АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1417/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2642/15Головуючий у 1-й інстанції Жага Е.Г. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката Орленка Р.Е.,

третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката Орленка Романа Едуардовича на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи - Приватне акціонерене товариство «Просто-Страхування», ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної майну, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 шкоду заподіяну майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 153 715 гривень 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 1537 гривень 15 коп.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовним вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 - відмовити в повному обсязі. Вважає рішення незаконним, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, підстав для задоволення скарги не знаходить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено судом першої інстанції, 29.11.2014 року о 01 год. 45 хв. на 244 км автодороги Київ-Харків ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Рено Мастер» державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням у результаті чого допустив занос автомобіля та його зіткнення з автомобілем «Мерседес Віто» державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 чим порушив п. 12.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення.

Власником автомобіля «Мерседес Віто» державний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_4, який передав право на використання транспортного засобу позивачу.

Власником автомобіля марки «Рено Мастер» державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5, який надав право керуванням ним відповідачу по справі ОСОБА_6

12.01.2015 року страхова компанія АТ «Просто-страхування» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн., в межах ліміту відповідальності страховика, згідно ст.ст. 6, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Задовільнячи позовні вимоги частково, в частині відшкодування шкоди, завданої майну, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів, які б спростували висновок про розмір завданої позивачу шкоди.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Колегія суддів, вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_7 не є належним відповідач, з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Згідно до п.13 Постанови, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін.

З огляду на наведене, колегія суду приходить до висновку, що судом першої інстанції було вірно застосовані норми процесуального права при визначенні правомірності звернення ОСОБА_7 до суду, як належного позивача, а власника автомобіля «Мерседес Віто» державний номер НОМЕР_3, ОСОБА_4, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,

Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги, що місцевим судом було невірно застосовано норми матеріального права, оскільки, згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57, ч. 1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. ст. 212, 213 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Отже, суд першої інстанції, при винесенні рішення, виходив з наданих позивачем доказів, а саме, звіту з оцінки транспортного засобу № 1289/104046 від 03.12.2014 року складеного ФОП ОСОБА_8, відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Мерседес Віто» державний номер НОМЕР_3, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 203 715, 72 грн.

Відповідач в свою чергу, не надав суду доказів, які б спростували вказаний висновок експертного автотоварознавчого дослідження.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку

Керуючись ст.ст. 307, 308 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката Орленка Романа Едуардовича - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) Л.І.Пилипчук

(підпис) О.В.Чумак

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця