Справа № 463/823/14 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/6091/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Крайник Н.П., Павлишина О.Ф.

Секретар: Куцик І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржило ПАТ КБ «Надра» в особі представника Годун І.М..

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що укладаючи договір застави сторони домовилися про його нотаріальне посвідчення, проте таке здійснене не було, а відтак договір застави є нікчемним з моменту його вчинення та не потребує визнання його таким. Проте, до такого висновку суд дійшов помилково, застосувавши норму закону, яка не підлягає застосуванню. Стверджує, що відповідач не заявляв зустрічного позову про визнання договору недійсним, а відтак висновок суду про відмову в задоволенні позову з цих підстав є помилковим.

Вказує на те, що відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов»язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Враховуючи те, що відповідач отримав кредит, однак не виконав умови договору щодо його повернення у строки та в розмірі встановленому кредитним договором, а відтак у позивача виникло право на позов про звернення стягнення на предмет застави транспортного засобу, що передбачено п.2.1.3 Договору застави.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи. Зокрема, представник ПАТ КБ «Надра» надіслала суду листа про те, що підтримують апеляційну скаргу та просять справу розглядати без їхньої участі.

Відповідач по справі ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилися, хоч належно повідомлялися судом за вказаною ними адресою місця проживання.

Відповідно до ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи відсутність всіх сторін у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось, що передбачено ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 19 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 укладено договір кредитної лінії відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію з режимом вільного кредитування у розмірі 182 000 грн. терміном на 24 місяці з 19 вересня 2007 року по 18 вересня 2009 року зі сплатою 20% річних та комісії у розмірі 1% від ліміту кредитної лінії, а також пені та штрафу у разі порушення строків повернення кредиту.

07 березня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору кредитної лінії від 19 вересня 2007 року, відповідно до умов якої змінено п.1.1 договору з відкриттям позичальнику кредитної лінії з режимом вільного кредитування у розмірі 232 000 грн. зі сплатою 20% річних та за збільшення ліміту кредитної лінії встановлено комісії в розмірі 2 % від ліміту кредитної лінії з передачею у заставу крім автомобіля, визначеного у договорі, іншого рухомого майна.

07 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого останнім для забезпечення виконання в повному обсязі зобов»язань третьої особи за договором кредитної лінії від 19 вересня 2007 року та додаткових угод до нього, передається у заставу належний відповідачу автомобіль «Ауді».

Рішенням господарського суду Львівської області від 08 серпня 2011 року, яке набрало законної сили, частково стягнуто з фізичної особи- підприємця ОСОБА_5 на користь банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 348 091, 82 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки позивач і відповідач, укладаючи договір застави, домовилися про його нотаріальне посвідчення, однак такого не здійснили, позивач не звертався з позовом в суд про визнання договору застави укладеного між сторонами дійсним, відтак договір застави у відповідності з ч.1 ст. 236 ЦК України є нікчемним з моменту його вчинення та не потребує визнання його таким судом, а тому ніяких зобов»язань для сторін такий договір не породив, у зв»язку з чим відсутні правові підстави для звернення стягнення на автомобіль марки «Ауді».

З такими висновками суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

Застосовуючи частину другу ст.13 Закону України «Про заставу» суд виходив із редакції статті згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України « від 06 липня 2010 року згідно якої , якщо предметом застави є нерухоме майно, космічні об»єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на відповідних правовстановлюючих документах.

Як вбачається із матеріалів справи, договір застави, яким забезпечене виконання кредитного зобов»язання відповідачем ОСОБА_4, укладений між сторонами 07 березня 2008 року, відтак висновок суду першої інстанції про його нікчемність щодо недодержання нотаріальної форми правочину, є помилковим, оскільки норми права на які суд першої інстанції посилався не були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, нотаріальне посвідчення договору не вимагалося.

Відповідно до ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму матеріального права, яка підлягала застосуванню, не дано належної оцінки наявним у справі доказам, в результаті чого ухвалено необґрунтоване рішення, що не відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 178/МБ-ЦВ в сумі 673 343,55 грн. шляхом звернення стягнення на об»єкт рухомого майна: на автомобіль марки AUDI 90 2.3 Е, 1990 року випуску, білого кольору, заводський номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме продажу предмета застави на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «Надра».

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ПАТ КБ «Надра» судові витрати в сумі 2070, 60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді Н.П.Крайник

О.Ф.Павлишин