Справа № 755/7089/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі: Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Судова незалежна експертиза України" про вчинення договору № ЕД-1-170/13 від 06.12.2013 р. під впливом обману, відшкодування збитків в подвійному розмірі та моральної шкоди.

У попередньому судовому засіданні позивачем і її представником подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на усі банківські рахунки відповідача, оскільки не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Представник відповідача, заперечуючи проти її задоволення, просила у задоволенні даної заяви відмовити.

При вирішенні заяви про забезпечення позову судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяє забезпечувати шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Такі роз'яснення містяться в п. п. 4,7,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову»

Обов'язок зазначити докази, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, покладено на особу, яка подає заяву про забезпечення позову.

Позивачем не зазначено, а судом, відповідно, не встановлено доказів того, що відповідач має намір припинити свою господарську діяльність, припинити обіг або зарахування грошових коштів на відкриті в банківських установах рахунки.

Накладення арешту на рахунки, як просить позивач, є недопустимим заходом забезпечення позову, оскільки призведе до перешкоджання відповідачу у здійсненні господарської діяльності, адже, арешт може бути накладених лише на грошові кошти, належні особі, які наявні на відповідному рахунку.

Отже, правових підстав для задоволення заяви і вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки суд не убачає.

З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) N 12-рп/2010 від 28.04.2010р., суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали в судовому засіданні.

СУДДЯ: