Справа № 149/1346/13-ц
Провадження №2/149/11/15
Номер рядка звіту 58
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.02.2015 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого (ї) судді Войнаревич М. Г.,

при секретарі Паламарчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жданівської сільської ради, ОСОБА_2, Реєстраційної служби Хмільницького МРУЮ Вінницької області, за участю третьої особи Вінницької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання незаконним та скасування рішення Жданівської сільської ради, визнання незаконним державного акту на право приватної власності на землю та скасування його реєстрації -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Жданівської сільської ради, ОСОБА_2, Реєстраційної служби Хмільницького МРУЮ Вінницької області, за участю третьої особи Вінницької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання незаконним та скасування рішення 13 сесії 3 скликання Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 10.07.2001р.

На обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до рішення 13 сесії 3 скликання Жданівської сільської ради від 10.07.2001р. ОСОБА_2 передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0.2738га (0.25га ля будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,238га та для ведення особистого підсобного господарства) і на підставі вищевказаного рішення йому було видано державний акт на право приватної власності на землю серії 111 ВН № 048042.

Як з'ясувалось у липні 2010 року, а саме при намаганні відповідача перенести спільну огорожу шляхом зменшення розмірів земельної ділянки позивача, згідно до встановлених меж у вищезазначеному державному акті, чоловік позивача - ОСОБА_3 узгодив межу суміжних земельних ділянок не звіривши, зазначену у технічній документації межу, з межею фактичного користування.

Не погоджуючись із цим, позивачем було ініційоване здійснення відповідної перевірки і згідно акту обстеження земельної ділянки від 07.07.2010 року було встановлено, що межа земельної ділянки ОСОБА_2 переходить на садибу ОСОБА_1 на 3.13м. і проходить через частку житлового будинку, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Таким чином порушуються законні права та інтереси позивача як власника житла, а також в зв'язку із позбавленням можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, яка є у її користуванні, вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник - адвокат ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі за обставин, зазначених у позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог, просять їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених письмово в запереченні, яке додано до матеріалів справи. Зокрема, суду пояснили, що позивач не надала суду жодного документа, що б підтвердив наявність у неї права користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1

Також відповідач звернув увагу на те, що посилання позивача, як на підставу задоволення позову, на акт обстеження земельної ділянки від 07.07.2010 р. є недопустимим, оскільки в ньому йдеться про земельний спір між ним та чоловіком позивача - ОСОБА_8, який при складенні акта діяв від власного імені, та не був представником позивачки по даному спору. Позивач ОСОБА_1 є співвласником зазначеного житлового будинку в ідеальній долі, що становить 49/100 цілого житлового будинку.

Безпідставним, на думку відповідача, є посилання позивача на існуючий між сторонами поділ кімнат у відповідності до технічного паспорту на житловий будинок та схем поділу кімнат, адже позивачем не подано до суду ні угоду про поділ спільного майна ні рішення суду з цього приводу. А також позивачем не доведено в чому саме полягають порушення порядку чи процедури виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою для виготовлення державного акту на земельну ділянку, які слугують підставою для визнання незаконним рішення сесії Жданівської сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою.

Представник відповідача - голова Жданівської сільської ради Ядвіжина С.З. позов визнала повністю, суду пояснила, що ОСОБА_1 є належним землекористувачем, так як користується земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку на підставі рішення 10 сесії 6 скликання Жданівської сільської ради від 27 грудня 2011 року.

Рішення 13 сесії 3 скликання Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 10.07.2001року є незаконним і не скасувавши його, буде неможливим вирішити даний спір. Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 07.07.2010 року в складі сільського голови Жданівської сільської ради, секретаря сільської ради, землевпорядника сільської ради, представника відділу держкомзему у Хмільницькому районі за участю ОСОБА_3 та суміжного користувача - ОСОБА_2 було встановлено, що межа земельної ділянки ОСОБА_2 переходить через садибу ОСОБА_1 на 3,13 м і проходить через частину житлового будинку, який належить ОСОБА_1. Вважає, що в суду є всі підстави для задоволення позову.

Представник Реєстраційної служби Хмільницького МРУЮ Вінницької області надала суду заяву, якою не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу розглянути у відсутність їхнього представника. (т.2 а.с. 97, 190)

Від третьої особи Вінницької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, щодо прийняття рішення по даній справі покладаються на думку суду.

Судом встановлено наступне: ОСОБА_1, та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1

ОСОБА_4 є користувачем земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва та обслуговування належної їй 49/100 частини житлового будинку, що підтверджується наявністю у неї права користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення 10 сесії 6 скликання Жданівської сільської ради від 27 грудня 2011 року. (т.2 а.с. 223)

Рішенням 17 сесії 6 скликання від 31.10. 2012 року надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації по виготовленню та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0,005 га по АДРЕСА_1(т.1 а.с. 39).

Відповідно до рішення 13 сесії 3 скликання Жданівської сільської ради від 10.07.2001 року гр. ОСОБА_2 передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0,2738 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га та 0,0238 га для ведення особистого підсобного господарства.

На підставі вищевказаного рішення Жданівської сільської ради громадянином ОСОБА_2 виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії 111 ВИ № 048042, який було зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 33.

Внаслідок затвердження рішенням 13 сесії 3 скликання від 10.07.2001 р Жданівської сільської ради технічної документації для ОСОБА_2 порушуються законні права та інтереси позивача, як співвласника частини житла, порушено право позивача на користування земельною ділянкою для обслуговування належної їй частини будинку, також вона позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки.

Факт виготовлення з грубими порушеннями технічної документації землеустрою, яка була в послідуючому затверджена Жданівською сільською радою громадянину ОСОБА_2, підтверджується також листом, що підписаний начальником відділу держкомзему у Хмільницькому районі - В.В. Скаковським. У листі зазначено, що "спірна суміжна межа проходить крізь житловий будинок, який перебуває у спільній власності. Відповідно до даного технічного паспорту та схеми поділу кімнат, межа в державному акті гр. ОСОБА_2 не відповідає розміщенню кімнат. (т.1 а.с.52).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області (а.с. 116-118) від 17.01.2013 р. у справі № 2-57/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Жданівської сільської ради про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації - відмовлено в позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи що предметом спору по даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Жданівської сільської ради, визнання незаконним державного акту на право приватної власності на землю серії 111 ВН № 048042 та скасування його реєстрації, а також те, що до участі у справі залучені інші особи, які не приймали участі при ухваленні рішення апеляційного суду Вінницької області від 17.01.2013 р. у справі № 2-57/12, при розгляді даної справи, суд не може вважати встановленими обставини, які були враховані при прийнятті вищевказаного рішення суду.

Якщо винести межі земельної ділянки гр. ОСОБА_2 в натурі, то вони, згідно затвердженої Жданівською сільською радою технічної документації, будуть проходити через частину житлового будинку ОСОБА_1, що підтверджується:

актом обстеження земельної ділянки від 07.07.2010 року в складі сільського голови Жданівської сільської ради, секретаря сільської ради, землевпорядника сільської ради, представника відділу держкомзему у Хмільницькому районі за участі гр. ОСОБА_1 та участі суміжного користувача - ОСОБА_2 (т.1 а.с. 5);

висновком Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 12.09.2014 року №10-02/3542/14 (т. 2 а.с. 69, т. 2 а.с. 104).

Так, згідно до висновку Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 12.09.2014 року №10-02/3542/14, зазначено, що "рішення органу місцевого самоврядування від 10.07.2001 року (т.1 а.с.6) щодо приватизації гр. ОСОБА_2 вищезазначеної земельної ділянки було прийнято на підставі технічної документації із землеустрою, що не в повній мірі підтверджує розмір земельної ділянки площею 0,25 га разом із об'єктом нерухомості, а саме житловим будинком на дві половини, який належав ОСОБА_11, яка 12.07.1990 року подала заяву про видачу їй довідки-характеристики для дарування частини будинку. Зокрема, зовнішня східна межа земельної ділянки площею 0,25 га відповідно до опису меж державного акта серії 111-ВН № 048042 від точки Б проходить до точки В (землі гр. ОСОБА_3, а сьогодні фактично гр. ОСОБА_1.) через спільний житловий будинок, частки якого встановлені:

- належність гр. ОСОБА_2 частини будинковолодіння № 28 до складу якого входили житловий будинок літ. Б з прибудовами та 51/100 частини житлового будинку літ. А (з конкретно визначеними кімнатами, а саме: 1-2 кімната 12,7 кв.м., 1-3 кімната 11, 4 кв.м., 1-4 кухня, Б сарай, ІІ - сіни, ІІІ- кладова, ? частина огорожі) з прибудовами підтверджується рішенням Жданівської сільської ради №92 від 21.12.2006 року (т. 2 а.с. 99), свідоцтвом про право власності на житловий будинок з прибудовами, частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами № 450 від 04.07.2007 року, а також договором дарування від 14.09.1990 року (т.1 а.с. 13).

Громадяни України згідно ст.ст. 81,131 Земельного кодексу України (у чинній сучасній редакції), а також відповідно до ст. 6 Земельного кодексу України (у редакції станом на 12.07.2000 року) набувають права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини, а також на підставі дарування.

У відповідності до статті 30 Земельного Кодексу України (в редакції 12.07.2000 р., чинній станом на 10.07.2001 р.) зазначено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Отже, інспекцією встановлено, що даних норм законодавства Жданівською сільською радою не дотримано та 10.07.2001 року прийнято рішення 13 сесії 3 скликання "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 та видачу державного акту на право власності на землю серії 111-ВН № 048042 без врахування прав гр. ОСОБА_1 на частину житлової будівлі, а саме: кімнати та веранди, які розміщенні на частині східної межі, а також земельної ділянки для обслуговування зазначеної частини будівлі (подвір'я)".

Також слід врахувати той факт, що у відповідача ОСОБА_2 згідно свідоцтва № 450 від 04.07.2007 року, (виданого на підставі рішення виконавчого комітету Жданівської сільської ради від 21.12.2006 року за № 92, (т.2 а.с. 99), а перед видачею свідоцтва - в договорі дарування від 14.09.1990 року в переліку кімнат, які йому належать, відсутні кімната та веранда, які розміщені на частині східної межі і через які, без врахування прав гр. ОСОБА_1 (позивача), проходять межі державного акту відповідача ОСОБА_2.

Вказані кімнати належать гр. ОСОБА_1, оскільки вона є єдиним співвласником разом з ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 та володіє правовстановлюючим документом на частину свого майна в будинку, а частка ОСОБА_2 у будинку є чітко визначеною.

Таким чином, існування державного акту на право приватної власності на землю серії 111 - ВН № 048042 з встановленими межами, які проходять через житлові кімнати позивача, порушує право власності на житло позивача ОСОБА_1 в розумінні ст. 30 Земельного Кодексу України (в редакції 12.07.2000 р., чинній станом на 10.07.2001 р.), статті 120 чинного Земельного Кодексу України. Окрім того зазначення в одному державному акті на право приватної власності на землю двох і більше земельних ділянок з різним цільовим призначенням є недопустимим.

Враховуючи існування державного акту відповідача, ОСОБА_1 не може виготовити собі правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що знаходиться під її частиною будинку і доказом цього є лист управління Держземагентства № 1055 від 18.05.2013 року в якому зазначено, що "беручи до уваги той факт, що дана спірна суміжна межа, відповідно до державного акту на право власності на землю гр. ОСОБА_2 серії 111-ВН № 048042 невірно проходить крізь житловий будинок, який перебуває у спільній власності, Управління Держземагентства у Хмільницькому районі Вінницької області не має правових підстав для погодження згаданої документації із землеустрою без підписаного належним чином акту (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки" (т.1 а.с. 52).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідачами: Жданівською сільською радою та ОСОБА_2 порушено право власності позивача на її майно, адже без виготовленого правовстановлюючого документу на земельну ділянку ОСОБА_1 позбавлена такого речового права, як право безперешкодного користування (розпорядження) своїм майном, тобто можливістю визначати долю своєї частини будинку та земельної ділянки шляхом відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам. При цьому право розпорядження своїм майном є складовою частиною права власності.

Не погоджуючись з висновками, що викладені в акті обстеження земельної ділянки від 07.07.2010 року, та з висновком Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 12.09.2014 року №10-02/3542/14 (т.1 а.с. 5, т. 2 а.с. 69, т. 2 а.с. 104) відповідачем було подано заяву до суду про призначення земельно-технічної експертизи. За наслідками розгляду даної заяви, судом 03.10.2014 року було постановлено ухвалу про призначення експертизи (т.2 а.с.118). Вказаної земельно-технічної експертизи не проведено по причинні несплати відповідачем ОСОБА_2 за послуги експертної установи, ухвала суду щодо проведення експертизи залишена без виконання. (т.2 а.с. 130).

За таких обставин суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів.

Дані правовідносини регулюються наступним:

відповідно до статті 13 Конституції України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Виходячи з вказаних положень Конституції України, а також зі статей 177 та 181 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав.

Відповідно до ст. 25 ЗУ Про землеустрій, від 22 травня 2003 року, № 858-IV, в редакції чинній на день виникнення спірних відносин, яка має назву "Документація із землеустрою" визначено види документації із землеустрою. Як слідує із наявної у справі технічної документації (а.с.40) із землеустрою на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, позивачка ОСОБА_1 є замовником технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,0470 га. за адресою: АДРЕСА_1

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (надання земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або у користування, відчуження земельних ділянок державної або комунальної власності, укладення, зміна, розірвання договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки, про встановлення сервітуту, емфітевзису та інших договорів щодо земельних ділянок, в тому числі прийняття державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Відповідно спори, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, підвідомчі місцевим судам, та повинні розглядатись за правилами цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 24 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, суд вважає доведеним той факт, що при прийнятті рішення 13 сесії 3 скликання від 10.07.2001 року та при проведенні процедури передачі земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_2, Жданівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області було грубо порушено норми чинного законодавства і тому в суду є всі підстави для визнання вказаного рішення та рішень, які були прийняті на його основі - незаконними та для скасування державних актів, які були виготовлені на їх основі.

З огляду на вищевикладене, суд, враховуючи позиції сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, зважаючи на наступне.

Задоволенню підлягають позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення 13 сесії 3 скликання Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 10.07.2001 року.

Позовні вимоги про визнання незаконним та недійсним державного акту на право власності на землю та скасування його реєстрації, виданого на ім'я ОСОБА_2, серія ІІІ-ВН № 048042 підлягають задоволенню частково, оскільки визнання державного акту на право власності на земельну ділянку незаконним і є підставою для скасування його реєстрації, тому позовні вимоги в частині скасування реєстрації державного акту слід залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки позивачем не ставиться питання про їх відшкодування відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 8,13,19,144 Конституції України, ст.ст. 10, 24, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 16, 167, 169, 177, 181 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 30,67,81,84,116,118,123,124,127,128,131,152,155 Земельного Кодексу України, та керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення 13 сесії 3 скликання Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 10.07.2001 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 та видачу державного акта на право власності на землю.

Визнати незаконним та недійсним державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ВН № 048042, виданий на ім'я ОСОБА_2, на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 10.07.2001 року, площею земельної ділянки: 0,2738 га, що знаходиться в с. Дібрівка Жданівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,2500 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0238 га, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 33.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Витрати по справі покласти на сторони.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний на протязі 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Войнаревич М. Г.