Провадження № 2/645/565/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі - Білобровій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та догляду та визнання права власності на квартиру, третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю від 14.07.2014 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 04.12.2009р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання та догляду, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_4 Згідно умов зазначеного договору позивачка передала у власність ОСОБА_2 належну на праві власності двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1, а відповідачка зобов'язувалася довічно утримувати позивачку, надаючи необхідне харчування, одяг і забезпечувати за позивачкою належний догляд та необхідну допомогу. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги сторони встановили у розмірі мінімальної пенсії щомісячно. Проте ОСОБА_2 належним чином виконувала свій обовязок за договором лише до 2011р., після чого повністю припинила виконання свого обовязку, жодних коштів позивачці не надавала. З врахуванням наведеного, посилаючись на неналежне виконання набувачем своїх обовязків за договором довічного утримання та догляду, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір від 04.12.2009р., в звязку із розірванням договору довічного утримання та догляду від 04.12.2009р. просила визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, зняти заборону відчуження, накладену 04.12.2009р. державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_1 особистої участі в судовому засіданні не приймала, внаслідок тяжкого стану здоровя є не транспортабельна, що підтверджується довідкою №609 від 01.09.2015р. КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №3».

Представники позивачки за довіреністю від 13.02.2015р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснили суду, що починаючи з 2011р. відповідачка ОСОБА_2 взагалі не відвідує позивачку за місцем її проживання, сторонню допомогу ОСОБА_1 надають соціальний працівник, подруга та сусідка. При цьому позивачка на протязі чотирьох років взагалі не виходить з квартири внаслідок тяжкого стану здоровя, потребує сторонньої допомоги, необхідного догляду та матеріального забезпечення. Твердження про проведення відповідачкою ремонту в квартирі ОСОБА_1 після укладення договору довічного утримання та догляду 04.12.2009р. частково відповідають дійсності в звязку з тим, що благоустрій квартири робився за рахунок коштів самої позивачки, крім того вказані обставини не спростовують доводів позову щодо порушення відповідачкою умов договору про надання належної та систематичної допомоги у визначеному сторонами обсязі.

Відповідачка та її представник за довіреністю від 11.03.2015р. ОСОБА_7 проти позову заперечували. Посилалися на те, що умовами договору довічного утримання та догляду від 04.12.2009р. не передбачалося обовязку відповідачки надавати ОСОБА_1 грошові кошти, а тому вказані доводи позивача не можуть виступати підставою для розірвання договору. Звертали увагу суду, що відповідачка та позивачка знайомі на протязі майже 40 років, в них були тепли та дружні стосунки, договір довічного утримання та догляду укладався саме з ініціативи ОСОБА_1, ОСОБА_2 намагалася зі свого боку виконувати його належним чином, за власні кошти провела капітальний ремонт у ванній кімнаті майже на 25 000 грн. Приблизно з листопада 2014р. ОСОБА_1 без пояснень стала відмовлятися від допомоги, відповідати на телефонні дзвінки, іншим шляхом іти на контакт з відповідачкою.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного.

Двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_3 житловою площею 27,6 кв.м, загальною площею 42,9 кв.м, належала на праві власності позивачці ОСОБА_1 1/3 частка на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 12.01.1999р.; 1/6 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 01.07.2008р.; 1/6 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 01.07.2008р.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 04.12.2009р. ОСОБА_1 уклала з відповідачкою ОСОБА_2 договір довічного утримання та догляду, що був посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_4, згідно з яким передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 (а.с.4).

Аналіз юридичної природи договору довічного утримання вказує на те, що змістом зобовязань набувача у такому договорі є систематичне матеріальне забезпечення відчужувателя, при цьому в натурі у вигляді житла, харчування, догляду та необхідної допомоги.

Конкретні елементи матеріального забезпечення передбачені п. 5 договору від 04.12.2009р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно якому ОСОБА_2 приймала на себе обовязок довічно утримувати ОСОБА_1, забезпечувати їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу. Відповідно до п.7 договору вартість харчування, одягу та необхідної допомоги, сторони встановили у розмірі мінімальної пенсії щомісячно.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за вимогою відчужувача, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

П.10 договору від 04.12.2009р. також передбачає право ОСОБА_1 розірвання договору довічного утримання та догляду в випадку неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань по вказаному договору.

Таким чином, підставою для розірвання договору утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обовязків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору, при цьому незалежно від вини набувача.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 за станом здоровя пересувається виключно в межах квартири, не транспортабельна, що підтверджується довідкою №609 від 01.09.2015р. КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №3».

Той факт, що з 2011р. позивачка за станом здоровя не виходить за межі квартири, обмежена в русі навіть в межах квартири, існує виключно за рахунок незначної за розміром пенсії, в звязку з чим потребує стороннього догляду та допомоги, в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_8 При цьому свідок зазначила, що знайома з ОСОБА_1 близько 15 років, разом із нею працювала, підтримує дружні відносини. В 2011р. ОСОБА_1 отримала травму ноги, в лікарню вона їздила за допомогою свідка ОСОБА_8 Систематично відвідуючи квартиру позивачки свідок жодного разу не бачила там ОСОБА_2, чула від ОСОБА_1, що вони посварилися, допомогу та догляд ОСОБА_1 надає вона та соціальний працівник.

Допитана як свідок соціальний працівник територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Фрунзенського району м.Харкова ОСОБА_9 також пояснила суду, що допомогу в придбанні продуктів харчування, пранні, прибиранні, сплаті комунальних послуг, придбанні ліків та здачі аналізів у лікарню надає ОСОБА_1 саме вона, відвідуючи позивачку приблизно два рази на тиждень. Крім того, деяку допомогу та їжу їй приносить сусідка. При цьому свідок підтвердила, що ОСОБА_1 перебуває у тяжкому стані, не пересувається. ОСОБА_2 свідок жодного разу не бачила, ніякої допомоги ОСОБА_1 вона не надає, зі слів останньої свідку відомо, що вони посварилися

Допитана як свідок начальник державної соціальної інспекції УПСЗН Фрунзенського району м.Харкова ОСОБА_10 пояснила суду, що з 2009р. ОСОБА_1 оформлює субсидію по сплаті комунальних послуг в квартирі АДРЕСА_3, в лютому 2009р. за оформленням субсидії вона приходила особисто, в подальшому стала передавати заяви за допомогою сторонніх осіб, соціальні інспектори відвідували її за місцем проживання та зясували, що ОСОБА_1 є самотньою, за межі квартири не виходить, допомоги від близьких та родичів не отримує.

Як зясовано в судовому засіданні про оформлення ОСОБА_1 субсидії по сплаті комунальних послуг в квартирі АДРЕСА_3 з 2008р. ОСОБА_2 взагалі не обізнана.

Здійснені особисто відповідачкою ОСОБА_2 записи в записній книжці щодо витрат для надання допомоги ОСОБА_1 факту надання належної систематичної щомісячної допомоги ОСОБА_1 не доводять, отримання такої допомого з боку позивачки заперечуються.

Пояснення свідків з боку відповідача ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо проведення в 2009-2010 р.р. ремонту в квартирі ОСОБА_1 також не свідчать на підтвердження факту надання ОСОБА_2 належної систематичної щомісячної допомоги.

Надані суду з боку відповідачки письмова розписка щодо грошового зобовязання перед нею ОСОБА_1 на суму 17 000грн. від 13.11.2001р. до правовідносин, що виникли між сторонами під час укладання договору довічного утримання, відношення не має. Дані про звернення ОСОБА_2 до міліції в березні 2015р. про перебування в квартирі, де мешкає ОСОБА_1, сторонніх осіб доводів позову ОСОБА_1 не спростовують.

Таким чином, належних та беззаперечних доказів для спростування позову про невиконання набувачем майна обовязків за договором, таких як квитанцій про сплату комунальних послуг, чеків про придбання ліків, розписок про отримання одягу, предметів гігієни, зошита витрат, понесених відповідачкою з підписом ОСОБА_1, квитанцій з лікарні, тощо, з боку відповідачки ОСОБА_2 суду надано не було.

На підставі наведених вище доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та догляду з ОСОБА_2 від 04.12.2009р. в звязку з неналежним виконанням відповідачкою своїх обовязків.

Згідно зі ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, і враховуючи вищевикладене, суд задовольняє вимогу про стягнення з відповідачки понесених позивачкою судових витрат.

На підставі викладеного, ст.744,749,755,756 ЦК України, керуючись ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та догляду та визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання та догляду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений 04.12.2009р. державним нотаріусом 1-шої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий №6-2872.

Зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_4, накладену 04.12.2009р. державним нотаріусом 1-шої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий №6-2873.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 судовий збір 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області на рішення суду подається через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги , рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано у нарадчій кімнаті.

Суддя