Справа № 536/2836/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року. Кременчуцький районний суд Полтавської області

в складі : головуючого - судді Кузнецова А.В.

при секретарі Гусач С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Запсільської сільської ради Кременчуцького району, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Запсільської сільради, треті особи ОСОБА_2., ОСОБА_3, Реєстраційна служба Кременчуцького РУЮ про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та на приміщення сараю №7, мотивуючі, що вказаний будинок збудований господарським способом колгоспом «Україна», він та його батьки з 1990 року зареєстрований та безперервно і відкрито проживає в цій квартирі. У 1998 року батько та матір розлучилися і стали проживати окремо по іншим адресам, а він залишився жити в цій квартирі, сплачує необхідні платежі, пов'язані з утримуванням житла, тому вважає, що набув право власності на квартиру та сарай.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Запсільскої сільради - голова села проти задоволення позову не заперечує, підтвердив, що ОСОБА_1 з дружиною проживає в спірній квартирі більше десяти років, мати та батько проживають окремо, позивач сплачує всі необхідні витрати на утримання квартири та будинку, використовує сарай, який побудований на території земельної ділянки, яка фактично відведена для обслуговування цього будинку.

Третя особа ОСОБА_2. на розгляд справи не з'явився, надав заяву про згоду з позовом та проведення судового засідання без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 вважає, що позов підлягає до задоволення, підтвердила, що разом з чоловіком та сином отримала від колгоспу «Україна» у 1990 році квартиру АДРЕСА_1 та на приміщення сараю №7, де проживали до 2000 року, після чого розлучилася з чоловіком та стали жити окремо, вона у спадковому будинку, а колишній чоловік у іншій жінки. В квартирі залишився проживати їх спільний син ОСОБА_1, який сплачує всі необхідні витрати на утримання квартири та будинку, використовує сарай.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Кременчуцького РУЮ не з'явився в судове засідання, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, заперечень проти позову не має.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, з'ясував, що позивач ОСОБА_1 з 1990 року фактично проживає, а з 7 грудня 2005 року зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 та користується приміщенням сараю №7. Наведене підтверджується реєстрацією ОСОБА_1 та довідками сільської ради, архівними довідками, копією трудової книжки ОСОБА_3, договорами на газо та електропостачання, квитанціями на оплату послуг та поясненнями свідків. Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності, вартість квартири становить 165970 грн., та сараю 10597 грн.

На підставі ст. 344 ЦК України особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майно протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

При таких обставинах, суд, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач ОСОБА_1 з 2000 року добросовісно заволодів і продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою АДРЕСА_1 та на приміщення сараю №7, тобто протягом десяти років, тому за набувальною давністю набув право власності на це нерухоме майно.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа 63,2 кв.м., житлова площа 37,1 кв.м., складається з першої кімнати площею 16,8 кв.м., другої кімнати площею 12,6 кв.м., третьої кімнати площею 7,7 кв.м., коридору 9 кв.м., убиральні площею 1,3 кв.м., кладової площею 0,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., кухні площею 10,4 кв.м., лоджії площею 1,8 кв.м., вартістю 165970 гривні, та на сарай №7 літ. «Б», площею 4,6 кв.м., вартістю 10597 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. В. Кузнецов