РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015 року Провадження №2/425/1228/15

Справа №425/2781/15-ц

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.

за участю секретаря- Окрошко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 14.02.1985 року вона уклала з Рубіжанською міською радою Луганської області договір найму квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У зазначеній квартирі зареєстрована за місцем проживання її донька- Черепівська ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З січня 2000 року відповідач виїхала з квартири на інше місце проживання і забрала свої речі.

Добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідач знятись не бажає.

Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою № 69 в будинку №34 по вул. Мєндєлєєва в м. Рубіжне Луганської області шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, надала суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог.

Відповідач у судове засідання не з,явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, заперечень на позов не надала, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу за відсутністю відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сусідами позивача, підтвердили в судовому засіданні, що дійсно відповідач не проживає у спірній квартирі на протязі 15 років .

Суд, заслухавши позивача, свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (довідка- а.с.5) .

В вищезазначеній квартирі з 12.07.1993 року зареєстрована за місцем проживання її донька- Черепівська ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідка-а.с.5).

Згідно акту обстеження житлового приміщення від 27.08.2015 року, ознаків проживання відповідача у спірній квартирі немає. Відповідач не проживає за місцем реєстрації з січня 2000 року ( акт- а.с.6).

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України (далі ЖК України) визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Строк протягом 6 місяців для збереження права користування жилим приміщенням встановлений ст.71 ЖК України.

Згідно абзацу четвертому п.10 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу Україниз подальшими змінами, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише з однієї з указаних позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України.

Таким чином ,суд приходить висновку , що відповідач була зареєстрована в спірному житловому приміщенні як член сімї наймача. З 2000 року вона не мешкає в спірній квартирі отже втратила право користування нею, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із положень зазначеної статті виходить,що вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своїм майном мають право тільки власники майна.

Оскільки позивач не є власницею квартири , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ,то вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження зазначеною квартирою задоволенню не підлягає.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись ст.71, 72 ЖК України ,ст.10, 11, 60, 209, 212 215 ЦПК України, суд ,-

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою ,що втратила право користування житловим приміщенням-квартирою,розташованою за адресою:Луганська областа,м.Рубіжне, вул.Мєндєлєєва,34/69.

В задоволенні інших вимог відмовити за необгрунтованістю.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя В.В.Москаленко