У х в а л а

26 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Писаної Т.О.,Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медгарант» до ОСОБА_6, третя особа - Державна служба інтелектуальної власності України, про визнання патенту на корисну модель недійсним,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медгарант» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило визнати недійсним патент № 35139 від 10 вересня 2008 року на корисну модель «Спосіб застосування озону для лікувальних ванн», власником якого є ОСОБА_6

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2013 року, задоволено позов ТОВ «Медгарант». Визнано недійсним патент України № 35139 від 10 вересня 2008 року на корисну модель «Спосіб застосування озону для лікувальних ванн», власником якого є ОСОБА_6 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відхилено, вказані судові рішення залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про перегляд вказаної ухвали суду касаційної інстанції на підставі неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статей 41, 54, 57 Конституції України, ст. 41 Закону України «Про власність», статей 34, 35 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» і статей 481-484, 505-508 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, або встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» роз'яснено, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року, яка додана до заяви як приклад неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, вбачається, що судом касаційної інстанції скасовано рішення судів нижчих інстанцій з передачею справи на новий розгляд.

Посилання на ухвалу суду касаційної інстанції, якою справу передано на новий судовий розгляд, не є підставою для допуску справи для перегляду Верховним Судом України, оскільки у ній не висловлено правової позиції щодо застосування норм матеріального права, а стосується процесу доказування, встановлення фактичних обставин, що є застосуванням норм процесуального права.

Крім того, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки правові висновки, зазначені у цьому судовому рішенні та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, встановлених судами. Різними у цих справах також є предмет спору, підстави позову і зміст позовних вимог.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, то у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медгарант» до ОСОБА_6, третя особа - державна служба інтелектуальної власності України, про визнання патенту на корисну модель недійсним до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
Т.О. Писана
І.М. Фаловська