№ провадження 2/646/219/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.02.15 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Білінської О.В., за участю секретаря - Жура О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа: Червонозаводський відділ ДВС Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,
Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулось до суду із вищезазначеною позовною заявою.
03.12.2013 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського упраління юстиції постановою про арешт майна та заборони на його відчуження № 40927114 накладено арешт на вищевказаний ввтомобіль, належний на праві власності відповідачу.
03.12.2013 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського упраління юстиції, постановою про розшук майна боржника автомобіль марки DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2008, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, було оголошено в розшук.
Вищезазначені обтяження зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 43169149 від 16.01.2014 року.
Позивач вважає, що оскільки ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло раніше - 07.04.2008 року відповідно до договору застави рухомого майна, а державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наданих доказів, в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
03.12.2013 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського упраління юстиції постановою про арешт майна та заборони на його відчуження № 40927114 накладено арешт на вищевказаний ввтомобіль, належний на праві власності відповідачу. 03.12.2013 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського упраління юстиції, постановою про розшук майна боржника автомобіль марки DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2008, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, було оголошено в розшук. (а. с. 26).
Вищезазначені обтяження зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 43169149 від 16.01.2014 року. (а. с. 21-25).
Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора - заставодержателя.
Положеннями ст. 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.
Ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» встановлено, що відчуження заставленого майна допускається тільки за згодою заставодержателя.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в гривні та іноземній валюті, інші цінності. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.
Згідно зі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Згідно з ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Таким чином, дії Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо накладення арешту на автомобіль марки DAEWOO та його розшуку створюють загрозу припинення дії договору застави рухомого майна від 07.04.2008 року та невиконання боржником кредитного договору № DN81AR02000400 від 07.04.2008 року, тим самим порушує законне право кредитора, оскільки згідно зі ст.572 ЦК України кредитор, тобто банк, має переважне право перед іншими кредиторами одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.
Положеннями ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в разі накладення арешту на заставлене майно для задоволення вимог стягувача, які не є заставодержателями, передбачено право заставодержателя звернутися до суду із позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.
Крім того, відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Згідно з нормами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин, враховуючи, що банк має переважне право перед іншими кредиторами одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, у Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відсутні підстави, передбачені ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», щодо звернення стягнення на автомобіль марки DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2008, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 214, 215, 218, 224 ЦПК України,
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, третя особа: Червонозаводський відділ ДВС Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту - задовольнити повністю.
Звільнити з-під арешту автомобіль марки DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2008, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, накладеного 03.12.2013 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, та зняти його з розшуку.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив дане рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В.Білінська