Справа № 462/7835/14 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/2471/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника Міністерства оборони України - Боберського І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров"я, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Зобов'язано Міністерство оборони України здійснювати на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) щомісячні платежі в розмірі 70% від п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на день проведення виплати, з листопада 2014 року - безтерміново.

Рішення суду оскаржило Міністерство оборони України.

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вважає, що суд повинен був відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки права позивачки ОСОБА_3, на заявлену вимогу жодним чином не оспорювалися та не порушувалися. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, 27.07.2002 року під час проведення авіаційно-спортивного свята на аеродромі спільного базування "Львів" (Скнилів) відбулось падіння військового літака СУ-27 Уб № 42 Військово-повітряних сил України, який належав Міністерству оборони України, у чому вироком військового апеляційного суду Центрального регіону України від 23.06.2005 року (справа № 2-28/11, а.с.13-25), залишеним без змін у цій частині ухвалою колегії Військової судової колегії Верховного Суду України від 02.03.2006 р. (справа № 2-28/11, а.с.26-41) встановлено вину посадових осіб Міністерства оборони України, ОСОБА_3 визнано потерпілою та стягнуто із Міністерства оборони України на її користь 203,83 грн. майнової шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2011 року, яке набрало законної сили (а.с.3-4) встановлено, що внаслідок подій 27.07.2002 року позивач ОСОБА_3 отримала стійке ушкодження здоров'я і втратила професійну працездатність. У зв'язку із цим, судом стягнуто із Міністерства оборони України на користь позивачки відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я, що потягло зменшення загальної працездатності за період з 01.01.2004 року по 01.03.2011 року у розмірі 120513,40 грн. та зобов'язано Міністерство оборони України здійснювати щомісячні платежі на її користь в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на день проведення виплати з 01.03.2011 року по жовтень 2012 року - до судово-медичного переогляду.

Згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З довідки МСЕК № 135123 від 23.10.2012 р. (справа №1309/9158/12, а.с.4) вбачається, що 23.10.2012 року позивачка пройшла повторний огляд у Психіатричній МСЕК №2 та їй встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання до 17.10.2014 року. Датою чергового переогляду визначено 17.10.2014 року.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.05.2013 року (а.с.5-6), яке залишено без змін ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 10.10.2013 року (а.с.7-8), стягнуто із Міністерства оборони України на користь позивачки щомісячні платежі у розмірі 70 % від 5 мінімальних заробітних плат, встановлених на день виплати, починаючи з 01.11.2012 року по жовтень 2014 року - до чергового медичного переогляду.

Як вбачається з довідки МСЕК серії 10ААВ № 706879 від 16.10.2014 року, 08.10.2014 року ОСОБА_3 пройшла повторний огляд в Психіатричній МСЕК №2 та їй встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання безтерміново (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Із ч. 1, 2, 3 ст.1195 ЦК України вбачається, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Згідно із ч. 1, 3 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи із п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Згідно із Законом України "Про правовий режим майна у Збройних силах України" Міністерство оборони України здійснює відповідно до Закону управління військовим майном.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення та стягуючи з відповідача на користь позивача щомісячні платежі у розмірі 70% від п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на день проведення виплати, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3 має право на відшкодування Міністерством оборони України шкоди, заподіяної їй внаслідок ушкодження здоров"я, починаючи з листопада 2014 року безтерміново.

Доводи апеляційної скарги про те, що права позивача на заявлену виплату не порушені, не оспорювані і не є невизнаними є безпідставними, оскільки відповідні виплати Міністерством оборони України не проводяться, що і було підставою для звернення до суду.

Висновки суду першої інстанції достатньо вмотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи. Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Відтак, на підставі ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. за подачу апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : М.М. Шандра

Судді: І.І. Кабаль

Н.Л. Шумська