Справа № 644/155/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Глібко О.В.,

при секретарі - Омесь В.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення шляхом виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП», ОСОБА_1, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання недійсним спеціального ордеру на житло, визнання права користування житлом та про зобов'язання адміністрації та профспілкового комітету ВАТ надати житло,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за основним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» та просила постановити судове рішення, яким усунути перешкоди у користуванні житловим приміщення, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, шляхом примусового виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та надання позивачці ОСОБА_1 безперешкодного доступу до вказаної квартири.

В обґрунтування поданого позову посилалася на те, що 16.04.2009 року відповідно до рішення адміністрації та профкому ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» останній було видано спеціальний ордер №3 на право на заселення в квартиру АДРЕСА_1 (фінський дім). Вказане житло було надано позивачці як працівнику даного підприємства з метою поліпшення житлових умов. 26.08.2009 року у вказаному житлі, за згодою позивачки, був зареєстрований її син - ОСОБА_4. Також, ОСОБА_1 вказує, що фактично у спірну квартиру АДРЕСА_1 ні вона ні її син не мають можливість вселитися, т.я. вказана житлова площа самовільно зайнята відповідачами ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3. Також ОСОБА_1 вказує, що неодноразово вона зверталася до правління ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» з вимогою сприяти у заселенні у надану останній квартиру, в зв'язку із чим були складені відповідні протоколи, зверталася до правоохоронних органів, але відповідачка ОСОБА_3 чинила всілякі перепони, тому ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати своє порушене право, що і стало причиною звернення до суду.

Під час розгляду справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічною позовною заявою, яка була прийнята судом та розглядалася разом із основним позовом в одному провадженні. Зустрічна позовна заява неодноразово була змінена позивачами за зустрічним позовом, та в частині заявлених ними позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд залишити позовні вимоги без задоволення. У зв'язку із чим ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.02.2015 року позовні вимоги щодо зобов'язання адміністрації Орджонікідзевського відділу у м. Харкові ГУДМСУ в Харківській області анулювати реєстрацію ОСОБА_4 в квартиріАДРЕСА_1 залишені без розгляду.

В остаточній редакції, позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд визнати спеціальний ордер №3 від 16.04.2009 року, виданий ОСОБА_1 на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» від 06.04.2009 року на вселення ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 недійсним; визнати за ОСОБА_2 і членами його сім'ї: дружиною - ОСОБА_3, дітьми - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 право на користування квартирою АДРЕСА_1, яка перебуває на балансі ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП»; зобов'язати адміністрацію ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» надати ОСОБА_2 і членам його сім'ї: дружині - ОСОБА_3, дітям - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 та укласти з ОСОБА_2 відповідний договір найму цього житла. В обґрунтування наданого позову посилалися на те, що фактично в спірному приміщенні проживає сім'я ОСОБА_2, при цьому, з 2005 року вони здійснювали догляд за гр. ОСОБА_8, якій належало дане спірне приміщення, яка надала на ім'я ОСОБА_3 довіреність на приватизацію даного житла. Але за життя ОСОБА_8 провести приватизацію ОСОБА_3 не встигла, але за усною домовленість із померлою, а також з усного дозволу директору заводу сім'я ОСОБА_3 зайняла спірне житлове приміщення, та вважали, що саме їм воно належить, саме з цих підстав останні відмовили представникам заводу та, особисто ОСОБА_1, в намаганні вселитися в спірне приміщення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_9 свій позов підтримали та просили його задовольнити, посилалися не те, що ОСОБА_1 скористалася своїм правом та зареєструвалася у спірному приміщенні, але позбавлена можливості проживати в спірній квартирі. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд відмовити, т.я. останні самовільно зайняли спірне приміщення, яке на законних підставах було виділено ОСОБА_1 Крім того, посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що вона та її родина мали право першими на заселення у кімнату АДРЕСА_1 є безпідставними та такими, що не відповідають закону. Тому вважають, що зустрічний позов є необґрунтованим.

Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 проти основного позову ОСОБА_1 заперечували, посилалися на те, що під час отримання ордеру остання надала не достовірну інформацію робітникам заводу, щодо даних на першочергове отримання житла, крім того, житло, яке було виділене ОСОБА_1 складом із сином складає розмір 15,1 кв.м., тому в даному приміщенні не лише не можна проживати особам різної статі, але при цьому спірне житло взагалі є аварійним, крім того, ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» не переконалося, що дане приміщення є вільним. Просили суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову та задовольнити в повному обсязі зустрічну позовну заяву, т.я. вважають, що саме сім'я ОСОБА_2 мала право на першочергове отримання спірного житлового приміщення, а саме кв. АДРЕСА_1, т.я. вони проживають в даному житловому приміщенні в квартирі АДРЕСА_4 і фактично, кімната, що звільнилася є суміжним приміщенням, на яке позивачі за зустрічним позовом мали право відповідно до ст. 54 ЖК України.

Представник третьої особи - ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» просила основний позов ОСОБА_1 задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити, посилалася на те, що заводом не був порушений порядок видачі ордеру на звільнене житлове приміщення, також пояснили, що ОСОБА_1 не мала можливості вселитися в квартиру, яку вона отримала на заводі, т.я. її вселенню перешкоджала ОСОБА_3 Також пояснила, що сім'я ОСОБА_3 самовільно зайняла квартиру АДРЕСА_1, при цьому згоди на її заселення останні не отримували.

Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради виступили на стороні захисту малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, просили врахувати інтереси дитини та посилалися на рішення суду.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, представників третіх осіб, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, та оцінивши надані докази в їх сукупності приходить до наступного висновку….

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

При цьому, право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом виселення .

Судом встановлено, що 16.04.2009 року відповідно до спільного рішення адміністрації та профкому ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» ( протокол №64) ОСОБА_1 було видано спеціальний ордер №3 на право на заселення квартири АДРЕСА_1 (фінський будинок).

Вказане житлове приміщення, було видане ОСОБА_1, як працівникові даного підприємства на житлову кімнату 15,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, як поліпшення житлових умов без зняття з квартирного обліку ( Т.1, л.д. 163).

Також встановлено, що ОСОБА_1 працює на ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» з 26.08.1971 року та перебуває на квартирному обліку з 02.06.1974 року. Також встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала та була зареєстрованою на час отримання спірного житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 складом три особи (вона, син та син).

Відповідно до наданих суду документів встановлено, що в спірному приміщенні 26.08.2009 року був зареєстрований ОСОБА_4. Сама позивачка ОСОБА_1 також була зареєстрована по АДРЕСА_1 26.08.2009 року, а 02.09.2009 року знята з реєстрації за даною адресою (Т.2, а.с.49,50).

При цьому, як вбачається із спеціального ордера №3 , ОСОБА_1 отримала ордер 16.04.2009 року, та не скористалася встановленим законним правом на реєстрацію в приміщенні відповідно до отриманого ордеру протягом 30 днів, тобто ОСОБА_1 пропустила строк для реєстрації. Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що їй невірно була вказана відповідна інформація робітниками ЖКО, щодо належної реєстрації в житловому приміщенні суд не приймає до уваги. Так ОСОБА_1 пояснила, що їй було запропоновано знятися з реєстрації складом повної сім'ї , в зв'язку із чим , остання зверталася із заявою до заступника директора з персоналу з питань ЖКО Самойлової Н.Б про продовження строку реєстрації за спец ордером, та згідно даної заяви такий термін був продовжений до 23.08.2009 року, про що зроблений відповідний запис на спеціальному ордері №3. Дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, дійсно в матеріалах особової справи ОСОБА_1 (яка була оглянута в судовому засіданні) перебуває відповідна заява про продовження строку на реєстрацію в приміщенні від ОСОБА_1 від 10.07.2009 року та 13.08.2009 року, а в матеріалах цивільної справи є копія спеціального ордеру №3 ( Т.1.а.с.4) на якому дійсно є дві відмітки «продлен до 23.08.2009», але ким зроблені дані написи не зрозуміло. Крім того, дана копія не відповідає оригіналам спеціальних ордерів, які були надані суду на огляд в судовому засіданні разом із орденською книгою, тому дану копію ордеру суд не приймає до уваги і вважає, що строк для реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до отриманого ордеру пропущений позивачкою .

Також позивачка ОСОБА_1 за основним позовом пояснила суду, що вона не мала можливості вселитися в сіпне приміщення, в зв'язку із тим, що сім'я ОСОБА_2 всіляко перешкоджали останній в реалізації свого права, в зв'язку із чим вона була змушена завернутися за захистом свого права до адміністрації заводу влітку 2009 року та до начальника Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 31.10.2013 року.

В судовому засіданні були вислухані представники ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП», які пояснили, що дійсно неодноразово, а саме 01.09.2010 року та 25.09.2012 року, вони намагалися вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1, однак ОСОБА_3 не надала доступу до житлового приміщення, чим перешкоджала вселенню ОСОБА_1, про що відповідно були складені акти ( Т.1, а.с. 6,7).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1, а також її син, який на даний час є особою, що зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з часу отримання ордеру на житло, а саме з квітня 2009 року до суду не зверталися. Вперше, за захистом свого порушеного права ОСОБА_1 звернулася 03.12.2013 року, та ухвалою 24.12.2013 року дана заява була повернута позивачці як не подана, в зв'язку із не усуненням недоліків, та вдруге вже звернулася лише в 2014 році.

Суд також не може погодитися із доводами представника позивачки ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_9, який пояснив, що його довірителька в повній мірі реалізувала своє право зареєструвавшись у спірному приміщенні. Суд вважає, що сама по собі реєстрація ОСОБА_1 в спірному приміщенні не є підставою для задоволення основного позову. Тому суд відмовляє позивачці за основним позовом ОСОБА_1 в позовних вимогах про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення шляхом виселення.

Що до позовних вимог за зустрічним позовом, то суд приходить до наступного висновку….

Згідно до ст. 52 ЖК України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Згідно статті 51 Житлового кодексу України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Ордер може бути визнаний недійсним виключно у судовому порядку.

Відповідно до п. п. 69, 73 Постанови Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року, № 470 "Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР" ( далі Правил) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток N 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності.

Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Судом встановлено, що позивачі за зустрічним позовом - ОСОБА_2, ОСОБА_3 разом із трьома дітьми - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_4. Дана квартира складається з двох кімнат площею 25,2 кв.м. в та належить ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання, посвідченого 06.03.1996 року р. №1-1342 (Т.2, а.с. 73). Загалом будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» і відноситься до відомчого житлового фонду (Т.2 а.с.51).

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3, приміщення квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4, були переплановані, є суміжними і до перепланування складали єдину ізольовану 3-х кімнатну квартиру, про що свідчить збережений між ними дверний проріз, а також знаходження в квартирі АДРЕСА_1 приладу із обігріву приміщень АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4. При цьому до перепланування будинок АДРЕСА_1 будувався як 2-х квартирний, а на даний час є трьох квартирним, що підтверджено відповіддю з КП «ХБТІ» від 19.12.2013 року (Т.1 а.с50). В серпні 2005 року її сусідкою ОСОБА_8 була надана на ім'я ОСОБА_3 довіреність для приватизації квартири АДРЕСА_1, та за усної домовленості останні прийшли до угоди про подальше укладення договору довічного утримання за умови, у разі смерті ОСОБА_8 сім'я ОСОБА_3 може вселитися у звільнене житло і мешкати в ньому, так як остання потребувала поліпшення житлових умов. Також, ОСОБА_3 пояснила, що після смерті ОСОБА_8 вона вселилася в квартиру АДРЕСА_1, де зробила дитячу кімнату, при цьому отримала згоду директора ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» та заступника директора з житлових питань підприємства ОСОБА_13, а на ім'я керівництва заводу ОСОБА_3 були направлені відповідні заяви. Та так як вимог, про звільнення зайнятого ОСОБА_3 житла від підприємства не надходило вона продовжувала ним користуватися та сплачувати комунальні послуги.

Судом встановлено, що спірне житлове приміщення квартира АДРЕСА_1 складається з кухні 6,5 кв.м., житлової кімнати 15,1 кв.м., тамбуру 3,1 кв.м., загальною площею 24,7 кв.м. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 має три квартири, з різними входами. (Т.2 а.с. 60-65). При цьому, відповідно до наданих суду документів, даний будинок має самовільні при будівлі, які не мають статус узаконених відповідно до вимогам Закону, але дані прибудови перебувають в квартирі АДРЕСА_6 (Т.2 а.с.66). Посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_4 є суміжними приміщеннями не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та спростовуються матеріалами цивільної справи. Так само, як і не знайшли свого підтвердження в технічній документації посилання ОСОБА_3 на те, що квартира АДРЕСА_1 була переобладнаною.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради м. Харкова №9/2 від 16.01.2007 року зі складом сім'ї 5 осіб (він, дружина, дочка, дочка, син) прийнятий на квартирний облік за списком загальної черги за № 2032 та включений до списку першочергового отримання житла з урахуванням пільг багатодітних сімей за №621 (Т.1, а.с. 42)

Відповідно до ст. 55 ЖК України жилі приміщення, що звільняються в будинках, переданих державними підприємствами, установами, організаціями виконавчим комітетам місцевих Рад народних депутатів, а також жилі приміщення, що звільняються в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової участі коштів підприємств, установ, організацій, заселяються в першу чергу потребуючими поліпшення житлових умов працівниками цих підприємств, установ, організацій. Зазначений порядок заселення застосовується незалежно від часу передачі або закінчення спорудження жилого будинку.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових стосунках із ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» та перебувала на квартирному обліку з 02.06.1974 року. При цьому , матеріали особової справи ОСОБА_1 містять чисельні заяви, та довідки про склад її сім'ї, яка перебувала зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_5, з сім'єю в кількості чотири особи - вона, чоловік, син, син. При цьому дане житлове приміщення є однокімнатною квартирою площею 18,8 кв.м. Також, відповідно довідки про склад сім'ї від 22.01.2008 року на вищевказаній житловій площі також значиться зареєстрованими чотири особи - ОСОБА_1, чоловік, син,син. Згідно свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_14 - чоловік ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Таким чином, ОСОБА_1 дійсно потребувала поліпшення житлових умов, та нею були подані відомості, що відповідали дійсності. Тому, в подальшому, 16.04.2009 року відповідно до спільного рішення адміністрації та профкому ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» ( протокол №64) ОСОБА_1 було видано спеціальний ордер №3 на право на заселення квартири АДРЕСА_1 ( фінський будинок) .

При цьому, посилання ОСОБА_3, щодо неправомірних дій робітників ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП», а також порушення її права на першочергове отримання квартири спростовується матеріалами справи та поясненнями свідків. Так, видача ордеру проводилася відповідно до правових підстав і на підставі документів, наданих на ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» ОСОБА_1 Як пояснив свідок ОСОБА_15, рішення щодо надання житла ОСОБА_1 приймалося колегіально та з перевіркою всіх відповідних документів. При цьому, ОСОБА_3 дійсно неодноразово зверталася до директора заводу із заявами з проханням надати їй житло за адресою: АДРЕСА_1, дане питання розглядалося на сумісному засіданні адміністрації та профкому від 14.03.2008 року (протокол №49) та останній було відмовлено, з підстав того, що ОСОБА_3 не є працівником закову і не перебуває на квартирному обліку в ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» ( Т.2 а.с. 68).

Відповідно до ст. 37 Правил жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на квартирному обліку, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР ( 5464-10 ), цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР, а також випадків надання жилих приміщень за рішенням Ради Міністрів СРСР і Ради Міністрів УРСР. Жилі приміщення громадянам надаються за місцем перебування їх на квартирному обліку, за винятком випадків надання жилих приміщень підприємствами, установами, організаціями, що не ведуть квартирний облік, своїм працівникам, які перебувають на обліку в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.

Таким чином, суд вважає, що заводом обґрунтовано було відмовлено ОСОБА_3 у наданні останній спірного житлового приміщення. Згідно довідки первинної профспілкової організації ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» від 25.11.2014 року №33 ОСОБА_3 у списках черги на отримання житла не перебувала (Т.2.а.с.37).При цьому, суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_13, які пояснили, що квартира АДРЕСА_1 були зайняті сім'єю ОСОБА_3 з дозволу директора заводу. Жодних протоколів, або інших письмових документів з цього приводу суду надано не було, тому фактично, дане приміщення ОСОБА_3 зайняли самостійно, без будь-яких на то правових підстав. Більш того, ОСОБА_3 достовірно було відомо, що квартира АДРЕСА_1 була видана іншій особі, але протягом більш ніж три роки вона до суду з позовами не звернулася, при цьому поважності причин пропуску строку звернення до суду в судовому засіданні не довела.

Крім того, в своїх поясненнях та додатку до зустрічного позову ОСОБА_3 надала суду технічний висновок про стан споруд та подальшої експлуатації приміщень АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 в частині житлового будинку «А-1, та прибудов за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.124-138). Відповідно даного висновку дані житлові приміщення непригодні для експлуатації. При цьому, позивачі висувають вимогу щодо визнання за їх сім'єю права користування на спірне житло, яке є, фактично, аварійним, що, взагалі суперечить самим позовним вимогам.

Посилання представника ОСОБА_2 на ту обставину, що документи, які видані ОСОБА_16 мають розбіжності саме з вини позивачки за основним позовом, яка навмисно надала недійсні відомості, з метою отримання житла, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так дійсно в матеріалах особової справи ОСОБА_1 та в ордерській книжці перебувають документи, а саме спеціальний ордер №3 виданий на ім'я ОСОБА_1 складом сім'ї - вона, син та син. Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_17, під час того, як був виписаний даний ордер була допущена помилка, тому він та корінець до ордеру були анульовані, та замість цього виписаний інший ордер складом сім'ї ОСОБА_1 та син -ОСОБА_4 Так само було анульована і виписка із протоколу №64 сумісного засідання адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП», та внесені відповідні виправлення. Дана обставина сталася з вини неналежного ведення діловодства на заводі, що знайшло своє підтвердження в письмових документах оглянутих в судовому засіданні.

Таким чином, суд відмовляє позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у задоволені зустрічного позову, щодо визнання недійсним спеціального ордеру на житло, визнання права користування житлом та про зобов'язання адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» надати житло.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3,4, 10, 60,88,209,212-215, 218 ЦПК України , ст.ст. 16,383,391 ЦК України, ст.ст. 51,52,55,59,150 ЖК , 73 Постанови Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року, № 470 "Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР" (зі змінами та доповненнями), суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП» про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення шляхом виселення - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ВАТ «Харківський підшипниковий завод» АТ «ХАРП», ОСОБА_1, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання недійсним спеціального ордеру на житло, визнання права користування житлом та про зобов'язання адміністрації та профспілкового комітету ВАТ надати житло - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Глібко