АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1031/15 Справа № 209/2089/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шендрик К. Л. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Гайдук В.І.

за участю секретаря Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2014 року по справі

за поданням начальника Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Кабаченко І.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2014 року в задоволенні подання начальника Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Кабаченко І.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі Дніпровський відділ ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2014 року та постановити нову, якою задовольнити подання.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін з наступних підстав.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що боржнику відомо про рішення суду, але він не бажає виконувати покладений на нього судом обов'язок по сплаті аліментів, що на думку державного виконавця свідчить про те, що боржник ухиляється від сплати аліментів, існує можливість виїзду боржника за наявності невиконаних аліментних зобов'язань за межі України.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявником факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань та наміру виїхати за межі України.

Колегія суддів з такими висновками погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 29 жовтня 2013 року державним виконавцем Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого документа: виконавчого листа № 2-328 від 12 жовтня 2007 року, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення аліментів з ОСОБА_3 (а.с.4,5).

Заборгованість по сплаті аліментів згідно розрахунку, складеного державним виконавцем, станом на 28 березня 2014 року становить - 6197,60 грн. (а.с.3).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Наявність заборгованості по сплаті аліментів, на яку як на підставу скасування ухвали суду посилається апелянт, за відсутності доказів належного сповіщення боржника про відкриття виконавчого провадження, попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, а також доказів, які б свідчили про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що він ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань та що за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, які він отримував, не може свідчити про умисне ухилення від виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду, порушення норм матеріального та процесуального права не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначені доводи не спростовують висновки суду про відсутність підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді