Справа № 343/3260/13-ц
Провадження № 22-ц/779/119/2015
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів: Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, про розстрочку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Долинського районного суду від 25 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Долинського районного суду від 25 листопада 2014 року задоволено частково заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, про розстрочку виконання рішення суду.

Розстрочено виконання рішення Долинського районного суду від 05.05.2014 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.06.2014 року терміном на два роки шість місяців, починаючи з 25.11.2014 року із щомісячним погашенням заборгованості не менше як по 1991 гривні.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що за період з 20.06.2014 року відповідач не виконував рішення суду яке вступило в законну силу і тільки з 17.10.2014 року розпочав часткове та незначне його виконання після того, як ДВС Долинського РУЮ почало вживати заходів до примусового виконання рішення суду. Фактично зобов'язання відповідача погасити борг за розписками настало ще 09.02.2012 року. Однак, протягом цього періоду часу, боржник постійно ухилявся від виконання зобов'язання. Боржник і надалі ухиляється від виконання свого зобов'язання та саме з цієї причини звернувся із заявою про розстрочку виконання рішення суду. ОСОБА_2 має грошові зобов'язання також і перед іншими кредиторами, в тому числі і банківськими установами. Боржник для уникнення від виконання зобов'язань щодо повернення коштів змінив своє прізвище, відчужив "бізнес", закрив підприємницьку діяльність та має намір виїхати за межі України.

В Долинському районному суді знаходиться заява державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України, а оскаржувана ухвала буде підставою для відмови у задоволенні заяви державного виконавця. ОСОБА_2 неодноразово не допускав державних виконавців до свого помешкання чим перешкоджав проведенню виконавчих дій, що також підтверджує наміри відповідача уникнути реального виконання свого зобов'язання по поверненню коштів.

Апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції про розстрочку виконання рішення суду порушує його права та інтереси. Зараз в Україні відбуваються економічні процеси, що призводять до суттєвого знецінення гривні і через два з половиною роки неповернуті своєчасно кошти знеціняться внаслідок чого він зазнає суттєвих матеріальних втрат.

Крім того, суд не врахував, що після смерті дружини на його вихованні залишилось двоє дітей. Зараз вони навчаються у вищих навчальних закладах на платній основі (25000 грн. на рік). Через неповернення коштів він був змушений брати позики, щоб оплатити навчання дітей.

Апелянт також посилається на порушення судом норм процесуального права при постановленні ухвали, а саме неповідомлення у встановленому законом порядку про місце та час розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 та розстрочуючи виконання рішень судів, суд першої інстанції виходив із того, що боржник знаходиться у скрутному матеріальному становищі, являється співвласником будинку, який є єдиним житлом для його сім'ї та малолітніх дітей, а відповідно на нього не може бути звернуто стягнення, іншого майна не має, є інвалідом другої групи, потребує тривалого лікування, проводиться реєстрація припинення його підприємницької діяльності, за 2 та 3 квартал 2014 року, він, як підприємець, не отримував жодних доходів, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, він та його дружина не працюють, боржник отримує пенсію по інвалідності, з якої фактично утримує сім'ю, проте має намір добровільно погасити наявну заборгованість, про що свідчать здійснені ним проплати. Дані обставини суд визнав винятковими та такими, що ускладнюють виконання рішення суду, а тому, враховуючи суму заборгованості, яка є непосильною для боржника, суд вирішив розстрочити виконання рішення суду строком на 2 роки та 6 місяців зі сплатою щомісячних платежів по 1991 грн.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Як встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Долинського районного суду від 05.05.2014 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 30475 грн. 55 коп. заборгованості, згідно розписок від 09.02.2011 року, а також 304 грн. 76 коп. судового збору та 300 грн. за надання правової допомоги.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.06.2014 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_3, а рішення Долинського районного суду від 05.05.2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 30475 грн. 55 коп. заборгованості - скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 62600 грн. заборгованості за договором позики. В решті рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

Згідно з вимогами ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до пункту 10 Постанови пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК України (попередня редакція ЦПК України) і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 373 ЦПК України, ч.1 ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження" дає підстави дійти висновку, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана лише за наявності для цього виключних обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим у строк, встановлений судовим рішенням чи загальними правилами примусового виконання. Обставини, з якими Закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду, об'єднує їх об'єктивний та надзвичайний характер, незалежність їх настання та перебігу від волі боржника, існування причинного зв'язку між настанням цих обставин та утрудненням виконання рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 у заяві про розстрочку виконання рішення суду є винятковими в розумінні положень ст.ст.217, 373 ЦПК України, ст.36 ЗУ "Про виконавче провадження", та доводять факт утруднення виконання рішення суду.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, у порушення вказаної норми, заявником не наведено у заяві про розстрочку виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових, на що суд першої інстанції увагу не звернув.

Обставини, на які посилався ОСОБА_2, а саме: складне матеріальне становище, наявність пенсії як єдиного джерела доходу, наявність на утриманні малолітніх дітей, такого характеру не носять, про особливість чи їх винятковість не свідчать.

Отже, висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду не можна вважати законним та обґрунтованим.

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням ухвали про відмову у задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 312- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду від 25 листопада 2014 року скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, про розстрочку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.І. Шишко

Судді: Я.Ю. Ковалюк

В.Д. Фединяк