АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/87/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівОхріменко Н. І. , Захарової А. Ф.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Імексбанк» звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість по договору кредиту в сумі 60969,31 грн., а саме 38374,74 грн. тіла кредиту, 6367,64 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 3663,94 грн. заборгованості по відсотках, 7062,99 грн. комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку, 5500,00 грн. штрафних санкцій, мотивуючи про те, що 05.04.2013 між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_7 укладено договір №999-00032473/1 про надання кредиту, згідно з умовами якого відповідачу надано овердрафт за допомогою платіжної картки Visa з максимальною сумою заборгованості 50000,00 грн., зі сплатою 19% річних від суми заборгованості та з кінцевим строком повернення коштів до 04.04.2016. Крім цього, 05.04.2013 між банком та ОСОБА_7 укладено договір №999-00032473 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи. 05.04.2013 між ПАТ «Імексбанк», як кредитором, ОСОБА_7, як позичальником, та ОСОБА_6, як поручителем, укладено договір поруки згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед банком в повному обсязі, солідарно з відповідачем ОСОБА_7, відповідати за виконанням останнім вищевказаних договорів. Свої зобов'язання за договорами про надання кредиту позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а відповідач ОСОБА_7, у свою чергу, свої зобов'язання належним чином не виконав внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, про солідарне стягнення якої з позичальника та поручителя банком заявлено цей позов.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.07.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вказує на те, що суд не врахував, що 05.04.2013 між ПРАТ «Страхова компанія Примор'є», як страховиком, від імені якої на підставі договору доручення діяв ПАТ «Імексбанк», та страхувальником ОСОБА_7 укладено договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту №05/04/КВ/2 предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з поверненням банку кредиту за кредитним договором №999-00032473/1 від 05.04.2013. Проте банк порушив умови цього договору страхування, оскільки не повідомив страхувальника про неналежну сплату позичальником кредитних платежів. Крім того апелянт вказує на те, що суми нарахованих банком відсотків, комісії та штрафних санкцій не співмірні із розміром кредитних коштів. При цьому апелянт посилається на положення ст. 551 ЦК України про те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, що, з урахуванням наявності відповідного договору поруки, свідчить про необхідність солідарного стягнення з позичальника та його поручителя на користь кредитора сум, передбачених кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що згідно договору №999-00032473/1 про надання кредиту від 05.04.2013, укладеного між ПАТ «ІмексБанк», як кредитором, та відповідачем ОСОБА_7, як позичальником, останньому надано овердрафт (кредит) за допомогою платіжної картки Visa, з максимальною сумою заборгованості 50000,00 грн., зі сплатою 19% річних від суми заборгованості та з кінцевим строком повернення коштів до 04.04.2016. Також, 05.04.2013 між ПАТ «ІмексБанк», як кредитором, та ОСОБА_7, як позичальником, укладено договір №999-00032473 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи.

Крім того, 05.04.2013 між ПАТ «Імексбанк», як кредитором, ОСОБА_7, як позичальником, та ОСОБА_6, як поручителем, укладено договір поруки згідно якого поручитель взяла на себе зобов'язання перед банком в повному обсязі, солідарно з відповідачем ОСОБА_7, відповідати за виконанням ним вищевказаних кредитного договору та договору про відкриття рахунку.

05.04.2013 між філією у м. Києві ПРАТ «Страхова компанія Примор'є» від імені якого на підставі договору доручення №01/2011-Д від 15.11.2011 діє ПАТ «Імексбанк», як страховиком, та ОСОБА_7, як страхувальником, укладено договір №05/04/КВ/2 добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з обов'язком останнього в порядку, передбаченому чинним законодавством, відшкодувати збитки, завдані кредитору, у зв'язку з неповерненням страхувальником кредиту згідно умов кредитного договору 999-00032473/1 від 05.04.2013, укладеного між кредитором та страхувальником (п.1.1). Згідно п.2.1 цього договору страхування страховим випадком є невиконання страхувальником своїх зобов'язань перед кредитором по поверненню кредиту та відсотків за користування ним в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Пунктами 5.3.1, 5.3.7 цього договору страхування передбачено, що страхувальник зобов'язаний своєчасно вносити страхові платежі, розмір яких згідно п.4.4 договору становить 4500,00 грн., та повідомляти страховика про настання страхового випадку; згідно п.8.1 договору страхування - страхове відшкодування виплачується страховиком на підставі заяви страхувальника/вигодонабувача в 30-денний строк після отримання всіх необхідних документів по страховому випадку та погодження з вигодонабувачем остаточного розміру завданого йому збитку.

Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав належним чином, що сторонами у справі не оспорюється.

Обов'язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та штрафними санкціями на умовах, передбачених кредитним договором, встановлено п. 3.3 договору про надання кредиту від 05.04.2013), а також ст.1054 ЦК України.

Обов'язок поручителя відповідати за кредитними зобов'язаннями позичальника встановлено п.3.1 договору поруки від 05.04.2013 та ст. 554 ЦК України.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст.543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

На підставі викладеного вище, оскільки позичальник належним чином умови кредитного договору не виконав внаслідок чого у нього перед банком утворилася заборгованість, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність стягнення солідарно з позичальника та поручителя на користь банку суми кредитної заборгованості.

Доказів належного виконання кредитних зобов'язань зі сторони позичальника суду надано не було.

При цьому колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що кредитну заборгованість мав погашати страховик згідно договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту №05/04/КВ/2, укладеного 05.04.2013, так як суду не надано доказів дотримання сторонами договору страхування порядку виплати страхового відшкодування, встановленого п.п. 6.1 та 8.1 цього договору, зокрема, щодо звернення до страховика із відповідною заявою, надання йому всіх необхідних документів по страховому випадку та погодження з вигодонабувачем остаточного розміру завданого йому збитку.

Та обставина, що банк також не звертався до страховика у порядку, визначеному договором страхування, не звільняє позичальника від обов'язку належно виконати свої зобов'язання за кредитним договором, оскільки вказаний договір страхування є двостороннім, банк як вигодонабувач, стороною даної угоди не був, відповідно, жодних прав та обов'язків, не набув.

Колегія суддів оцінює критично як безпідставні апеляційні доводи про те, що суми нарахованих банком відсотків, комісії та штрафних санкцій не співмірні із розміром кредитних коштів, оскільки позичальнику надано кредит у сумі 50000,00 грн., а позивач додатково просить стягнути ще 7062,99 грн. комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку та 5500,00 грн. штрафних санкцій, що не свідчить про неспівмірність цих сум. Протилежного апелянтом не доведено.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором кредиту, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :