане майно реабілітованому ОСОБА_10 в сумі 15000 карбованців (а.с.92-93).

У зв'язку з тим, реабілітовані чи їхні спадкоємці не змогли своєчасно отримати нараховану їм компенсацію за незаконно конфісковане майно, рішенням комісії Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих від 01 березня 1994 р.№7, переглянута сума компенсації за незаконно конфісковане майно, зокрема, ОСОБА_10 сума компенсації визначена у - 15 мін.з/п.(а.с.91).

02 серпня 1993 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_15 (дружина померлого ОСОБА_10.).

Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складалося з цілого дерев'яного житлового будинку з однієї кімнати і однієї кухні, розміром житлової площі 17,5 кв.м., зазначеного в плані під літерою «А-1» та колодязя під літерою «К», які знаходяться в АДРЕСА_1 та належали померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Сколіської міської ради народних депутатів 29 вересня 1992 року (а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_15, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син ОСОБА_17 1944р.н.

27 грудня 2012 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом двоюрідному брату померлого ОСОБА_17 - ОСОБА_5, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Спадщина, на яке видано свідоцтво, складається з цілого дерев'яного житлового будинку з однієї житлової кімнати, розміром,17,5 кв.м. та кухні, загальною площею 42,6 кв.м., зазначений на плані під літерою А-1, та господарських будівель і споруд: сараю Б, сараю В, колодязя К, огорожі №2, хвіртки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

У зазначеному свідоцтві про право на спадщину вказано, що спірний будинок і споруди належали ОСОБА_17, як такому, що прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_15, але юридично не оформив свої спадкові права (а.с.25).

Також установлено, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1, ще раніше, згідно рішення виконкому Сколівської міської ради депутатів трудящих №133 від 12 грудня 1975 року була виділена Сколівському будинкоуправлінню для двірника будинкоуправління (а.с.16).

30 січня 1976 року виконкомом Сколівської міської ради депутатів трудящих, ОСОБА_18 (матері позивача ОСОБА_2) видано ордер №14 серії СТ, у який були включені також її діти - ОСОБА_19 (дочка) та ОСОБА_2 (син) (а.с.17).

Копією паспорта громадянина України ОСОБА_2 стверджується, що такий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 06 грудня 1991 року (а.с.10), а його дружина ОСОБА_8 (позивач по справі) з 08 травня 2001 року.

Також у спірному будинку з народження проживає дочка позивачів по справі - ОСОБА_9, 2001 року народження, яка є неповнолітньою (а.с.13,31).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_20 - померла (а.с.18).

Згідно рішення виконкому Сколівської міської ради від 30 червня 2011 року №137 дано дозвіл на переоформлення лицьового рахунку на спірний житловий будинок з ОСОБА_20 на ОСОБА_2 (а.с.20), а рішенням цього ж виконкому від 30 січня 2012 року №18 доручено КП «Сколівському ЖКГ» прийняти на баланс житловий будинок АДРЕСА_1. При тому, підставою для прийняття такого рішення було відсутність відомостей щодо перебування на балансі комунальної власності вказаного будинку та наявність ордеру №14 від 30 січня 1976 року, рішення Сколівського МВК №133 від 12 грудня 1975 року «Про надання квартири» (а.с.21).

Таким чином, на час постановлення комісією Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих рішення №15 від 15 травня 1992 року, у спірній квартирі на законних підставах були зареєстровані та проживали ОСОБА_20 та позивач по справі - ОСОБА_2, і Комісією не було вирішено питання про відселення даної сім'ї з будинку.

На час оформлення ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом (станом на 27 грудня 2012 року), у спірному будинку на законних підставах були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 разом із дружиною ОСОБА_8 та неповнолітньою дочкою ОСОБА_9, у яких немає іншого житла і відносно яких також не вирішувалося питання про забезпечення житлом.

Крім того, у свідоцтві про право на спадщину від 27 грудня 2012 року, виданому ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_17, серед спадкового майна - спірного будинку за адресою: АДРЕСА_1 зазначено сарай під літерою Б, та сарай під літерою В, які збудовані ОСОБА_2 2009 році, а також сходи, колодязь, хвіртка, огорожа без року побудови.

Зазначені обставини вказують на те, що позивачі понесли істотні затрати на впорядкування зазначеного будинку та його утримання.

При встановлених обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в обсязі заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги Сколівської районної ради про недотримання позивачами процедури оскарження дій районних комісій з поновлення прав реабілітованих в обласну Комісію не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки з прийняттям у 1996 році Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст.124 Конституції України).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та Сколівської районної ради Львівської області - відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.