Справа №591/1571/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/2070/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

05 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2015 року

в справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Шум Тетяни Віталіївни про відновлення виконавчого провадження, заінтересована особа : ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою на постанову державного виконавця Відділу ДВС Сумського МУЮ Шум Т.В. про відновлення виконавчого провадження. Своє прохання мотивує тим, що на виконанні у ВДВС Сумського міського управління юстиції знаходився виконавчий лист від 16.05.2014 року про вселення ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1.

29.01.2015 року рішення суду про вселення ОСОБА_6 було боржником добровільно виконано, що підтверджується актом державного виконавця, проте 02.02.2015 року ОСОБА_6 звернулася до державного виконавця з заявою про відновлення виконавчого провадження. 04.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. З вказаною постановою представник боржника не був згоден, так як перешкод ОСОБА_6 ніхто не чинив, вважав постанову незаконною та просив її скасувати.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2015 року в задоволенні скарги було відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановивши нову, якою задовольнити скаргу на постанову державного виконавця у повному обсязі.

Вважає, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не взято до уваги, що відсутність у стягувача ключів від спірного приміщення не свідчить про створення перешкод у користуванні ним. Окрім того, по справі було не доведено, що саме ОСОБА_3 вчиняє неправомірні дії відносно ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти її задоволення представників стягувача та державного виконавця, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця узгоджуються з приписами ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» ( далі - Закон ). Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало звернення стягувача про відновлення виконавчого провадження у зв»язку з перешкоджанням боржником проживанню стягувача у приміщенні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 5 ст. 124, п. 9) ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Основними засадами судочинства є в тому числі є обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови та порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, передбачені вищевказаним Законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 лютого 2014 року по справі №591/6060/13-ц, яке набрало законної сили, вселено ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1.

16.05.2014 року було видано відповідний виконавчий лист та подано його на виконання до відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ.

29.01.2015 року рішення суду про вселення ОСОБА_6 було боржником добровільно виконано, що підтверджується актом державного виконавця ( а.с. 7 ).

Вказані обставини стали підставою для закінчення виконавчого провадження ( ст. 49 Закону ).

02.02.2015 року до Відділу ДВС звернулась з заявою про відновлення виконавчого провадження стягувач ОСОБА_6, посилаючись на те, що боржник ОСОБА_3 перешкоджає проживанню стягувача у приміщенні, в яке її було вселено 29.01.2015 року ( а.с. 75 ).

З урахуванням цього, 04.02.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження на підставі ст. 79 Закону ( а.с. 6 ).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що дії державного виконавця узгоджуються з приписами Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для задоволення скарги на постанову не вбачається.

Зокрема, ч. 1 ст. 11 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Дана стадія триває від моменту відкриття виконавчого провадження та до моменту його закінчення. Такі дії державним виконавцем вчиняються шляхом винесення відповідних постанов, тобто мають процесуальну форму ( ст.ст. 19, 25 та 49 Закону ).

Зокрема, за змістом ч.ч. 2-3 ст. 51 Закону, за наявності обставин, передбачених частиною шостою статті 79 цього Закону, виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

В свою чергу, частина шоста статті 79 Закону містить положення про те, що у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону.

Отже, нормами Закону при виконанні рішення суду про вселення стягувача до житлового приміщення не передбачено вчинення державним виконавцем будь-яких дій на користь стягувача до винесення постанов про відкриття виконавчого провадження або про його відновлення.

Не містить Закон положень і про те, що державний виконавець до вирішення питання про відновлення виконавчого провадження повинен перевіряти достовірність заяви стягувача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сторони у виконавчому провадженні мають рівні права, відповідно, державний виконавець не може надавати будь-якій зі сторін необґрунтовані переваги при проведенні виконавчих дій.

В даному випадку, стягувач ОСОБА_6 прямо вказала в своїй заяві від 02.02.2015 року про те, що боржник ОСОБА_3 перешкоджає її проживанню у житловому приміщенні ( а.с. 75 ), тому постанова державного виконавця є законною.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -