1Справа № 335/8234/15-ц 2-з/335/84/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсіббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей- Колект» про визнання договору факторингу недійсним, визнання кредитного договору недійсним, визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсіббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей- Колект» про визнання договору факторингу недійсним, визнання кредитного договору недійсним, визнання договору іпотеки недійсним.

Одночасно із заявою про забезпечення позову позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №30 у буд. 196 по пр..Леніна, у м.Запоріжжі та заборони здійснення будь-яких дій Державною реєстраційною службою України у відношенні вказаної квартири.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадження якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали заяви та додані до позову документи, суд приходить до наступних висновків, що заяву про забезпечення позову подано з порушенням вимог ст. 151 ЦПК України.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

В ч. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Винятком є заява про забезпечення позову з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності, яка може бути подана та підлягає розгляду до подання позовної заяви (частина четверта статті 151 ЦПК). Заява про забезпечення позову за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК.

19.08.2015 року до суду надано позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсіббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей- Колект» про визнання договору факторингу недійсним, визнання кредитного договору недійсним, визнання договору іпотеки недійсним .

19.08.2015 року вказаний позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову.

Станом на час подання заяви про забезпечення позову провадження у справі не відкрито.

Крім того, відповідно до ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення доказів обов'язково зазначається: а) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме; б) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який, на думку заявника, є найбільш адекватним; в) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (в заяві необхідно зазначити, про які саме дії йде мова; місце знаходження майна; найменування осіб, в яких знаходиться майно відповідача тощо).

Відповідно до розяснень, викладених Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Проте, позивачем в порушення вимог ст. 151 ЦПК України, враховуючи зміст позовних вимог, не обґрунтовано необхідність арешту майна та заборону вчиняти певні дії, зокрема не зазначено чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і, як саме може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі визнання останнім спірних договорів недійсним, оскільки інших вимог, окрім названих щодо правочинів, позивач перед судом не ставить.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду після відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсіббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей- Колект» про визнання договору факторингу недійсним, визнання кредитного договору недійсним, визнання договору іпотеки недійснимБорисенка ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсіббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей- Колект» про визнання договору факторингу недійсним, визнання кредитного договору недійсним, визнання договору іпотеки недійсним, про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз'яснити, що забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, а повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з даною заявою до суду після відкриття провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суд Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в порядку, передбаченому ст.ст. 292-296 ЦПК України протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В. Апаллонова