Справа № 635/1692/15-ц
Провадження №2/635/1299/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді Бобко Т.В.,
секретар судових засідань - Щербак Є.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні взалі суду вст.. Покотилівка Харківського району Харківської області у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -
Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ABZ6AN100031237 від 11 лютого 2008 року в сумі 945129,81 гривень вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» предмет застави - автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова/шасі НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) на вказаний автомобіль та звернути стягнення на предмет застави - вказаний автомобіль шляхом продажу його ПАТ АКЦЕНТ-БАНК з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Представник позивача Ревва А.В., яка діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та в разі неявки відповідача у судове засідання просила ухвалити рішення у заочному порядку.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст.122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
11 лютого 2008 року між Акцент-Банк та ОСОБА_2 був укладений кредитно-заставний договір № ABZ6AN100031237, згідно умов якого Банк зобов'язався надати позичальникові кредит у розмірі 170775,29 гривень та на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, встановлених у договорі, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в строк не пізніше 10 лютого 2015 року і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15,48 річних , а також інші платежі відповідно до умов Договору. Станом на дату підписання договору розмір забезпечення висог становить 299517,12 гривень.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За приписами ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що ОСОБА_2 підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг.
У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші.
Судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав кредитні кошти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п.2.2, п.17 кредитно-заставного договору, для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором, позичальник надає банку в заставу предмету застави - автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова/шасі НОМЕР_3, який належить на праві власності ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 06 лютого 2008 року.
Відповідно до п.п. 4.4, 17.8 вказаного договору, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів щомісяця в період сплати щомісячним платежем у розмірі 3565,68 гривень, до складу яких входять платежі.
Судом встановлено, що Відповідачем був порушений порядок та строки сплати заборгованості за кредитом та погашення відсотків.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що 17 грудня 2014 року на адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення про необхідність погашення простроченої заборгованості, що підтверджується випискою з реєстру поштових відправлень - рекомендованих листів.
На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Згідно ч. 1,2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. у
Статтею 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Прикінцевими і перехідними положеннями цього закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.
Отже, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечить Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Як вбачається з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №46026045 від 06 січня 2015 року, ПАТ КБ "Приват Банк" зареєстровано звернення стягнення за договором застави автотранспорту № ABZ6AN100031237 від 11 лютого 2008 року.
Як визначено ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володіння боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна вимога міститься й в договорі застави.
Відповідно до ст.25 вказаного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.
Враховуючи, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № ABZ6AN100031237 від 11 лютого 2008 року належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за вказаними договором у розмірі 945129,81 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 591, 610, 611, 629 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити повністю.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя