Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4043/13-ц Головуючий у 1-й інст. Романюк Ю. Г.
Категорія 59 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради про визнання недієздатною ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року орган опіки і піклування виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною ОСОБА_2, посилаючись на те, що вона неадекватно, агресивно поводить себе у сім'ї, кошти використовує не за призначенням, вихованням та утриманням дочок не займається; згідно висновку Новоград-Волинського міськрайонного територіального медичного об'єднання ОСОБА_2 потребує обстеження в психіатричній лікарні.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2014 року ОСОБА_2 визнано недієздатною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та закрити провадження у справі. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо і тим ставить себе чи свою сім'ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

Частиною 1 ст.238 ЦПК України визначено, що у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи повинні бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім'ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

Як вбачається із матеріалів справи, орган опіки та піклування просить обмежити дієздатність ОСОБА_2 з метою захисту її прав та інтересів, а також її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Батько дітей - ОСОБА_5 помер (а.с.5).

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10 вересня 2013 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу з метою встановлення психічного стану ОСОБА_2, проведення якої доручено Житомирській психіатричній лікарні №1. (а.с.25).

Вказана експертиза була розпочата 19.11.2013 року та закінчена 11.12.2013 року, про що складено акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 401-2013 (а.с.35-37).

Відповідно до змісту названого акту ОСОБА_2 за її згодою була оглянута СПЕК при Житомирській ОПЛ №1 в умовах психіатричної лікарні 5 листопада 2013 року. Перебувала на обстеженні та лікуванні з 05.11.2013 року до 20.11.2013 року. Діагноз при виписці: легкий когнітивний розлад змішаного органічного ґенезу (дисметаболічного, гіпертонічного) з помірним інтелектуально-мнестичним зниженням (МК № 4215). Однак 24.11.2013 року ОСОБА_2 була вдруге госпіталізована до Житомирської ОПЛ №1 в порядку примусової госпіталізації за направленням рай-психіатра у зв'язку із тим, що сварилась, виганяла дітей на вулицю, поливала їх водою та планувала спалити будинок.

За висновком експертної комісії Житомирської ОПЛ №1 ОСОБА_2 неспроможна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду. Внаслідок її психічного захворювання (помірно виражена деменція внаслідок змішаного ураження головного мозку (дискуляторного та судинного генезу) з періодичним порушенням психіки (параноїчний синдром) та свідомості) перебуває під наглядом психіатрів і знаходиться на активному стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні (а.с.35-37).

Враховуючи наведені обставини, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви органу опіки і піклування щодо визнання ОСОБА_2 недієздатною.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я.

Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 28.03.1972 року із подальшими змінами «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» громадянин, щодо якого розглядається справа, викликається в судове засідання, якщо це можливо за станом його здоров'я. Неявка громадянина в судове засідання не позбавляє суд права розглянути справу в його відсутності при додержанні вимог, передбачених ЦПК.

Виходячи із положень пункту 3 згаданої Постанови даними про

психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров'я, виписка з

історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 при вирішенні питання про призначення судово-психіатричної експертизи викликалася у судове засідання, про що свідчить судова повістка про виклик до суду та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11,21), проте до суду не з'явилася, а станом на грудень 2013 року вона продовжувала лікування у психіатричній лікарні (а.с.36 зворот). Враховуючи наведене, суд 1-ї інстанції правомірно розглянув справу у відсутності ОСОБА_2

Доводи апелянта щодо некомпетентності експертів, які проводили судово-психіатричну експертизу, та невідповідність останньої вимогам щодо проведення даних експертиз та складання акту, є необґрунтованими.

Відповідно до п.2,3 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи № 397 від 08.10.2001 року, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України № 397 від 08.10.2001 року експертиза проводиться в Українському науково-дослідному інституті соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України, центрах судово-психіатричних експертиз, відділеннях (амбулаторних, стаціонарних експертиз), які є структурними підрозділами психоневрологічних (психіатричних) лікарень, психоневрологічних диспансерів. Зазначені заклади охорони здоров'я виконують функції судово-експертних установ або підрозділів (далі експертна установа (підрозділ)). Експертизу в експертній установі (підрозділі) виконує лікар - судово-психіатричний експерт (далі - експерт) одноособово або у складі амбулаторних (стаціонарних) судово-психіатричних експертних комісій (далі - комісія). Посади експертів та голів комісій становлюються згідно з чинними нормативними документами Міністерства охорони здоров'я. Склад комісій затверджується наказом керівника експертної установи (підрозділу).

Таким чином, як установа, так і створена комісія для проведення експертизи в Житомирській ОПЛ №1 є повноважними для здійснення покладених функцій щодо проведення судово-психіатричної експертизи (а.с. 96-98), а сам акт містить докладний опис проведених досліджень, містить висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Посилання апелянта на те, що її амбулаторна картка не досліджувалась є безпідставними, оскільки суд витребовував її для проведення експертизи за запитом голови СПЕК і вона в числі інших медичних документів була предметом такого дослідження (а.с.31, 33, 34а, 35 зворот).

Виходячи із наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду 1-ї інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: