УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної МариниАнатоліївни на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

Справа № 761/29198/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6101/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пономаренко Н.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Свої вимоги обґрунтував тим, що між позивачем та банком були укладені наступні договори: 02.04.2012 укладений договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_1; 16.10.2013 укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Он-лайн» «Здорова надбавка» №665449/20132, розміщеного за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування Internet-Banking в національній валюті з виплатою процентів 22,5 %. Предметом договору є розміщення в банку початкового вкладу у сумі 180 000,00 грн. Згідно умов договору датою вимоги вкладником вкладу є 16 квітня 2014 року. Також, 16.10.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу «Англійський» «Он-лайн» «Здорова добавка» №665441/2013. За умовами цього договору строком на шість місяців позивач вніс 400 000,61 грн. з подальшою його пролонгацією та процентною ставкою 22,5 % річних; 19.12.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP.» №701001/2013. За умовами цього договору строком на два місяці позивач вніс 50 000,00 грн. з подальшою його пролонгацією та процентною ставкою 25 % річних. 28.04.2014 між позивачем та відповідачем був укладений ще один договір банківського вкладу «Марафон лояльності» «Он-лайн» №777463/2014. За умовами даного договору строком на два місяці позивач вніс 200 000,00 грн. з подальшою його пролонгацією та процентною ставкою 26,5 % річних. Станом на 19.09.2014 залишок доступних коштів по рахунку № НОМЕР_1, на який банк перераховував нараховані відсотки за збереження вищевказаних вкладів та початкових вкладів становить 488 244, 84 грн.

23.05.2014 позивач звернувся до банку із заявою про повернення коштів з поточного рахунку за договором про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_1, проте відповідач не повернув позивачу кошти, що знаходяться на вищевказаному рахунку.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» грошові кошти, що знаходяться на його рахунку, у розмірі 488 244,84 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.11.2014 позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1 суму коштів за договорами банківського вкладу в загальному розмірі 488244,84 грн. Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначила, що позивач при підписанні договору, ознайомився з усіма умовами обслуговування поточного рахунку, а тому ОСОБА_1 не довів належним чином протиправності дій банку по обслуговуванню його поточного рахунку.

Вказувала, що станом на 27.02.2015 випискою по рахунку позивача підтверджується залишок коштів у сумі 345 064, 12 грн., які позивач буде мати можливість отримати в порядку черговості відповідно до положень ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Звертала увагу, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку.

Враховуючи зазначене, просила заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити з огляду на її безпідставність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справ повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02.04.2012 між позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_1 (а.с.6), 16.10.2013 укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Он-лайн» «Здорова надбавка» №665449/20132, розміщеного за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування Internet-Banking в національній валюті з виплатою процентів 22,5 % (а.с.7). Предметом договору є розміщення в банку початкового вкладу у сумі 180 000,00 грн. Згідно умов договору датою вимоги вкладником вкладу є 16 квітня 2014 року. Також, 16.10.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу «Англійський» «Он-лайн» «Здорова добавка» №665441/2013 (а.с.8). За умовами цього договору строком на шість місяців позивач вніс 400 000,61 грн. з подальшою його пролонгацією та процентною ставкою 22,5 % річних. 19.12.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP.» №701001/2013 (а.с.9). За умовами даного договору строком на два місяці позивач вніс 50 000,00 грн. з подальшою його пролонгацією та процентною ставкою 25 % річних. 28.04.2014 між позивачем та відповідачем був укладений ще один договір банківського вкладу «Марафон лояльності» «Он-лайн» №777463/2014 (а.с.10), за умовами якого строком на два місяці позивач вніс 200 000,00 грн., з подальшою його пролонгацією та процентною ставкою 26,5 % річних.

23.05.2014 позивач звернувся до банку із заявою про повернення коштів з поточного рахунку за договором про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_1 (а.с.11).

Як вбачається із виписки за поточним (картковим) рахунком станом на 19.09.2014 року, залишок доступних коштів по рахунку № НОМЕР_1 становить 488 244, 84 грн. (а.с.12-19).

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вкклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення (ст. 1060 ЦК України). Незалежно від виду вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконав договірні зобов'язання перед позивачем щодо повернення банківських вкладів та відсотків за користування ними.

Позивач звертався до відповідача з проханням повернути суми вкладу та нараховані проценти, проте його прохання не було задоволено.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем договірних зобов'язань та вимог наведених вище норм чинного законодавства. Відповідно, доводи відповідача про не доведеність протиправності дій банку щодо видачі вкладу позивачу є безпідставними.

Всупереч вимогам закону банк не видав вклад та нараховані проценти, а тому з метою захисту порушеного права ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з банку на користь позивача 488 244, 84 грн., згідно вищезазначених договорів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти та нараховані відсотки, оскільки видача коштів за розпорядженням клієнта є обов'язком банку, встановленим ЦК України та умовами договору.

Посилання апелянта на постанову Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року № 123 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та на положення п. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про неможливість здійснення задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки позивач звернувся до банку із вимогою про видачу вкладу та нарахованих процентів 23.05.2014, а до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу 02.10.2014, тобто до винесення вищезазначених постанов і запровадження тимчасової адміністрації у банку.

Колегія суддів також надає оцінку тій обставині, що при розгляді справи судом першої інстанції відповідачем не було надано документів на підтвердження факту запровадження тимчасової адміністрації банку.

Відповідно до норм ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, вищезазначена норма не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки вказані обмеження застосовуються під час тимчасової адміністрації і зворотної сили не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представником відповідача не наведено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у апеляційній скарзі.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва