Справа 534/115/15-ц
Провадження № 6/534/12/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську подання ВДВС Комсомольського МУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

На виконанні в ВДВС Комсомольського МУЮ знаходиться виконавчій лист, виданий 03.06.2014 року на підставі рішення Кременчуцького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь Салівської сільської ради заподіяних збитків в сумі 2786,65 грн.

Згідно з наданою довідкою, «станом на 22.01.2015 року боржник заходів щодо виконання рішення суду не вживає, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, що підтверджують факт сплати боргу».

26 січня 2015 року, відділ ДВС, посилаючись на положення ст.377-1 ЦПК України, звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до повної сплати заборгованості за виконавчим листом.

До суду представник відділу ДВС не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості подання та можливості прийняття рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд наголошує про наступне:

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» ухилення громадянина України від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу є однією з підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду його за кордон шляхом тимчасової (до виконання зобовязань) відмови у видачі паспорта.

Аналіз положень підзаконних нормативних актів дає підстави дійти висновку про те, що ухилення за своїм змістом є діянням, тобто може мати прояв як у пасивній (бездіяльність) так і в активній (дія) формах.

За змістом п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» ухилення громадянина України від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу можливе лише за наявності умислу. Адже у цьому випадку особа усвідомлює протиправний характер своєї дії або бездіяльності, передбачає її суспільно шкідливі наслідки і бажає, або свідомо припускає їх настання, що свідчить про наявність як інтелектуальної так і вольової ознак у поведінці особи. Зазначена норма не встановлює презумпції вини, з огляду на що, особа, яка має невиконані зобовязання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено зворотнє. Ураховуючи положення ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та інші факти як обставини, що є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню, як підстави для його вимог. В цьому контексті оцінювання судом поведінки особи має відбуватися з урахуванням причинного звязку між її протиправною поведінкою та негативними наслідками, а також адекватності, своєчасності та повноти вжиття особою відповідних заходів для належного виконання зобовязання.

Доводячи обґрунтованість подання та вочевидь факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, ВДВС надає постанову про відкриття виконавчого провадження, виклик державного виконавця, який не містить будь-яких даних стосовно його отримання боржником та копії запитів до відповідних державних установ щодо наявності/відсутності у боржника будь-якого майна.

Отже, враховуючи процесуальну специфіку розгляду справ, повязаних із вирішенням питання щодо тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, які розглядаються лише з участю державного виконавця, на якого саме і покладається тягар доказування, суд вважає, що представлені субєктом звернення докази не можуть слугувати підставою для прийняття рішення що обмеження права особи, оскільки не є свідченням умислу боржника, тим більше, що останній, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлений можливості довести суду, що він вжив всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобовязання.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.377-1 ЦПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України ВДВС Комсомольського МУЮ відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Суддя Т.В.Окунь