Справа № 581/864/14-ц
Провадження № 2/581/26/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
08 січня 2015 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - Сізова Д.В.,
з участю секретаря - Самілик Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про виселення з квартири,
22 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Вимоги мотивував тим, що він зі своєю дружиною ОСОБА_3 зареєстрували у своєму помешканні по АДРЕСА_1 свою знайому ОСОБА_2, для отримання нею втраченого паспорту. Однак із моменту реєстрації, яка відбулась 19 лютого 2013 року, вона жодного дня за вказаною адресою не проживала і з того часу відомості про її місцезнаходження відсутні.
Оскільки її реєстрація у вказаному житлі заважає йому отримати пільги для оплати комунальних послуг, просив суд виселити ОСОБА_2 з його квартири, як тимчасову мешканку, без надання їй іншого житла.
Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Тому, зважаючи на надіслане позивачем суду клопотання про підтримання позовних вимог та можливості розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, по 1/4 частині кожному, на праві спільної сумісної власності з 15 лютого 1996 року належить квартира АДРЕСА_1
Із 15 лютого 2011 року ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за вказаною адресою.
19 лютого 2013 року у вказаному житлі була також зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Із довідки Липоводолинської селищної ради Сумської області від 17 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 19 лютого 2013 року зареєстрована по АДРЕСА_1, однак з моменту реєстрації за вказаною адресою не проживає і її місцезнаходження невідоме.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки Глава 6 «Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» ЖК України не регулює питання тимчасового проживання (вселення) в приватних квартирах інших, крім членів сім'ї власника жилого будинку, жильців, за аналогією підлягають застосуванню норми ЖК України, що регулюють статус таких осіб, як тимчасових мешканців.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача.
Статтею 818 ЦК України передбачено, що тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом і повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.
Згідно зі ст. 99, ч. 3 ст. 98 ЖК України піднаймачі та тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання, тимчасові жильці на вимогу наймача або членів його сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, будучи зареєстрованою у квартирі позивача, як тимчасовий мешканець, та відповідно не набувши самостійного права на користування житлом повинна звільнити житло після спливу погодженого з позивачем строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до неї вимоги про звільнення помешкання.
Зважаючи на те, що з 19 лютого 2013 року місце перебування ОСОБА_2 невідоме, і вручити їй вимогу про звільнення помешкання не можливо, житлові права позивача підлягають захисту шляхом виселення відповідача із жилого приміщення за місцем реєстрації.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. в рахунок повернення судового збору.
Керуючись ст.ст.212-215, 249 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуто Липоводолинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а якщо він не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д. В. Сізов