АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Котули Л.Г., Барановської Л.В.

при секретарі - Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державних виконавців ВДВС Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державних виконавців, зокрема:

- постанову державного виконавця ВДВС Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській обл. Ткаченко І.А. від 14.11.2013 року про відкриття виконавчого провадження;

- постанови того ж державного виконавця від 22.11.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій;

- постанову того ж державного виконавця від 11.02.2014 року про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- постанову державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Зайцевої К.В. від 28.02.2014 року про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з направленням до вказаного органу виконавчого листа за належністю, тобто, місцем роботи боржника.

В обґрунтування своїх вимог заявник послалася на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість в сумі 264 677 грн. 65 коп. На виконання вказаного рішення суду стягувачем отримано виконавчий лист, строк пред'явлення якого до виконання встановлено до 24 серпня 2013 року. Зазначений виконавчий лист пред'явлено до виконання до ВДВС Роменського районного управління юстиції 13 листопада 2013 року, а тому, на думку скаржника, державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, який пред'явлено з пропуском вказаного процесуального строку. Крім того, посилався на те, що стягувач надіслав виконавчий лист до відповідного органу ДВС лише разом із супровідним листом, не додавши до нього заяву про відкриття виконавчого провадження та документ, що підтверджує повноваження особи, яка підписала супровідний лист. Також, зазначав, що державними виконавцями не було направлено копії оскаржуваних постанов боржнику, чим суттєво порушили його процесуальні права, як боржника.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року скаргу задоволено, а оскаржувані постанови визнано неправомірними та скасовано.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови державних виконавців. Послався на те, що судом не враховано факт переривання строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, у зв'язку з відмовою 22 листопада 2012 року у відкритті виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим листом. Крім того, скаржник посилається на порушення судом норм процесуального права, зокрема, в частині не витребування та, відповідно, не повного дослідження матеріалів виконавчих проваджень.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., думки учасників процесу, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість в сумі 264 677 грн. 65 коп.

На виконання вказаного рішення суду стягувачем отримано виконавчий лист, строк пред'явлення якого до виконання встановлено до 24 серпня 2013 року.

22 листопада 2012 року постановою державного виконавця ВДВС Роменського міськрайонного управління юстиції в Полтавській області РедькоМ.В. відмовлено у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом, у зв'язку з його пред'явленням не за місцем проживання боржника та через відсутність в додатках до виконавчого листа необхідних документів.

13 листопада 2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк» повторно пред'явило до виконання зазначений вище виконавчий лист, на підставі чого 14 листопада 2013 року постановою державного виконавця ВДВС Роменського міськрайонного управління юстиції в Полтавській області Ткаченко І.А. відкрито виконавче провадження.

22 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 24 061 грн. 60 коп. та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 37 грн.

Постановою того ж державного виконавця від 11 лютого 2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Після виявлення факту працевлаштування боржника ОСОБА_1 в м. Києві, виконавчий лист було направлено за належністю до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, у зв'язку з чим державним виконавцем Зайцевою К.В. було відкрито виконавче провадження за вказаним вище виконавчим листом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем при пред'явленні до виконання виконавчого листа не було подано заяву про відкриття виконавчого провадження.

Так, за змістом ч.ч. 1-3 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Брокбізнесбанк» зазначена заява органу ДВС разом з виконавчим листом не подавалася.

В матеріалах справи наявний лише супровідний лист, згідно якого представник стягувача направляє до ВДВС Роменського МРУЮ в Полтавській області виконавчий лист, не заявляючи вимогу щодо відкриття виконавчого провадження.

Вказаний супровідний лист не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень. Крім того, стягувачем не додано документ, який підтверджує повноваження особи, яка підписала супровідний лист.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено що у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження, зокрема, внаслідок відсутності відповідної заяви стягувача або його представника.

Разом з тим, задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд також прийшов до висновку про пропуск Банком строку на пред'явлення до виконання виконавчого листа.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом належним чином не враховано доводи стягувача щодо переривання вказаного процесуального строку.

Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», інші виконавчі документи(зокрема, виконавчі листи) можуть пред'явленні до виконання протягом одного року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження», строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2012 року стягувач вже пред'являв виконавчий лист за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2012 року до виконання, наслідком чого була постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Частина 1 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» не підлягає розширеному тлумаченню, а отже, сам факт пред'явлення виконавчого документу до виконання, незважаючи на прийняття чи неприйняття його до виконання органом ДВС, перериває строк на пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Відсутність відповідної відмітки про зазначену обставину на виконавчому листі не змінює факту попереднього пред'явлення виконавчого документу до виконання, а свідчить лише про порушення державним виконавцем положень зазначеної вище Інструкції.

Крім того, розглядаючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції не звернув уваги на п. 7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно якого відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Також, суд самоусунувся від повного та детального дослідження матеріалів виконавчих проваджень, не вжив усіх належних заходів для їх витребування, чим порушив порядок вирішення питання щодо скарги на дії та рішення державних виконавців.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання щодо скарги ОСОБА_1 на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого суду необхідно врахувати все вищевикладене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року, а питання щодо скарги ОСОБА_1 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: