АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/8830/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1430/К/15 інстанції - Філатов К. Б.
Категорія 5 (1) Доповідач - Соколан Н. О.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Соколан Н. О.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В. П.,

при секретарі - Петренко К.І.

за участю: позивача ОСОБА_2

та його представника ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю, в обґрунтування якого зазначила, що з квітня 2000 року вона без реєстрації проживає в АДРЕСА_1, в якому почала проживати зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6, який знайшов цей будинок та пояснив їй, що власники будинку померли, але він домовився з людьми, які мають відношення до будинку про те, що вони заселяться, а документи будуть оформлені пізніше. З ким саме домовлявся її цивільний чоловік, їй невідомо, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після цього вона виявила бажання отримати право власності на своє ім'я на зазначений будинок, але не знайшла нікого з його власників. В 2009 році вона зверталася до виконавчого комітету Криворізької міської ради із заявою про придбання будинку у власність. Їй було повідомлено, що власником домоволодіння є ОСОБА_7, після смерті якої ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався. Вважає, що добросовісно заволодівши і користуючись домоволодінням з 2000 року до часу звернення до суду із цією позовною заявою, вона набула право на це домоволодіння за набувальною давністю. Просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов невірного висновку про зруйнування буднику, в якому мешкає позивач, що спростовується поясненнями свідків по справі, посилання суду на наявність спору про право власності на домоволодіння між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки судового рішення з цього приводу не ухвалювалось, позовна заява залишена без розгляду; свідоцтво про право власності на будинок видано на підставі неіснуючих документів, оскільки після смерті власника будинку ОСОБА_7 ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався; суд не звернув уваги, що номінальний власник не звертався до суду за захистом порушених прав, як і Виконавчий комітет Центрально-Міської ради не звертався із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору судом першої інстанції встановлено, що будинок АДРЕСА_1 відключено від газу, води, електричної енергії, та в ньому селилися і жили безхатченки.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Як вбачається з матеріалів, долучених до справи, власником зазначеного будинку з 2009 року є ОСОБА_9, яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом у вересні 2009 році, після померлого 2001 році ОСОБА_10, який прийняв спадщину, але не отримав свідоцтво про право на спадщину після померлої в 1990 році ОСОБА_11

Документи для оформлення спадщини ОСОБА_9 отримували в червні 2009 року (а.с.8 матеріали № 2-2076/2010 рік), та в червні 2009 року спірний будинок оглядала, з метою його купівлі, ОСОБА_8, який їй показував її знайомий ОСОБА_12

З огляду на зазначені пояснення, колегія суддів дійшла висновку, що позивач в червні 2009 року не проживала в спірному будинку.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач не довела, що вона безперервно володіла нерухомим майном протягом десяти років.

На думку колегії суддів, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону про відмову у задоволенні позову у зв'язку з недоведенністю позовних вимог.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, ст. ст. 313- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: