Справа №127/8935/15-ц
Провадження № 2/127/3316/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, зобовязання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувсяШвайко ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, зобовязання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 05.10.2004 року позивач зареєстрував шлюб із відповідачем, який 23.07.2012 року було розірвано заочним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці. За час шлюбу ними було набуто на праві спільної сумісної власності ? частку житлового будинку № 47/2 по провулку Молодіжному у м. Вінниці та земельну ділянку площею 0, 0400 га під цим будинковолодінням. Проте, ОСОБА_2 своїми діями створює перешкоди позивачу у користуванні житловим будинком № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці шляхом зміни замків у будинку, що в свою чергу унеможливлює позивачу вільний доступ до даного нерухомого майна та рухомого майна, яке знаходиться в будинковолодінні. Окрім того, усі правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку знаходяться у ОСОБА_2, яка категорично відмовляється від надання їх позивачу. Тому, з метою захисту своїх прав та інтересів щодо володіння та розпорядження належною йому власністю позивач звернувся до суду з позовом про вселення та усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці. Позов було задоволено в повному обсязі та вчинені відповідні виконавчі дії, що зафіксовано в актах державного виконавця від 28.08.2013 року та від 22.08.2013 року. Проте, рішення суду громадянкою ОСОБА_2 навмисно не виконується. В будинку змінені замки. Кожна спроба позивача попасти до будинку наражається на бійки, сварки та провокаційні дії. Серед сусідів та представників влади поширюється неправдива інформація. В будинку проти волі ОСОБА_1 проживає громадянка ОСОБА_5, яка відчуваючи безкаранність веде себе як повноцінна власниця помешкання чинить перешкоди, лається, псує майно позивача та займає кімнати, як їй заманеться. Звернення позивача до органів міліції та державних виконавців не дали результату. Громадянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в присутності свідків ОСОБА_6 старшого дільничого інспектора та голови квартального комітету «Поділля» ОСОБА_7 заявили, що виконувати рішення суду не збирається й доступ до приміщення ОСОБА_1 не дадуть. Також, ОСОБА_1 наполягає на тому, що ОСОБА_2 йому завдано моральної шкоди. Спричинення та розмір матеріальної шкоди він обґрунтовує наступним. Враховуючи навмисне невиконання відповідачем рішення суду, позивач являючись співвласником обєкта житлової нерухомості фактично позбавлений повноцінного житла. Він протягом останніх трьох років вимушений проживати разом з батьками чи на орендованих квартирах. Вказане позбавляє його можливості вибудовувати повноцінні стосунки з друзями та планувати його подальше сімейне життя. Усі спроби відновити його порушенні права наражаються на образи, лайки та провокації бійок. Серед сусідів розповсюджується брехлива інформація та створюється негативний образ. Окрім того, через постійне нервове навантаження ОСОБА_1 був змушений звільнитись з роботи, так як не міг повноцінно виконувати свої функції та обовязки. Це й визначило розмір відшкодування, який приблизно дорівнює розміру мінімальної місячної зарплати за період вчинення відповідачем злочинних дій проти позивача. Позивач також зазначає, що всі спроби залагодити конфлікт не дають результатів, як і пропозиції по цивілізованому поділу житла.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами прозобовязання ОСОБА_2 надати повноцінний доступ до нерухомого майна, яке належить відповідачу та позивачу на праві спільної сумісної власності та не чинити перешкод у користуванні цим майном, а також стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 15 000, 00 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві, та просив задовольнити.

Відповідач та її представник позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Надали суду письмові заперечення.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2013 року у цивільній справі № 127/12421/13-ц, яке набрало законної сили13.07.2013 року, буловселено ОСОБА_1 у житловий будинок № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці та зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці. (а.с. 6-8)

Враховуючи положення ч. 1 ст. 63 ЦПК України, обставини встановлені вище вказаним судовим рішенням не потребують доказування.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2013 року у цивільній справі № 127/12421/13-ц виконано, що підтверджується наступним.

Судом встановлено, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2013 року у цивільній справі № 127/12421/13-ц, яке набрало законної сили 13.07.2013 року, виконувалось у примусовому порядку Староміським відділом державної виконавчої служби Вінницького МУЮ.

Факт вселення ОСОБА_1 у житловий будинок № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці підтверджується актом державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_8 від 28.08.2013 року. (а.с. 9)

Також, факт зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці підтверджується актом державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_8 від 23.08.2013 року. (а.с. 10)

Так, постановою державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_8 від 29.08.2013 року про закінчення виконавчого провадження було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/12421/13, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 13.08.2013 року, про вселення у житловий будинок, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду виконано в повному обсязі. (а.с. 66)

Таким чином вбачається, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2013 року у цивільній справі № 127/12421/13-ц, яке набрало законної сили 13.07.2013 року, було виконано.

Судом звернуто увагу на те, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 при обґрунтуванні даного позову, були використанні ним про звернення до суду із позовом до ОСОБА_2 про вселення у житловий будинок, за яким вже ухвалено судове рішення.Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що після виконання судового рішення відповідачем по справі чиняться нові перешкоди позивачу в користуванні жилим приміщенням. Посилання позивача у наданих в судовому засіданні усних поясненнях на неправомірне проживання у житловому будинку № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці громадянки ОСОБА_5 є необґрунтованими та безпідставними. Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2014 року у цивільній справі № 127/8598/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_5 з будинку № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці, яке набрало законної сили 02.12.2014 року згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області, ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Судом було встановлено правомірне користування ОСОБА_5 житловим будинком № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці. Посилання позивача на неправомірне використання відповідачем та ОСОБА_5 будь-якихкімнат у житловому будинку № 47/2 по провулку Молодіжному в м. Вінниці на власний розсуд є безпідставним, оскільки як встановлено в судовому засіданні між сторонами не визначався порядок користування даним житловим приміщенням.

Суд прийшов до висновку, що конфлікти і сварки між сторонами по справі дійсно мають місце, однак ініціаторами даних конфліктів є обидві сторони. (а.с. 24-33, 46, 48, 50-51, 54-56)

В судовому засіданні не встановлено невизнання або оспорювання відповідачем прав позивача щодо проживання в квартирі.

Крім того, з позовної заяви та наданих в судовому засіданні позивачем обгрунтувань його позовних вимог вбачається, що з даним позов він звернувся до суду з метою виконання іншого судового рішення - рішення Вінницького місьуого суду Вінницької області від 02.07.2013 року у справі № 127/12421/13-ц про вселення у житловий будинок та усунення перешкод в користуванні власністю, що є неприпустимим.

Згідно з положеннями ст. 14 ЦПК України та ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили чинним законодавством передбачена адміністративна та кримінальна відповідальність (ст. 382 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Тому, враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині усунення позивачу перешкод в користуванні власністюта зобовязання відповідача до вчинення дій.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то дана вимога також не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідальність за завдану моральну шкоду відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала.

Судом не встановлено наявність спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу, в тому числі відсутній причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Окрім того, позивачем не зазначено в чому саме полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, не зазначено якими доказами це підтверджується.

Відповідно, враховуючи вище викладене та відмову в задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні майном та зобовязання до вчинення дій, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, яка в свою чергу є необґрунтована.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захистсвого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог, які є недоведеними та необґрунтованими, враховуючи вище викладене.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін по справі на науступне.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При їх здійсненні особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до положеньст. 88 ЦПК України, судові витрати,повязаних з розглядом даної цивільної справи,слід залишити за позивачем.

Враховуючи вище викладене та керуючись Конституцією України, ст.ст. 13, 15, 16, 23, 391, 1167 ЦК України, ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 14, 57-61, ч. 1 ст. 63, ст.ст. 88, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, зобовязання до вчиненнядій та стягнення моральної шкоди відмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: