Справа № 464/9052/14 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/5288/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановила:

Оскарженим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що незважаючи на існуючи заборгованість відповідача, наявність якої не було спростовано під час розгляду справи, суд помилково відмовив у задоволенні позову покликаючись на пропуск позовної давності. Вважає, що відбулося переривання строку позовної давності, оскільки відповідач передав уповноваженому представнику апелянта 50.00 грн., тим самим визнавши свій борг. Однак суд на це уваги не звернув. Крім того, апелянт зазначає, що ним були представлені докази, які підтверджують поважність пропуску строку позовної давності.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апелянт ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився і судова колегія у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України прийшла до висновку про відхилення клопотання щодо відкладення розгляду справи, оскільки не представлені докази поважності причин неможливості прибути в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідно до письмової розписки від 5 серпня 2009 року, що відповідає ч. 2 ст. 1047 ЦК України, вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 256700 грн., які останній зобов'язався повернути до 5 серпня 2010 року.

Встановлено, що відповідачем порушено зобов'язання щодо повернення суми боргу.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності та не надано належних доказів на підтвердження існування обставин, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності або про існування поважних причин пропуску такої.

З такими висновками суду погоджується й судова колегія.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу.

Загальна позовна давність, згідно ст.257 ЦК України, встановлена тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

Представник віповідача заявила клопотання про застосування позовної давності.

Як зазначено у ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Однак, якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, кінцевим терміном виконання зобов'язання відповідача є 05 серпня 2010 року, що стверджується розпискою (а.с.10).

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України і в даному випадку позовна давність обчислюється від цього дня, оскільки саме тоді позивач мав довідатися про те, що його право порушено.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане, а тому трирічний строк позовної давності закінчився 06 серпня 2013 року.

В свою чергу позивач звернуся з даним позовом лише 02 вересня 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Провіряючи посилання апелянта на те, що відбулося переривання строку позовної давності, оскільки відповідач передав уповноваженому представнику апелянта 50.00 грн., тим самим визнавши свій борг, судова колегія встановила, що вказана сума згідно розписки сплачена 9.08.2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності (а.с.91).

У відповідності до вимог частини першої статті 264 ЦК України, переривання перебігу позовної давності шляхом вчинення зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Саме на ці обставини посилається представник відповідача в засіданні судової колегії.

Таким чином немає підстав вважати, що перебіг позовної давності переривався.

Встановлено, що в обґрунтування поважності причин пропуску позовної давності позивач посилався на те, що у звязку з наявністю розписки та взятих відповідачем на себе зобовязань, був переконаний, що позичальник поверне кошти в добровільному порядку, оскільки сподівався на чесність та порядність останнього. Він також вказував, що подальшому, мав намір поспілкуватися з боржником, однак зі слів його рідних стало відомо, що той перебуває за кордоном на заробітках. Крім цього, в період з травня 2012 року по липень 2014 року, перебуваючи на посаді директора ТзОВ «Світ-Комфорту Львів» та зважаючи на специфіку діяльності підприємства, він - позивач постійно перебував в довготривалих поїздках як на території України, так і за її межами.

Враховуючи оставини справи суд прийшов до правильного висновку, що наведені позивачем підстави для поновлення строку на право звернення до суду з вказаним позовом не є належно обгрунтовані, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства особа, яка вважає, що її законні права та інтереси порушені, самостійно визначає та обирає спосіб захисту порушеного права, зокрема, шляхом звернення до суду чи в позасудовому порядку.

Суд також вказав, що посилання представника відповідача на намагання та бажання вирішити спір в позасудовому порядку не може бути підставою для визнання пропуску поважним і крім цього, необґрунтованим є посилання на ту обставину, що позивач перебував у відрядженнях, оскільки пред'явлення позову можливе також і поштовим зв'язком або уповноваженим представником.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки апелянтом не подано доказів щодо поважності причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від нього підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду та з цих підстав відмовив у задоволенні позову.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.