Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6543/15-ц Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богнуського районного суду м.Житомира від 28 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач зазначає, що сімейне життя у них не склалось, шлюбні відносини фактично припинені, з 08.04.2015р. проживають окремо, дитина знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути аліменти з ОСОБА_3 на свою користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 30% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.05.2015р. позов задоволено. Вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину щомісячно і до повноліття дитини з урахуванням певного їх віку, починаючи з 29.04.2015р. Допущено негайне стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь на утримання сина аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позов, не звернув уваги на те, що вона просила стягувати аліменти в розмірі 30% з усіх видів доходу відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом установлено, що в період шлюбу сторін у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4). На даний час дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, добровільно досягти згоди щодо сплати аліментів сторони не можуть.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2013р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Оскільки шлюбне життя не склалося, сторони з 08.04.2015р. проживають окремо. Відповідач не виконує обовязки щодо утримання дружини та малолітньої дитини, грошової допомоги не надає.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 23.07.2013р.н., в розмірі 30% від прожиткового мінімуму доходів на дитину відповідного віку, починаючи з 29.04.2015р. і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину, тому на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання дитини, розмір яких визначено відповідно до ст. 183 СК України.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Визначаючи розмір аліментів у розмірі 30% від прожиткового мінімуму доходів на дитину відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення ст. 183 СК України. При цьому, не звернув уваги на те, що позивач звернулася до суду та просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в силу нерегулярного, мінливого доходу відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, що відповідно до ст. 184 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи конкретний розмір аліментів у твердій грошовій сумі колегія суддів виходить із того, що позивачкою не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. Тому розмір аліментів, враховуючи матеріальне становище дитини і відповідача, має бути визначений у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. в межах встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який на 01 січня 2015 року становив 1032 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів змінити та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, 23.07.2013р., в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 29.04.2015р. і до повноліття.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богнуського районного суду м.Житомира від 28 травня 2015 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції :

«Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 29.04.2015 року і до повноліття дитини».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: