Справа № 639/2523/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015р. Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі : головуючого- судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі Полікарповій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа- Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконкому Харківської міської ради про визначення місця проживвання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у березні 2015 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3 особа-Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконкому Харківської міської ради про визначення місця проживвання малолітньої дитини- Лобяк ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 1991 р. по лютий 2015 р. сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку, яка зареєстрована та проживає разом з ним за адресою пров.Краматорський, 18, кв.4 в м.Харкові. З часу припинення шлюбних відносин сторони домовилися про місце проживання дитини з батьком, однак у березні 2015 р. відповідачка забрала дитину до себе. Стверджує, що донька відвідує дитячий садок, який знаходиться поряд з будинком позивача, а відповідачка зареєстрована в іншій квартирі, часто відсутня через зайнятість на роботі, відїджає за межі міста в відрядження, тоді як позивач працює до 15 год, має достатьо часу займатися дитиною, гуляти з нею та піклуватися про неї, має стабільний дохід, необхіджні умови для розвитку доньки, проживає зі старшим сином, який вже дорослий, працює, але дуже прихильний до молодшої сестри, виявляє бажання доглядати за сестрою, коли позивача нема вдома. Відповідачка мешкає в квартирі, яка не облаштована для розвитку дитини, не може забезпечити умови для розвитку та навчання дитини, в квартирі вудсутня дитяча кімната. Разом з відповідачкою мешкає її молодший брат. Позивач також пояснив, що постійно піклується про дитину, сплачує за дитячий садочок, допомагає матеріально, купує одяг, іграшки, перешкод для спілкування з донькою для відповідачки не чинить.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена своєчасно, належним чином, напередодні судового засідання подала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позов визнає та просить його задовольнити.

Представник третьої особи- Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконкому Харківської міської ради в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить дло наступного.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.10.1991 р., мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за усною домовленістю батьків, про що зазначив позивач, залишилась жити разом з ОСОБА_1 зареєстрований в кв. 4 по пров.Краматорському , 18 в м.Харкові разом з з сином, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою. Відповідачка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, але сімя проживала в квартирі ОСОБА_1

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.02.2015 р. шлюб між сторонами розірвано за заявою ОСОБА_1 Як випливає з рішення суду, подружжя з лютого 2014 р. не підтримує сімейні відносини, спільне життя не склалося по причині різних поглядів на шлюб та сімю , інформація про роздільне проживання сторін відсутня.

25.02.2015 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконкому Харківської міської ради щодо прийняття рішення про місце проживання малолітньої дитини. Листом від 11.03.2015 р., 3-я особа розяснила позивачу вимоги ст. 161 Сімейного Кодексу України , якими передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.Оскільки спір між подружжям відсутній, не має підстав для прийняття рішення виконавчим комітетом по даному питанню. Отримавши таку відповідь, позивач звернувся до суду.

За правилами ч.1 ст. 15 СК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.Відповідно до ч. ч.1 і 2 ст. 161 СК України, як що мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

За вимогами частини 4, 5 статті 19 СК України під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціального захисту населення від 28.04.2015 р. питання щодо визначення місця проживання з одним із батьків малолітньої ОСОБА_4, було розглянуто на Комісії з питань захисту дитини. Зі слів ОСОБА_1, його колишня дружина змінила свої наміри та зараз між ними не має згоди щодо визначення місця проживання дитини. Виходячи з висновку, відомості про місце роботи та дохід ОСОБА_2 відсутні і мати дитини не запрошувалася на засідання комісії , а тому вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини з батьком носило формальний характер, що є неприпустимим. В судовому засіданні позивач також не зміг пояснити чи перебуває мати дитини у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, де відповідачка працює та які відрядження у неї маються.

Із акту обстеження житлово - побутових умов проживання позивача, затвердженого начальником служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 19.02.2015 р., вбачається, що квартира належить ОСОБА_1, має дві кімнати, але перепланована в 3 кімнату. Батько з дитиною мешкають в окремих кімнатах, для дитини є все необхідне ( дитяче ліжко, дитячий куточок для ігор, дитячий стілець для їжи), для виховання та відпочинку дитини створені належні умови.

Як вбачається з акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 23.04.2015 р. , відповідачка займає одну кімнату, у другій кімнаті проживає брат, у третій кімнаті-племінник. У дитини окремої кімнати, ліжка, куточка для ігор немає.Для виховання та розвитку дитини не створені умови. В кімнаті, де проживає відповідачка, відсутні іграшки, нічого, щоб нагадувало про те, що є маленька дитина, не має. В квартирі не провітрено, накурено. Зазначений акт безспірно свідчить про те, що мати з дитиною за місцем реєстрації відповідачки не проживали, а залишаються мешкати в квартирі позивача.

Довідкою з місця роботи позивача підтверджено, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Юрис» тільки з січня 2015 р. та отримує мінімальну заробітну плату-1218 грн., що недостатньо для належного виховання малолітньої дитини.

При підготовки висновку про визнання місця проживання малолітньої дитини не з'ясовувався її психоемоційне ставлення по відношенню до своїх батьків, не проведено обстеження дитячим психологом, комісія не заслухала мати дитини, повно та всебічно не встановила всіх обставин життя сімї, особисто дитини та без жодного доказу щодо характеристики відповідачки, як матері, вирішила про можливість залишити малолітню ОСОБА_4 віком 2 роки 3 місяця, проживати з батьком.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Коли ж батьки дитини після розлучення проживають в різних місцях, то згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, яка досягла чотирнадцяти років - визначається нею самою.

Із довідки комунального закладу «дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок) № 82 комбінованого типу Харківської міської ради від 24.02.2015 р., який відвідує з 01.09.2014 р. ОСОБА_4, дитину щоранку приводить батько, ввечері іноді забирають двоє батьків разом ( батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2М.).

Згідно з положенням ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як визначено принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

ОСОБА_4 є малолітньою дитиною, якої виповнилося 2 роки 3 місяця. З точки зору психології між дитиною та її матір'ю в цьому віці існує тісний зв'язок, розірвання якого накладає глибокий слід в майбутньому на психіці та навіть на фізичному розвитку дитини, та й самою природою було закладено спроможність забезпечення необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини саме в жінці. Будь - яких виняткових обставин, які б свідчили про те, що місце проживання малолітньої разом з матір'ю буде суперечити інтересам дитини, матеріали справи не містять і суду їх не надано. Встановити, з якого часу дитина проживала з матір'ю, а з якого часу - з батьком неможливо, оскільки належні та допустимі докази щодо цього відсутні. Сторони люблять доньку та піклуються про неї, належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Доказів того, що проживання дитини у матері не відповідає інтересам дитини, матеріали справи також не містять.

Суд також звертає увагу на те, що того існують деякі складнощі, що стосуються виховання та піклування саме батьком дитини, якщо дитина є дівчинкою, незалежно від її віку. За даних обставин, турбота, увага, розуміння матері є чи не найбільшою складовою гідного життя дівчинки в майбутньому.

Підстав, за якими малолітня донька сторін може проживати без матері, позивачем не наведено.

Враховуючи обставини справи та вимоги закону, зокрема Декларації прав дитини суд вважає, що підстав для визначення місця проживання малолітньої доньки з батьком не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 157, 160 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа-Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини- відмовити за необгрунтовваністю заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні-в той же строк з дня отримання його копії.

СУДДЯ