Провадження № 2/263/4174/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Кулика С.В.,

при секретарі - Чертовій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа Житлово-будівельний кооператив «Україна», Реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Маріупольської міської ради, третя особа Житлово-будівельний кооператив «Україна», Реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею -50,6 кв.м., житловою площею - 30,5 кв.м.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що після смерті матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та після смерті вітчима ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, позивач прийняла спадкове майно за законом на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,6 кв.м. Після смерті матері та вітчима відкрито спадкові справи. Державним нотаріусом роз'яснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину не можливо, у зв'язку з тим, що на момент смерті спадкодавця нею не було оформлено належним чином право власності та отримано відповідний документ. ОСОБА_2 була членом Житлово-будівельного кооперативу «Україна» 14 березня 1988 року за ордером серія НОМЕР_4 останній було надано квартиру АДРЕСА_1, пайові внески за яку були сплачені в повному обсязі, але до Маріупольського БТІ за для видачі реєстраційного посвідчення за життя мати не встигла звернутися та відповідна спірна квартира не була зареєстрована за нею. У зв'язку з чим, є перешкода для позивача отримати свідоцтво про право на спадщину, тому звернулася до суду.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином. Надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Просила розглядати справу за участю представника - ОСОБА_4 Проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечувала.

Представник позивача у судове засідання не з'явилася. Надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі наполягає на їх задоволенні. Проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляд справи було повідомлено належним чином. До суду надано клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача та прийняти рішення на розсуд суду.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, у зв'язку з чим суд ухвалив розглянути справу за її відсутності.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, відповідно свідоцтва про народження виданого відділом ЗАГС Жовтневого району м. Жданівка 03.12.1977 року серії НОМЕР_3.

Відповідно копії свідоцтва про укладення шлюбу виданого Будинком одруження виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Жданів Донецької області 27.01.1988 року серії НОМЕР_2, 27 січня 1988 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано шлюб, актовий запис №332.

Як вбачається з Довідки від 24.10.2014 року Житлово-будівельного кооперативу «Україна», за адресою: АДРЕСА_1, прописана одна людина - ОСОБА_1 з 26.03.1988 року, ОСОБА_2 була прописана за даною адресою з 26.03.1988 року та вибула 10.09.2003 року, ОСОБА_3 з 26.03.1988 року вибув ІНФОРМАЦІЯ_5.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 померла, у віці 63 років, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області 22.08.2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить запис у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38847003 від 10.11.2014 року.

Після смерті останніх залишилося спадкове майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Як на момент смерті матері, так і на момент смерті вітчима - ОСОБА_3, позивач залишилася проживати в АДРЕСА_1.

Згідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Так, відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_2, а саме 1/2 частини спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, оскільки постійно в ній проживав, до моменту смерті та відповідно позивач ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2, а саме 1/2 частини спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Проте, права власності спірного майна обидва не набули, оскільки Свідоцтво про право на спадщину не отримували.

Враховуючи той факт, що позивач з ІНФОРМАЦІЯ_6, коли померла її мати та, власник спірного майна, по теперішній час відкрито, безперервно живе та користується майном вже понад 12 років, фактично прийняла спадщину, тому може набути право власності на 1/2 частку спірної квартири.

Відповідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 38847003 від 10.11.2014 року, після смерті ОСОБА_3 була відкрита спадкова справа №56750252.

Відповідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Україна» від 30.10.2014 року №10, ОСОБА_2 була членом житлово-будівельного кооперативу «Україна» та вибула 10.09.2003 року, за даними обліку фізична вартість квартири склала 3567 карбованців та була виплачена. Квартира АДРЕСА_1 складається з 2-х кімнат, загальною площею 44,2 кв.м., жилою площею 30,19 кв.м. Ордер на житлове приміщення №002066 від 14.03.1988 року видано ОСОБА_2.

Відповідно ордеру на жиле приміщення 002066 серії КО, виданого ОСОБА_2 14.03.1988 року, квартиру АДРЕСА_1, відповідно списку ЖБК «Україна», склад сім'ї: ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_1 - донька.

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2107/02-31 від 24.10.2014 року Першої маріупольської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, через відсутність даних про реєстрацію права власності на зазначену квартиру на ім'я ОСОБА_2.

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2217/02-31 від 10.11.2014 року Першої Маріупольської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2, дружині спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, спадкоємцем якої був її чоловік, ОСОБА_3, який прийняв спадщину, але не оформив її, через відсутність даних про реєстрацію права власності на зазначену квартиру на ім'я ОСОБА_2.

Відповідно інформаційної довідки від 10.11.2014 року зі Спадкового реєстру щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після сперті ОСОБА_3 у спадковому реєстрі інформація відсутня, таким чином, суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відсутній правовстановлюючий документ мав бути лише доказом належності квартири спадкодавцю, а його відсутність сама по собі не призводить до припинення права власності.

Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1299 якщо у спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

При цьому, судом визнається доведеною належність спірної квартири померлій особі - ОСОБА_2 на момент смерті. Відсутній правовстановлюючий документ мав бути лише доказом належності квартири спадкодавцю, а його відсутність сама по собі не призводить до припинення права власності.

Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом.

Таким чином, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 при сплаті пайового внеску придбала квартиру за адресою: квартира АДРЕСА_1, але за час життя не встигла зареєструвати право власності на вказану квартиру, а ОСОБА_1 постійно проживала у вказаній квартирі, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), керуючись ст.ст.11, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа Житлово-будівельний кооператив «Україна», Реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 50,6 кв.м., житловою площею - 30,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набуває законної чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Кулик