28 вересня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Холявка Т.В,.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ВОРОТА» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
В липні 2015 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 280 151,09 грн. та солідарно з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 280 151,09 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» та ОСОБА_3 21.10.2013 року було укладено договір № 184 на невідновлювальну кредитну лінію, згідно умов якого банк надає кредит в рамках кредитної лінії в розмірі, що не перевищує 160 000 грн., а позичальник зобовязується на умовах укладеного договору повернути позичальнику кредит та сплачувати проценти за користування ним в строки та в розмірах, визначених п.1.1. кредитного договору, а саме до 18.04.2014 року. Відповідач в строки визначені кредитним договором належним чином зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 08.06.2015 року виникла заборгованість позичальника перед банком в розмірі 280151,09 грн. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 184/1 від 21.10.2013 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязується відповідати перед банком у повному обсязі за порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Зазначає, що позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши позичальнику визначену в кредитному договорі суму грошових коштів. Натомість, позичальником були порушені умови кредитного договору щодо повернення кредиту, у звязку з чим позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 280151,09 грн.
В судове засідання представник позивач не зявився, представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, вказавши про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просив задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не направляли, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у матеріалах справи доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» та ОСОБА_6 21.10.2013 року було укладено договір № 184 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної). Згідно пункту 1.1. укладеного між сторонами договору 21.10.2013 року по 18.04.2014 року банк за наявності вільних кредитних ресурсів зобовязується надати позичальникові кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 160000 грн. (ліміт) у будь0який день зазначеного періоду, а позичальник зобовязується повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послг, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту, але будь-якому випадку в термін, не пізніше 18.04.2014 року та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 24% річних на визначених Договором умовах.
В забезпечення виконання кредитних зобовязань між ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 184/1 від 21.10.2013 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязується відповідати перед банком у повному обсязі за порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, а саме: повернення кредиту у сумі 160000 грн. у строк до 18.04.2014 року, сплату процентів за користування кредитом за ставкою 24% річних; сплату неустойки за несвоєчасну сплату процентів та повернення кредиту, сплату збитків кредитора у звязку з неналежним виконанням боржником зобовязань за кредитним договором.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 14.02.2014 року вбачається, що він звертається до ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» з проханням змінити графік погашення кредиту з 05 числа на 25 число щомісячно.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 23.04.2014 року вбачається, що він він звертається до ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» з проханням провести рестуктиризацію кредитної заборгованості в розмірі 160000 грн та продовжити строк дії договору кредиту на три місяці, гарантує своєчасне повернення кредиту та процентів за договором.
Статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно з ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Статею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.
Відповідно ст.612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.
Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл та стягнення судових витрат, то суд прийшов до наступного.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.
У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно з відповідача на користь держави стягуються судові витрати, а саме судовоий збір у розмірі 2801 грн. 51 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 526, 527, 530, 533, 1048, 1049,1050ЦК України, суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ВОРОТА» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідачем, який не приймав участь у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях