Провадження № 22-ц/783/288/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: апелянта(представника позивача) - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 413575, 00 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3441 грн..

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_7 - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим та просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове яким, позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на її заперечення, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року оскаржено позивачем в частині незадоволених позовних вимог до відповідача ОСОБА_5, а відтак у відповідності до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в цих межах.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 отримали від позивача ОСОБА_7, яка є матір'ю ОСОБА_3 кошти в сумі 72700 дол.США, що еквівалентно 846711,89 грн., які позивач відправляла через банківські установи, що підтверджується копіями митних декларацій.

Вказані обставини не заперечили і визнали в судовому засіданні сторони, що відповідно до ст.61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню.

Також, із пояснень сторін та їх представників встановлено, що вказані кошти були витрачені сторонами на потреби їх сім'ї. Зокрема, як вбачається із копій митних декларацій і визнається відповідачем ОСОБА_3, остання отримала від ОСОБА_7 35500 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 13 травня 2013р. - 413575 грн..

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення вищезгаданої суми коштів із відповідачки ОСОБА_3, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вказані кошти отримані без достатніх правових підстав(безпідставно набуте майно), а відтак підлягають поверненню позивачу.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК Українивизначає випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК Українибезпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з ч. 1 ст.177 ЦК Україниоб'єктом цивільних прав є, зокрема, речі, в тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав стягнення безпідставно набутих коштів із ОСОБА_5, оскільки всупереч вимог ст.60 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що кошти в розмірі 37200 дол.США набуті саме відповідачем ОСОБА_5.

Згідно ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Із врахуванням наведеного, колегіє суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що суд не дав належної оцінки усім доказам по справі, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК Українипринципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.4 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

Б.М.Гриновець