Справа № 136/180/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" лютого 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пороховий Г. І.

за участю секретаря Квашук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради про визнання права на житловий будинок по спадщині за законом

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до Липовецької міської ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за законом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Липовець помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкове майно спадкодавця складається із житлового будинку та усіма господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1. За життя спадкодавцем був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного округу Вінницької області 20 січня 2006 року, на імя онуків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але від спадщини вони відмовились, про що надали відповідну заяву. Також є троє дітей спадкодавця, які відмовились від спадщини на користь позивача ОСОБА_1. У силу діючого, на час відкриття спадщини, законодавством, вона ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом, оскільки протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини фактично, вступивши в управління і володіння спадковим майном шляхом спільного проживання та реєстрацією з покійним чоловіком. Інші спадкоємці за законом та заповітом - відмовилися від спадщини. Оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вона не має можливості, так як виявилось, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, в зв»язку з цим нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок. Просить суд задовільнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наявні докази, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача не з»явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли, врегульовані Книгою 6, главою 84 ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Липовець помер - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкове майно спадкодавця складається із житлового будинку та усіма господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 ( а.с. 5 ).

ОСОБА_1 постійно проживала та була за реєстрова в АДРЕСА_1, у відповідності до її паспортних даних та довідки, видана Липовецькою міською радою від 16 серпня 2012 року за № 1990.

За життя, 20 січня 2006 року спадкодавець вчинив заповідальне розпорядження, яким заповів житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1, на ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які після смерті ОСОБА_2 спадщину не прийняли за заповітом, від спадщини відмовились.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 22 липня 2011 року № 850, крім неї є ще інші спадкоємці: дочка ОСОБА_5, яка проживає в АДРЕСА_2; син ОСОБА_7, який проживає в м. Старокостянтинів Хмельницької області; син ОСОБА_8, який проживає в м. Старокостянтинів Хмельницької області, але перелічені особи спадщини не приймали, заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали, шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустили, в суд за продовженням строку на прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини звертатись не будуть. Просять вважати їх такими, що відмовились від спадщини, про що надали відповідні заяви на користь позивача( а.с. 28-31 ).

Належність спадкодавцю даного майна підтверджується технічним паспортом на житлового будинку індивідуального житлового фонду, який виготовлений 13 листопада 2014 року КП ВООБТІ, власником якого вказано ОСОБА_2 (а.с. 15-18), також належність спадкової маси саме ОСОБА_2 доведено довідками Липовецької міської ради Вінницької області № 2543 від 14 жовтня 2014 року та № 1990 від 16 серпня 2012 року, відповідно до яких спадкодавець був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1, а також свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, зареєстровано починаючи з 16 червня 1973 року № 153 за ОСОБА_2, який є також його забудовником ( а.с.7 - 9, 11).

Відповідно до постанови від 20 грудня 2014 року №02-31/1004державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори, про відмову у вчиненні нотаріальних дій. ОСОБА_1 було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, тому що правовстановлювальні документи відсутні про належність цього майна спадкодавцеві.

Дослідивши усі зібрані по справі докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІУ державна реєстрація прав на нерухоме майно є обовязковою. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Оскільки житловий будинок, збудований у 1976 році, був зареєстрований в селищній ради до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то суд вважає, що спадкодавець набув право власності на будинок в установленому законом порядку.

Позивачка відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину оскільки постійно проживала із чоловіком (спадкодавцем) на час відкриття спадщини і у визначений законом строк не заявила про відмову від неї. Факт проживання позивачки на час відкриття спадщини із спадкоємцем підтверджується довідками № 1990 від 16 серпня 2012 року та № 3773 від 07 грудня 2010 року, виданими Липовецькою міською радою.

Відповідно до ст.. 346 Цивільного кодексу України однією із підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно розділу 2 глави 10 п.п. 4.12, 4.15 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 22.02.2012р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві.

Але відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже вона, як спадкоємець за законом, має право на майно померлого ОСОБА_9, інших спадкоємців, які мали право на обов'язкову часту у спадщині згідно матеріалів Спадкової справи не має, оформити свої спадкові права в установленому законом порядку через нотаріальну контору позивач позбавлений можливості. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані по АДРЕСА_1.

Отже, суд прийшов до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1.

На підставі вище викладеного та у відповідності до ст.ст. 328, 392, 1222,1268 ЦК України, ст. ст. 213-215 ЦПК України, відповідно до рекомендацій Постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 вересня 2008 року суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за законом на житловий будинок - А, з усіма господарськими будівлями а саме: (житловий -А, загальною площею 74,.1 кв.м. та житловою площею 45.2 кв.м.. Прибудова - аа1, ґанок - аа1, козирок - аа1, Сарай - Б/а, сараї тимчасові - б2б3Д, Погріб -п/а, погріб з шиєю - п/Б, убиральня - ж, огорожа - № 1 - 4, навіс тимчасовий - б1, ворота, хвіртка - який належав покійному ОСОБА_2,: розташований за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення

Суддя: Г. І. Пороховий