АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9088/2015 Головуючий в 1 інстанції - Малинников О.Ф.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року про повернення позовної заяви в справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача КМУ про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2015 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідала вимогам процесуального закону, оскільки позивач не вказав в чому полягає моральна шкода, не визначив ціну позову, не сплатив судовий збір, не зазначив яким чином (способом) відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди - визнано неподаною і повернуто заявнику.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В скарзі посилався на те, що позовна заява відповідала вимогам ст.ст.119-120 ЦПК України. Посилання суду стосовно не відповідності позовних вимог положенням п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 є безпідставним, оскільки такого критерію, як виклад позовних вимог в певній редакції - процесуальним законом не передбачено.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 119 ЦПК України визначені вимоги до позовної заяви, яка подається до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Суд першої інстанції, визнаючи позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її позивачу, виходив з того, що заявником не виконані у повному обсязі вимоги ухвали суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом термін.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується тому, що суд першої інстанції, постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та невірно застосував положення процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Подана позовна заява відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, в ній зазначені позивач та відповідач, місце їх знаходження, викладений зміст позовних вимог та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначаються докази, а тому суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення її з цих підстав без руху.

Діючий цивільний процесуальний Кодекс надає можливість позивачу вільно викласти обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, і зазначити ті докази, які він вважає за необхідне. На стадії прийняття позовної заяви суд позбавлений можливості зробити висновок про достатність або недостатність наявних або зазначених позивачем доказів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач протягом розгляду справи має право уточнити свої позовні вимоги, а суд у судовому засіданні може уточнити обставини судового спору, якщо вважає, що вони не чітко викладені у позовній заяві.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Зокрема, у попередньому судовому засіданні у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимог (який спосіб захисту свого права він обрав).

Про це ж саме йдеться і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року.

Тобто, отримавши зазначену позовну заяву, суд повинен був призначити у справі попереднє засідання, в якому зобов`язаний був з`ясувати предмет позову, та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суб'єктний склад сторін, тощо.

Подання позовної заяви не до належного відповідача (відповідачів), відсутність обґрунтування позовних вимог та доказів, підстав для задоволення позовних вимог є наслідком залишення позову без задоволення, а не залишення позовної заяви без руху.

Посилання суду першої інстанції на несплату позивачем при поданні позовної заяви судового збору є необґрунтованими, оскільки предметом даного прозову є відшкодування моральної шкоди завданої діями чи бездіяльністю органу державної влади, а відповідно до п. 13. ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» за подання таких позовів судовий збір не справляється.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду про повернення позовної заяви постановлена з порушенням процесуальних норм, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Також колегія суддів роз'яснює, що вимога апеляційної скарги в частині направлення позовної заяви для продовження розгляду до суду першої інстанції задоволенню не підлягає, так як провадження в даній справі судом першої інстанції не було відкрите, а питання про його відкриття належить виключно до компетенції суду першої інстанції.

Оскільки, суд першої інстанції порушив порядок прийняття позовної заяви, порушив процесуальні норми колегія, керуючись ст. 312 ЦПК України, приходить до висновку, що ухвала підлягає скасуванню, а питання про відкриття провадження поверненню на новий розгляд.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року скасувати, а питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: