Справа № 308/3972/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

21 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2015 р. за скаргою ОСОБА_2 на постанови державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 р. ОСОБА_2 звернувся у суд зі скаргою, у якій просив:

- визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області Боднар М.Ю. від 13.03.15 р. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 712/16083/12, виданим 04.03.15 р. Ужгородським міськрайонним судом;

- визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області Боднар М.Ю. від 23.03.15 р. про стягнення 5998.57 грн. виконавчого збору;

- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області Боднар М.Ю. від 24.03.15 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На обґрунтування зазначав, що вказані постанови є неправомірними, тобто такими, що порушують його права та свободи. Указує, що під час виконання рішення суду державний виконавець міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області Боднар М.Ю. порушила ст.ст. 25, 57 Закону України «Про виконавче провадження». Так, ухвалу про відкриття виконавчого провадження від 13.03.14 р., у якій надано строк добровільного виконання рішення суду до 20.03.15 р., ним отримана лише 24.03.15 р., а 23.03.15 р. державний виконавець виніс постанову про стягнення із нього виконавчого збору. Крім того, 24.03.15 р. було винесено постанову про арешт майна божника та заборону на його відчуження і під цим арештом опинилася частина квартири, яка перебуває в іпотеці.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.06.15 р. у задоволенні скарги відмовлено (а.с.64-68).

Апелянт просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про задоволення скарги. Доводить про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує на неналежну оцінку доказів (а.с.64-68).

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала - зміні, з таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив з того, що з боку органу виконання судових рішень були порушення строку направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику, однак це не призвело до порушення права боржника на добровільне виконання рішення суду, оскільки про таке рішення боржник знав більше як за півроку до його виконання і не вчинив жодної дії для добровільного виконання.

Колегія суддів не може повністю погодитися з цим висновком.

Як видно з матеріалів справи, 13.03.15 р. державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МУЮ Боднар М.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа № 712/16083/12, виданого 04.03.15 р. на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 59391.84 грн. та 593.92 грн. судового збору. Надано строк для добровільного виконання рішення суду до 20.03.15 р. (а.с.6).

24.03.15 р. державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МУЮ Боднар М.Ю. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

У зв'язку з невиконанням боржником у наданий строк рішення суду в повному обсязі, державним виконавцем 23.03.15 р. прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5998.57 грн. (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) державний виконавець протягом трьох робочих днів із дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (ч.5 ст. 25 Закону).

За вимогами ч.1 ст. 28 вказаного Закону в разі невиконання боржником рішення майнового характеру в строк, встановлений ч.2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Проте, суд першої інстанції не перевірив, чи виконано державним виконавцем належним чином його обов'язок щодо надсилання копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 13.03.15 р. боржнику. Так, суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи копії поштового конверту та довідки, з яких видно, що постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу боржника (ОСОБА_2.) тільки 17.03.15 р., а отримана ним 24.03.15 р., що в сукупності свідчить про неможливість виконати самостійно рішення суду в строк до 20.03.15 р.

Отже, постанови від 23.03.15 р. про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 5998.57 грн. і від 24.03.15 р. про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження є передчасними та неправомірними, а скарга в цій частині - обґрунтованою.

Що стосується постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.15 р., то вона є законною і обґрунтованою. Належних і допустимих доказів для визнання цієї постанови неправомірної скаржником не надано.

За загальним правилом судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст. 14 ЦПК України), а відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Керуючись ст.ст. 312 ч.1 п.2, 313, 314 ч.1 п.5, 315, 317, 219, 386, 387 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2015 р. змінити.

3. Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

4. Постанови державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області Боднар М.Ю. серії ВП № 46829937 від 23.03.2015 р. про стягнення з боржника ОСОБА_2 5998.57 грн. виконавчого збору та від 24.03.15 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження визнати неправомірними та скасувати їх.

5. Решту ухвали залишити без змін.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: