Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та про звернення стягнення на квартиру,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 08.07.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступник АТ, ПАТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на №1), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 43 000,00 доларів США з розрахунку 15% річних на строк з 08.07.2008 року по 08.07.2025 року. Між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" 08.12.2011 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, набув права вимагати від боржників повного, реального та належного виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. По кредитному договору, укладеному з ОСОБА_1, остання зобов'язана оплату процентів з 01 по 10 число кожного місяця. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечені договором поруки №215953 від 08.07.2008 року, укладеним з поручителем ОСОБА_2, який несе солідарну відповідальність з боржником у разі невиконання кредитних зобов'язань. Забезпеченням є і Іпотечний договір №89709 від 08.07.2008 року, укладений з ОСОБА_4, ОСОБА_3, згідно з яким предметом іпотеки є однокімнатна квартира АДРЕСА_1. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, у зв'язку з чим, станом на 24.09.2013 року виникла заборгованість в сумі 558 318, 23 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 326 266,19 грн., за відсотками - 224 440,08 грн. За кредитним договором №0 - заборгованість за відсотками - 7 611,97 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість в сумі 828 138,06 грн., яка виникла станом на 08.04.2014 року (за кредитом - 475 580,78 грн., за відсотками - 352 557,27 грн.), та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 частково згідно правовстановлюючих документів та ОСОБА_1 частково та як фактично прийнявшій спадщину після смерті ОСОБА_4 Додатково пояснила, що передача договорів іпотеки була згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, окремо договір купівлі-продажу по договорам іпотеки не укладався; про внесення чи не внесення змін щодо нового іпотекодержателя до реєстрів іпотек, обтяжень пояснити нічого не може. Зазначила, що вказаний в акті передачі документації номер кредитного договору 1 ймовірно є помилкою, присвоєний до додаткової угоди. Не заперечувала, що розрахунок заборгованості робився і по вказаному номеру кредитного договору. Окрім кредитного договору за № 0, укладеного з ОСОБА_1, їм від ПАТ "УкрСиббанк" інших, саме кредитних договорів, укладених з ОСОБА_1 не передавалося.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав просив відмовити в його задоволенні, врахувати надані ними письмові заперечення. Зазначив, що позивач не набув права вимоги по іпотечному договору, так як не дотримався вимог законодавства щодо оформлення передачі від одного іпотекодержателя іншому договорів іпотеки. Щодо суми заборгованості, вказаної в позовній заяві, зазначив, що дана сума рахувалася по двом кредитним договорам, при тому, що ОСОБА_1 укладала один договір.

Співвідповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, надали до справи заяви, в яких зазначили, що проти позову заперечують, оскільки кредит отримувався в ПАТ "УкрСиббанк", а вимоги ПАТ "Дельта Банк" є незаконні та просили розглядати справу у їх відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 08.07.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику - ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 43 000,00 доларів США з розрахунку 15% річних на строк з 08.07.2008 року по 08.07.2015 року. В додатку №1, який є невід'ємною частиною вказаного кредитного договору, - Графіку погашення кредиту (долученому до позовної заяви) визначено суми щомісячних платежів, строком по липень місяць 2015 року. Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.07.2008 року, укладеної 30 січня 2009 року, були перенесені строки виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за 2008 рік на період з 01.01.2009 року по 25.01.2014 року. Крім цього, в даній додатковій угоді зазначено, що позичальник з дати підписання цієї додаткової угоди повертає кредит та сплачує плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 560 доларів США, день сплати 25 число кожного календарного місяця, термін погашення кредиту до 08.07.2025 року. На наступний день - 31.02.2009 року між сторонами було укладено ще одну додаткову угоду за тим же №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.07.2008 року, в якій викладені всі ті ж умови, що і в додатковій угоді від 30.01.2009 року, окрім розміру ануїтетного платежу, який вже визначено -565 доларів США.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань по вказаному кредитному договору, 08.07.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №215953, а з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - договір іпотеки №89709, предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 31.01.2009 року між банком та поручителем ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №1 до договору поруки, відповідно до якої останній дав згоду на зміну зобов'язань, а саме: зміну строку повернення кредиту на 08.07.2025 року та встановлення ануїтетного платежу - 565 доларів США. З матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_4 (один з іпотекодавців) 29.08.2008 року помер, заяву на прийняття спадщини після його смерті подала ОСОБА_1 (дочка померлого), свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого права вимоги за кредитами переходять від продавця ПАТ "УкрСиббанк" до покупця ПАТ "Дельта Банк" (п.п.2.1, 2.2), внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, набув права вимагати від боржників повного, реального та належного виконання обов'язків за кредитними договорами. Пунктом 2.3 вказаного договору визначено, що права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця, та з урахуванням інших зобов'язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов'язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Як встановлено по даній справі, позивачу, як новому кредитору, згідно до додатку до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, було передано право вимоги до ОСОБА_1 по двом кредитним договорам за номерами 0 та 1, і саме по цим двом договорам позивачем було здійснено розрахунок заборгованості. В суді було встановлено та не спростовано стороною позивача, що ОСОБА_1 укладала з АТ "УкрСиббанк" один кредитний договір за номером 0, інших договорів вона не укладала. Звідки з'явився кредитний договір за № 1 представник позивача пояснити не може, зазначивши, що ймовірно це є номер додаткової угоди до кредитного договору, визначений помилково комп'ютером. Прийняти до уваги зазначене в позовній заяві, а саме, що реєстраційний номер кредитного договору №0 було змінено відповідно до додаткової угоди на № 1, суд не може, оскільки в наданих додаткових угодах чи інших документах, долучених до справи, відсутнє будь-яке посилання на внесення змін до реєстраційного номеру кредитного договору, як передбачено вимогами законодавства, відсутні і докази того, що відповідачі були повідомлені про це, що позичальник підписувала з приводу внесення таких змін якісь документи.

Як зазначалося вище, розрахунок заборгованості був здійснений позивачем по двох кредитних договорах (з різними номерами, датами), при тому, що один з них не укладався з ОСОБА_1

Посилання представника позивача на те, що номер кредитного договору 1 ймовірно є помилково присвоєний додатковій угоді, суд не може прийняти до уваги, оскільки це є припущення, на якому не може грунтуватися судове рішення суду. Крім цього, всі розрахунки заборгованості також здійснені на підставі двох вказаних договорів, при реальній наявності одного. Судом враховується і те, що в повідомленні про передачу прав вимоги від кредитора ПАТ "УкрСиббанк" новому кредитору - позивачу ПАТ "Дельта Банк", направленому на ім'я відповідача ОСОБА_1, міститься інформація про передачу права вимоги лише за кредитним договором №0. Враховується і те, що за актом прийому-передачі документації від 05.03.2012 року додаткові угоди як до договору про надання споживчого кредиту, так і до договору поруки від 31.01.2009 року, від ПАТ "УкрСоцбанк" до ПАТ "Дельта Банк" не передавалися.

Таким чином, розмір заборгованості по кредитному договору №0, який був укладений з ОСОБА_1, по якому остання має заборгованість, що нею не оспорюється, стороною позивача не визначений, доказів на вказану в позові суму заборгованості не надано, розрахунок позивачем робився по двом різним кредитним договорам, в розрахунок взяті умови додаткових угод, які позивачу не передавалися.

Відповідно до пункту 4.1 договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк", останні зобов'язуються добросовісно співпрацювати між собою для забезпечення того, щоб продавець - ПАТ "УкрСиббанк" вніс зміни до записів у Державному реєстрі обтяжень, реєстрі заборон відчужень та щоб покупець - ПАТ "Дельта Банк" вніс зміни до записів у Державному реєстрі іпотек щодо передачі всіх прав вимоги за кредитами протягом 130 календарних днів з дати закриття.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про іпотеку" правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

По даній справі, як з матеріалів справи, так і з пояснень сторін, слідує, що договір про відступлення прав за іпотечним договором між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк", не укладався, і змін до записів у Державному реєстрі обтяжень, реєстрі заборон відчужень, у Державному реєстрі іпотек не вносилося.

Все вищевикладене свідчить про те, що позивач не надав належних, відповідних доказів щодо суми заборгованості позичальника ОСОБА_1, та позивач не набув права вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки із-за невиконання вимог законодавства щодо оформлення передачі таких прав. Все це дає підстави суду для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.525, 526, 530, 553, 554, 629, 1054 ЦК України, ст.24 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та про звернення стягнення на квартиру - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: