Справа № 141/1330/14-ц Провадження № 22-ц/772/639/2015Головуючий в суді першої інстанції Круглик В. В.
Категорія 50 Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Вавшка В.С., Колоса С.С.,
при секретаріПантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення додаткових витрат на дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулася в суд 23 грудня 2014 року.

Зазначала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1996 року. Від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 1 вересня 2014 року дитина навчається на денному відділенні Національного університету біоресурсів і природокористування України за спеціальністю «Правознавство». Загальна вартість навчання освітніх послуг за весь термін навчання становить 58 000 грн.

Вказала, що у зв'язку із навчанням дитини виникають додаткові витрати на її утримання. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги, тому просила стягнути з відповідача на свою користь ? понесених додаткових витрат у розмірі 7250 грн. у зв'язку з оплатою навчання та ? частину плати за проживання у гуртожитку - 1310 грн. Просила стягувати з відповідача на її користь ? частину додаткових витрат на сина у зв'язку з оплатою навчання разовими платежами та у розмірі : до 30.06.2015 року - 3625 грн., до 15.12.2015 року - 3625 грн., до 30.06.2016 року - 3625 грн., до 15.12.2016 року - 3625 грн., до 30.06.2017 року - 3625 грн., до 15.12.2017 року - 3625 грн., до 30.06.2018 року - 3625 грн.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року позов ОСОБА_6. задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 ? частини понесених нею витрат на сина ОСОБА_8, а саме : 7250 грн. на оплату навчання, 1310 грн. на оплату проживання у гуртожитку. Стягувати з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 ? частину додаткових витрат на навчання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, наступними разовими платежами : до 30.06.2015 року - 3625 грн., до 15.12.2015 року - 3625 грн., до 30.06.2016 року - 3625 грн., до 15.12.2016 року - 3625 грн., до 30.06.2017 року - 3625 грн., до 15.12.2017 року - 3625 грн., до 30.06.2018 року - 3625 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та закрити провадження у справі або залишити заяву без розгляду, згідно пункту 4 статті 307 ЦПК України.

Позивач заперечувала доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно частинам 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в частині стягнення з відповідача ? частини додаткових витрат на навчання ОСОБА_8 наперед одноразовими платежами по 3625 грн. один раз у півроку до 30 червня 2018 року, не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1996 року по 19 жовтня 1999 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народився син ОСОБА_8 (а.с.5- 6).

ОСОБА_8 проживає разом із ОСОБА_6 та знаходиться на її утриманні.

Згідно з довідкою № 386 від 04.09.2014 року, виданої юридичним факультетом Національного Університету біоресурсів і природокористування України, ОСОБА_8 є студентом 1 курсу денної форми навчання з 1 вересня 2014 року за спеціальністю «Правознавство». Навчання закінчується 10.06.2018 року (а.с.8).

Згідно із договором про навчання в Національному університеті біоресурсів і природокористування України від 19 серпня 2014 року укладеного між університетом і ОСОБА_6 загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання становить 58000 грн., у тому числі за навчальний рік 14 500 грн. (а.с. 7).

Встановлено, що ОСОБА_8, згідно квитанції №1510023 від 26 серпня 2014 року, сплатив 2620 грн. за проживання у гуртожитку (а.с.12).

Відповідно до довідки про доходи №6/7925 від 27 листопада 2014 року заробітна плата ОСОБА_6 з червня по листопад 2014 року становить 13 562 грн. 94 коп.

Встановлено, що ОСОБА_7 працює у ДНЗ «Тетіївське ПТУ». Відповідно до довідки про доходи № 312 від 24.12.2014 року ОСОБА_7 за 2014 рік нарахована зарплата 41 777 грн. 94 коп., з якої сплачені аліменти в розмірі 8531 грн. 44 коп. (а.с.23).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов повністю суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 є працездатним, працює, інших утриманців у нього немає, а тому він має можливість надавати додаткові витрати неповнолітньому сину ОСОБА_8, який навчається та потребує такої допомоги.

Проте повністю з такими висновками погодитись не можна, оскілки висновок суду в частині можливості стягнення з відповідача ? частини додаткових витрат на навчання ОСОБА_8 наперед, а саме одноразовими платежами: до 30.06.2015 року - 3625 грн., до 15.12.2015 року - 3625 грн., до 30.06.2016 року - 3625 грн., до 15.12.2016 року - 3625 грн., до 30.06.2017 року - 3625 грн., до 15.12.2017 року - 3625 грн., до 30.06.2018 року - 3625 грн., тобто наперед ще не оплачених витрат дитині, якій вже виповнилось 18 років ІНФОРМАЦІЯ_3, не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, на утримання якого стягуються додаткові витрати, ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнюється 18 років.

Положення статті 185 СК України, за якими судом вирішена справа, не регулюють правовідносини щодо утримання повнолітніх.

Отже, вирішивши правильно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітню дитину ОСОБА_8, суд разом і тим неправильно витрактував положення статті 185 СК України та безпідставно застосував її положення до правовідносин які мають наступити з 19 лютого 2015 року, тобто після набуття ОСОБА_8 повноліття.

Оскільки положення статті 185 СК України не передбачають присудження додаткових витрат повнолітнім на їх утримання, то рішення суду у цій частині не можна визнати законним.

Невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права відповідно до правил пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Отже, рішення суду в частині стягнення з відповідача ? частини додаткових витрат на навчання ОСОБА_8 одноразовими платежами: до 30.06.2015 року - 3625 грн., до 15.12.2015 року - 3625 грн., до 30.06.2016 року - 3625 грн., до 15.12.2016 року - 3625 грн., до 30.06.2017 року - 3625 грн., до 15.12.2017 року - 3625 грн., до 30.06.2018 року - 3625 грн., тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 наперед дитині, яка досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3, підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

У решті рішення суду є законним і справедливим, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Доводи апеляційної скарги щодо решти рішення не можна визнати такими, що дають підстави для скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги про закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду за положенням пункту 4 статті 307 ЦПК України, задоволеними бути не можуть, оскільки правових підстав для цього немає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктами 3, 4 статті 309, частиною 2 статті 314, статтею 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року у цій справі скасувати в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 ? частини додаткових витрат на навчання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступними разовими платежами: до 30.06.2015 року - 3625 грн., до 15.12.2015 року - 3625 грн., до 30.06.2016 року - 3625 грн., до 15.12.2016 року - 3625 грн., до 30.06.2017 року - 3625 грн., до 15.12.2017 року - 3625 грн., до 30.06.2018 року - 3625 грн. Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/ С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук