17 вересня 2015 року
Справа № 203/2815/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську клопотання позивача про забезпечення позову по цивільній справі № 203/2815/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕТРЕЙД», ОСОБА_6 про визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_5 на праві приватної власності до розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, оскільки позивач вважає, що не забезпечення його позову може в подальшому утруднити або унеможливити виконання судового рішення у звязку з тим, що відповідач може позбутися свого майна шляхом продажу останнього або передоручення іншим особам, тому позивач просив суд задовольнити заявлене клопотання в повному обсязі. (а.с. 87-89)

Позивач та представники позивача у судовому засіданні підтримали заявлене клопотання та наполягали на його задоволенні. (а.с. 117)

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, та просив суд відмовити у його задоволенні. (а.с. 117)

Інші сторони у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Ознайомившись із матеріалами заяви про забезпечення позову, а також матеріалами цивільної справи №203/2815/15-ц, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст. 151 ч.1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Нормою ст. 152 ч.1 ЦПК України встановлено види забезпечення позову, одним з яких є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Отже, викладена норма процесуального закону встановлює обовязок для особи, яка звертається до суду із заявою про забезпечення позову, довести необхідність вчинення судом таких процесуальних дій саме з метою забезпечення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд при розгляді заяви про забезпечення позову, виходив з того, що вищезазначені вимоги процесуального закону не були виконані належним чином позивачем при поданні ним відповідної заяви, а викладені в заяві підстави є неналежно обґрунтованими, носять характер припущень, а отже не є достатніми для задоволення цієї заяви.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК не надано суду належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку винесення його на користь позивача, крім того, позивачем не доказано, що відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення суду, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 208, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про забезпечення позову по цивільній справі № 203/2815/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕТРЕЙД», ОСОБА_6 про визнання договору недійсним та стягнення коштів відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ф.Ф. Маймур