Справа № 751/7022/15-ц Провадження № 22-ц/795/1806/2015 Головуючий у I інстанції -Гордійко Ю. Г. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Харечко Л.К., Позігуна М.І.

при секретарі: Поклад Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2015 року за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз" від 11.03.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2015 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду; заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду задоволено; скасовано повністю рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 11.03.2014, винесеного у складі судді Веремій Т.М. (одноособово) по цивільній справі № 519-2/4/14 третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 609 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати вказану ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 11.03.2014 року.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що згідно п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», який набрав чинності з 12 березня 2011 року, третейські суди не мають права розглядати справи щодо захисту прав споживачів та дане обмеження не поширюється на спори, за якими ПАТ «Альфа-Банк» звертається з позовом до боржника про стягнення заборгованості. Апелянт наголошує на тому, що згідно до Закону України «Про захист прав споживачів» ПАТ «Альфа-Банк» не с споживачем послуг і позовна заява була подана до третейського суду про стягнення заборгованості у зв'язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору №700008758 від 02.09.2011 року, питання щодо захисту прав споживачів не вирішувалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та матеріали третейської справи №519-2/4/14, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 отримав кредит на придбання транспортного засобу, то в розумінні положень Закону України „Про захист прав споживачів" кредит є споживчим, а тому згідно п.1 ч.2 ст.389-5 ЦПК України справа, у якій третейським судом ухвалено рішення, йому підвідомча не була.

Такий висновок районного суду ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд по справі встановлено, що 02 вересня 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №700008758, згідно умов якого ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 239702,40 грн. зі сплатою 15,50% річних та строком повернення кредиту 02.09.2016 року.

Пунктом 2.4 вказаного договору визначено цільове використання кредиту, а саме оплата (часткова оплата) вартості транспортного засобу.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз" від 11.03.2014 року (прийняте в м. Чернігові по проспекту Перемоги,62 суддею Веремій Т.М.), позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №700008758 від 02.09.2011 року в сумі 149543,43 грн., а саме: за кредитом - 139276,03 грн., по відсотках - 3517,87 грн., штраф - 6695,53 грн. та витрати по сплаті третейського збору в сумі 400,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.3859-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України від 3 лютого 2011 року № 2983-VI "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам", який набрав чинності 12 березня 2011 року, частину першу статті 6 зазначеного Закону доповнено пунктом 14 про те, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки)

Таким чином, на час укладання кредитного договору (02.09.2011 року) Закон України "Про третейські суди" містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За викладених обставин, суд першої інстанції вірно виходив з того, що кредитний договір від 02.09.2011 року, укладений між банком та ПАТ «Альфа-Банк» є договором про надання споживчого кредиту, адже згідно його умов цільовим призначенням кредитних коштів є придбання позичальником автомобіля, в зв'язку з чим справа про стягнення заборгованості за даним кредитним договором не підвідомча третейському суду.

Доводи апелянта про те, що спір заявлений банком про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не боржником з приводу захисту його права як споживача банківських послуг, є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Пунктами 22, 23 ст.1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено поняття договору споживчого кредиту, права споживача в разі придбання ним продукції у кредит та зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Дія вказаних норм Закону України «Про захист прав споживачів», згідно Рішення Конституційного Суду України №15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Таким чином, в розумінні вказаного Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року, на правовідносини між банком та позичальником з приводу стягнення заборгованості поширюється дія саме Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі правовідносини виникли між сторонами на стадії виконання умов договору споживчого кредиту.

Твердження апелянта про те, що порушення вимог п. 14 ст. 6 Закону України „Про третейські суди" може мати місце у разі звернення ОСОБА_1 до третейського суду з позовом про захист своїх прав як споживача банківських послуг, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються на невірному тлумаченні банком норм чинного законодавства. Дія норм Законом України „Про захист прав споживачів" поширюється на правовідносини з приводу надання споживчого кредиту саме з моменту виникнення кредитного зобов'язання між банком та позичальником і не може залежати від вчинення такої процесуальної дії, як звернення останнім до суду за захистом свого порушеного права як споживача послуг банку.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і апеляційна скарга не містить визначених ст. 312 ЦПК України підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» -відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: