Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Івашковича І..І.,

ри секретарі Гайданка Г.В.,

за участю представників: ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши справу за позовом Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мікс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заборону комерційного використання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСББ «Мікс» звернувся з позовом до відповідача 1 ОСОБА_3, відповідача 2 ОСОБА_4, яким просить заборонити відповідачам використовувати офісні приміщення для комерційного використання із входом з загальної сходової клітки в будинку № 1В по вул. І.Франка в м.Ужгород, визнати будівництво відповідачами перегородки, як самовільне перепланування.

Позов мотивовано тим, що ОСББ «Мікс», як балансоутримувачем багатоквартирного будинку №1В по вул. І.Франка в м.Ужгороді, власником якого є КПЗГ «Агромікс», при проведенні інвентаризації приміщень встановлено, що в першому під»їзді без згоди власників житлових приміщень відповідачами ОСОБА_3 (є власником офісного приміщення 1б, блок А, загальною площею 56,3 кв.м) та ОСОБА_4 (є власником офісного приміщення 1а, блок А, загальною площею 41,9 кв.м) самовільно переплановано офісний поверх (блок А), внаслідок чого пожежний вихід з офісних приміщень, що був розташований біля сходів першого поверху жилих приміщень, перетворився у окремий вхід до їх офісних приміщень.

Вказує на порушення при цьому вимог Закону України «Про основи містобудування», Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. №572), а також вимог п.2.53 ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові приміщення. Основні положення». Згідно листа №08-11/994 від 16.06.2014р. інспекції архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, листа №1027/02.2 від 13.06.2014р. Головного управління Держсанепідемслужби у Закарпатській області, листа №Ш-00863/06-06 від 06.06.2014р. Ужгородської міської ради дозволи на перепланування офісних приміщень на першому поверсі багатоквартирного будинку №1В по вул. І.Франка вказаним особам (відповідачам) не надавались.

Позивач, таким чином, стверджує, що відповідачі без дотримання протипожежних заходів безпеки, відповідних санітарних та технічних вимог, самовільно перепланували офісне приміщення (блок А), чим позбавили власників квартир права на окремий (від офісних приміщень) вхід до приватного житла, як це було передбачено забудовником.

Відповідач ОСОБА_4 подав заперечення проти позову, згідно яких наголошує, що він є власником нежитлового приміщення в м.Ужгород, вул. І.Франка 1В, літ.1а відповідно до договору купівлі-продажу від 25.09.2007р. (посвідчено нотаріусом ОСОБА_5Д, реєстр.№4760 від 25.09.2007р.). Згідно експлікації та технічного паспорту вказане приміщення складається з коридору та двох офісних приміщень загальною площею 41,9 кв.м. З моменту придбання та до теперішнього часу жодних перепланувань приміщень не здійснював. Зазначає, що за результатами звернення позивачем із скаргами до інспекції ДАБК у Закарпатській області та міської прокуратури проведеними відповідними перевірками твердження щодо перепланувань не підтвердились.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги заперечила. Згідно з поданим клопотанням стверджує, що жодних перепланувань офісного поверху (блок А) не здійснювала. Вхід до приміщення розташований там, де був з моменту придбання нею цього приміщення.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно приписів ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

За ст. 15 ч.1 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Серед визначних у ст. 16 ЦК України способів захисту порушеного права та інтересу передбачено припинення дії, яка порушує право. Такий спосіб захисту пов'язаний зі вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі.

У даному випадку позов ОСББ «Мікс» спрямований на усунення порушень його прав як титульного володільця жилого будинку №1В по вул. І.Франка, шляхом заборони відповідачам користуватися спірними офісними приміщеннями із входом з загальної сходової клітки.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 385 ЦК України основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх

зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Відтак ОСББ «Мікс» є належним носієм прав, за захистом яких звернувся з даним позовом.

Позов ОСББ «Мікс» про припинення (заборону) вчинення відповідачами використання офісних приміщень із входом з загальної сходової клітки, за правовою природою є позовом негаторним.

Негаторний позов - це позов володіючого відповідним майном власника (титульного володільця) до будь-якої особи про усунення перешкод, які вона створює у користуванні чи розпорядженні цим майном.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим, за змістом вказаних правових норм власник має право вимагати усунення порушення його прав, якщо дії третіх осіб мають неправомірний характер, тобто створювані перешкоди у користуванні майном є наслідком вчинення третьою особою неправомірних дій.

Як встановлено в ході судового розгляду та слідує із фактичних обставин і матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками відповідних офісних приміщень, розташованих у житловому будинку №1В по вул. І.Франка в м.Ужгороді. Зокрема, ОСОБА_3 є власником офісного приміщення 1б,загальною площею 56,3 кв.м, придбаного нею на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2008 (посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5, реєстр.№4759). ОСОБА_4 є власником офісного приміщення 1б, загальною площею 41,9 кв.м, придбаного у власність на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2008р.(посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5, рестр. №4760).

Із доводів відповідачів та наданих документальних доказів, що не спростовані позивачем в установленому порядку, слідує, що відповідачі, як власники, використовують спірні офісні приміщеннями з тими ж самими технічними характеристиками, шо існували на час набуття власності.

Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував вчинення відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 з часу придбання у власність неправомірних дій щодо перепланування або переоблаштування належних їм офісних приміщень.

Згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оскільки позивачем жодним чином не доведено обставин, на які він посилається як на підстави заявленого позову до відповідачів, а саме, щодо протиправного, з порушенням встановлених вимог, перепланування відповідачами спірних офісних приміщень, позовні вимоги слід визнати необгрунтованими. В позові належить відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,214,215 ЦПК України, ст. ст. 15,16,385,391 ЦК України суд,-

РІШИВ:

У позові Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мікс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заборону комерційного використання приміщень, визнання будівництва перегородки самовільним переплануванням, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Івашкович І.І.