Справа № 565/1712/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника органу опіки і піклування Шпак В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

В суд звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що ОСОБА_1 є наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_2. Вказану квартиру позивач отримала для власного проживання та проживання членів її сім'ї. В теперішній час в квартирі №15 зареєстроване місце проживання: позивача, її сина ОСОБА_6, дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_8, онука ОСОБА_5 Останній є сином відповідача. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області 08.04.2011р. шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 розірвано, дитину ОСОБА_5 залишено на виховання матері. Малолітній ОСОБА_5 з моменту реєстрації місця проживання жодного дня не проживав у квартирі №15, оскільки одруження його батьків виявилось невдалим, а відносини між ними склались неприязні. ОСОБА_10 разом із своєю матір'ю ОСОБА_3 постійно проживає за адресою, за якою з 2011р. зареєстрована відповідач. ОСОБА_11 в квартирі №15 немає і ніколи не було. Позивач не чинить перешкод для проживання онука у квартирі №15, а рішення не проживати в ній прийняла мати дитини сама. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Кузнецовського міського комунального підприємства з проханням зняти з реєстрації місця проживання в квартирі №15 її онука, оскільки він там ніколи не проживав, однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

ОСОБА_1 посилається, що житлово-комунальні витрати нараховуються в тому числі й на ОСОБА_11, а оплачує їх позивач. Це ставить її в скрутне матеріальне становище. З наведених підстав позивач вважає можливим визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою №15.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги та обґрунтування позову підтримала повністю. З її пояснень слідує, що місце проживання онука було зареєстроване у квартирі №15, оскільки в той час син позивача ОСОБА_6 працював на Рівненській АЕС і надіялись отримати квартиру за його місцем роботи. Тут же було зареєстроване місце проживання ОСОБА_3, однак вона згодом знялася із місця реєстрації, а ОСОБА_5 залишився зареєстрованим. Онук позивача ніколи в квартирі №15 не проживав і речей його там не було. Відповідач ніколи не зверталася, щоб її син проживав у вказаній квартирі. Жодних перешкод для проживання ОСОБА_5 в квартирі №15 не створювалося. Відповідач вимагає виплатити для неї п'яту частину від вартості квартири №15 і у тому разі вона погодиться зняти із реєстрації місця проживання дитину. Однак таких коштів позивач не має. ОСОБА_1 посилається на те, що у квартирі мало місця для проживання усіх зареєстрованих осіб, а в ОСОБА_5 є де жити разом з матір'ю.

Відповідач ОСОБА_3 позову не визнала повністю. Вважає, що дитина не втратила право користування квартирою №15 та повинна бути там зареєстрована, разом зі свої батьком. З пояснень відповідача також слідує, що до 2011 року ОСОБА_5 відвідував сім'ю позивача, інколи ночував у квартирі №15. Після цього вони не мають бажання бачитися з дитиною. З квітня 2011р. ОСОБА_10 не живе у квартирі №15. В теперішній час ОСОБА_5 проживає разом із відповідачем у двокімнатній квартирі малосімейного типу (АДРЕСА_2), у праві власності на яку відповідач має 1/3 частку. Покликається відповідач і на те, що колишній чоловік позивача - ОСОБА_12, а також ОСОБА_6 зловживають алкоголем і це було також однією із причин неможливості проживання ОСОБА_5 у квартирі №15. Просила в позові відмовити.

Із пояснень представника органу опіки та піклування Шпак В.М. видно, що в ході вивчення обставин проживання малолітнього ОСОБА_5 було встановлено, що дитина проживає із матір'ю. Батько ОСОБА_10 - ОСОБА_6 говорив, що він із сином не спілкується, не виховує та не відвідує його. На засідання комісії у виконавчий комітет міської ради ОСОБА_6 за запрошенням не прибув. Орган опіки та піклування вважає, що ОСОБА_5 має проживати із матір'ю, а його місце проживання повинно бути зареєстроване за місцем проживання батька у квартирі №15.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника органу опіки і піклування, показання свідків, дослідивши інші докази у справі приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

З копії договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду №240 від 04.02.2003р. вбачається, що позивач є наймачем квартири, що складається з двох кімнат, загальною площею 41,7 м2 за адресою: АДРЕСА_2

Довідкою ЖЕД №2 м.Кузнецовськ від 18.11.2014р. №2785 підтверджено, що місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване в квартирі №15.

З копій актів, складених працівниками ЖЕД-2 Кузнецовського міського комунального підприємства від 12.01.2011р., 12.04.2011р., 11.07.2011р., слідує, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 були відсутні у вищевказаній квартирі. В актах також зафіксовано, що факт не проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за вищевказаною адресою підтвердили й сусіди ОСОБА_13 та ОСОБА_14 Обставина непроживання ОСОБА_5 у квартирі №15 підтверджена також копією акту комісії ЖЕД-2 від 25.12.2014р.

Із заслуханих у суді показань свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 вбачається, що ОСОБА_5 в квартирі №15 постійно не проживав, хоча й відвідував сім'ю позивача. В теперішній час в строк понад шість місяців ОСОБА_5 теж у даній квартирі не проживає.

Відповідно до ст.71 ч.ч.1, 2 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно із ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Тобто, виходячи із змісту норм ст.71 ч.ч.1, 2 ЖК право користування жилим приміщенням втрачається особою в разі не проживання там без поважних причин.

Судом із вищенаведених даних встановлено, що малолітній ОСОБА_5 не проживає у квартирі №15 понад шестимісячний строк. Однак суд вбачає, що має місце непроживання дитини в зазначеній квартирі із поважних причин. Такими причинами є те, що батьки ОСОБА_5 в 2011р. розірвали шлюб і проживають окремо. Між ними виникли неприязні відносини. Батько дитини не спілкується із сином. Крім того, суд зважає, що свідки ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 давали показання про те, що ОСОБА_6 пиячить. Свідок ОСОБА_16 відмічала, що у зв'язку із вживанням ОСОБА_6 алкоголю, обстановка у квартирі №15 неблагоприємна для проживання там дитини. ОСОБА_15 зазначала про те, що ОСОБА_6 раніше дебоширив. Свідок ОСОБА_17 також давала показання про те, що її брат ОСОБА_6 любить випити і буває веде себе неадекватно.

Отже, наведені обставини є об'єктивно поважними причинами непроживання ОСОБА_5 в спірному житлі та такими, що перешкоджають в теперішній час проживати дитині за зареєстрованим місцем свого проживання, разом із батьком ОСОБА_6 Але, на думку суду, виходячи із захисту інтересів дитини, це не повинно призводити до позбавлення малолітнього права користування квартирою №15, де проживає його батько.

Тому, позов не має підстав для задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209-212, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю у позові ОСОБА_1 про визнання малолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2, через безпідставність.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :