Справа №583/3923/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Олійник О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1411/15 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частку спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

09 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя. Після неодноразового уточнення позовних вимог просила : визнати спільним сумісним майном подружжя грошові кошти в сумі 1 277 201 грн., що знаходилися на карткових рахунках в банківських установах, відкритих на ім'я ОСОБА_4 в період часу з 01 липня 2013 року по 27 вересня 2013 року, а саме :

№ НОМЕР_2 (валюта долари США) у ПАТ "ОТП Банк" в сумі 46800 доларів США;

№ НОМЕР_3 (валюта гривня) у ПАТ "УкрСиббанк" в сумі 840300 грн.;

№ НОМЕР_4(валюта євро) у ПАТ "УкрСиббанк" в сумі 2612,66 Євро.

В порядку розподілу майна подружжя позивачка просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь ? частину грошової суми, яка знаходилась на названих рахунках.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 11 липня 1992 року по 26 вересня 2013 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. На названих карткових рахунках обліковувались кошти, набуті нею з ОСОБА_4 під час шлюбу, проте останній відмовляється провести їх розподіл у добровільному порядку ( т. 2 ас. 111) .

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Визнані спільним сумісним майном подружжя грошові кошти, що знаходилися в банківських установах на рахунках, відкритих на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 в сумі 60 319,86 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 30 159,93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 301,60 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано рішення Апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2015 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ( т. 3 ас. 45).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про часткове скасування рішення суду у тій частині, у якій їй відмовлено у задоволенні позову, і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що подружні стосунки сторін припинені саме з 17 липня 2013 року, оскільки в дійсності це сталося з 01 липня 2013 року. На відпочинку за кордоном, на який вони поїхали разом, саме 01 липня 2013 року відповідач повідомив її про те, що йде з сім'ї і з того часу вони вже подружніх стосунків не підтримували та фактично відпочивали окремо. Крім того, вважає, що суд поверхово дослідив ті обставини, що з того дня, як відповідач став мешкати окремо і до моменту розлучення, тобто до 27 вересня 2013 року, на рахунки останнього продовжували надходити кошти від боржників, які були позичені з сімейного бюджету саме у період шлюбу. Всі зазначені кошти відповідач відразу знімав з рахунків, оскільки не бажав їх розподілу як майна подружжя. Суд не дав належної оцінки тим обставинам, що у період з 01 липня 2013 року і до 27 вересня 2013 року на рахунки ОСОБА_4 як фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця, надходили кошти, сума яких складає 1277201 грн.

Також вважає, що суд не дав належної оцінки тому факту, що відповідач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що спірні кошти є його особистими, а саме, такими, які були ним нажиті вже після того, як він почав проживати окремо від сім'ї. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про недоведеність нею позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені та не оспорюються сторонами наступні фактичні обставини.

З 11 липня 1992 року по 26 вересня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають дітей: повнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2013 року шлюб сторін було розірвано.

Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачається, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Приймаючи до уваги вимоги наведених норм права, при вирішенні справи колегія суддів виходить з того, що шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був припинений 06 жовтня 2013 року.

ОСОБА_4 з 2000 року, а ОСОБА_3 з 2007 року зареєстровані приватними підприємцями, перебувають на спрощеній системі оподаткування, здійснюють оптову та роздрібну торгівлю товарами господарського призначення, мають доходи: ОСОБА_3 за останні три роки має дохід 1736826,00 грн., ОСОБА_4 за останні три роки має дохід 1887031,00 грн.

ОСОБА_4 має поточні рахунки в банках, відкриті як на фізичну особу - підприємця, так і на фізичну особу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала суду належних доказів тому, що у період спільного проживання до 17 липня 2013 року відповідач витрачав весь свій дохід не на сім`ю, а також, що у період окремого проживання, тобто починаючи з 17 липня 2013 року його поточні рахунки в установах банків поповнювалися за рахунок спільних сімейних коштів (доходів) подружжя.

Також, суд першої інстанції виходив з того, що на рахунках фізичної особи ОСОБА_4 станом на день -17 липня 2013 року перебували наступні грошові кошти :

в АТ "ОТП Банку" м. Суми - в сумі 176,33 грн. та 7,11 доларів США ;

в ПАТ "Укрсоцбанку" - в сумі 785,88 Євро, 33,55 доларів США ;

в АТ "УкрСиббанку" - в сумі 1581,11 грн., 1944,09 Євро ;

в ПАТ КБ "Приватбанк" - в сумі 14678,23 грн.

Усього на названих рахунках ОСОБА_4 в усіх банківських установах, як зазначив суд першої інстанції, перебувало 16435,67 грн., 40,66 доларів США, що за обліковою ставкою НБУ станом на день прийняття рішення судом складає 477,67 грн. та 2729,97 Євро, що за обліковою ставкою НБУ станом на день прийняття рішення судом складає 43406,52 грн.,а разом 60319,86 грн.

Станом на 26 вересня 2014 року (день розірвання шлюбу) залишки на рахунках відповідача є незначні.

За таких обставин суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частки коштів в сумі 60319,86 грн., які знаходились на рахунках ОСОБА_4 саме в день -17 липня 2013 року, що склало 30159,93 грн.

Колегія суддів вважає, що повністю погодитись з такими висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції позивачка пояснила, що у період з 01.07.2013 р. по 10.07.2013 р. вона з відповідачем відпочивали в Іспанії, мешкали в одному готельному номері, проте з 01.07.2013 р. відносини між ними погіршилися, оскільки відповідач повідомив їй про те, що у нього є намір припинити з нею (позивачкою) шлюбні відносини, так як у нього є інша жінка. З Іспанії відповідач почав телефонувати своєму адвокату та іншим особам, з якими обговорював питання розірвання шлюбу, а вона з Іспанії зателефонувала своїй матері та повнолітній доньці і повідомила про намір відповідача розірвати з нею шлюб. У зв'язку з названими обставинами вона і відповідач перестали вести спільне господарство, припинили шлюбні відносини.

Зазначала, що починаючи з 01.07.2014 р. відповідач не витрачав кошти на сім`ю.

Після повернення 11 липня 2013 року у м. Охтирку вони декілька днів мешкали у будинку по АДРЕСА_1, проте сімейні відносини з відповідачем були припинені, кожен з них за придбані товари розраховувався своєю платіжною банківською карткою. Через 2-3 дні після повернення в м. Охтирка відповідач повідомив їх неповнолітньому сину ОСОБА_6 про намір розірвати шлюб з нею (позивачкою) .

Позивачка також пояснила, що 17 липня 2013 року відповідач зібрав всі свої речі і переїхав жити у квартиру по АДРЕСА_2 та почав співмешкати з іншою жінкою.

Проживаючи окремо, 30.08.2014 р. позивачка подала до суду позов про поділ спільно нажитого в шлюбі майна, а 13.09.2014 р. - подала позовну заяву про розірвання шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив пояснення позивачки про те, що під час перебування в Іспанії між ним та дружиною відбулась розмова про необхідність припинення їх шлюбу.

11.07.2013 р. він з дружиною повернулись з Іспанії в м. Охтирку. Дружина почала телефонувати рідним, друзям і повідомляти їм про його (відповідача) намір розірвати з нею шлюб.

До 16.07.2013 р. він проживав у будинку по АДРЕСА_1, а 17.07.2013 р. переїхав жити у квартиру по АДРЕСА_2, оскільки не бачив у подальшому спільного життя з позивачкою та почав співмешкати з іншою жінкою.

Проте відповідач стверджує, що до 17.07.2013 р. витрачав гроші на сім'ю, а після 17.07.2013 р. - витрачав і витрачає по теперішній час кошти на дітей: оплачує репетиторів, навчання, відпочинок, придбання одягу і т.п.

Таким чином, з наведених пояснень сторін вбачається, що у поясненнях позивачки та відповідача існують розбіжності у визначенні ними часу припинення їх спільного сімейного бюджету :

- позивачка вважає, що він припинився з 01 липня 2013 року ( з того часу як в Іспанії відповідач повідомив їй про намір розірвати шлюб) ;

- відповідач вважає, що спільний сімейний бюджет був припинений з 17.07.2013 р. ( з часу, коли він перейшов на інше місце проживання).

Будь-яких доказів з цього приводу на підтвердження своїх доводів і заперечень сторони суду не надали.

Усуваючи розбіжності у вирішенні названого питання, колегія суддів приходить до висновку про те, що спільний сімейний бюджет сторін був припинений з часу їх перебування у Іспанії, тобто з 01.07.2013 р. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

По-перше. Доводи відповідача про те, що спільний сімейний бюджет припинився з 17.07.2013 р. та що визначальним у вирішенні цього питання має бути лише факт його переходу на інше місце проживання - є непереконливими, оскільки наявність спільного сімейного бюджету чи його відсутність напряму не залежить від факту проживання подружжя в одному житловому приміщенні чи у різних житлових приміщеннях. Колегія суддів виходить з того, що при вирішенні названого питання слід враховувати всі фактичні обставини, які стосуються взаємовідносин сторін.

По-друге. Є переконливими доводи позивачки про те, що з часу повідомлення їй відповідачем про наявність у нього іншої жінки та його намір розірвати шлюб, між позивачкою та відповідачем склались такі відносини, які виключали можливість подальшого підтримання сімейних відносин та спільного бюджету.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд визнати спільним майном подружжя грошові кошти на рахунках, відкритих на ОСОБА_4 як на фізичну особу, які знаходились на цих рахунках як станом на 01 липня 2013 року, так і надходили на ці рахунки у період з 01 липня 2013 року по 26 вересня 2013 року. Зокрема :

- рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ "ОТП Банк" (валюта долари США), на який у період з 01.07.2013 р. по 26.09.2013 р. надійшло 46800 доларів США ;

- рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ "УкрСиббанк" (валюта гривня), на який у період з 01.07.2013 р. по 26.09.2013 р. надійшло 840 300 грн. ;

- рахунок № НОМЕР_4 у ПАТ "УкрСиббанк" (валюта євро), на якому станом на 01.07.2013 р. знаходилось 2612,66 євро, які, за твердженням позивачки, були витрачені відповідачем не в інтересах сім'ї .

При вирішенні названого позову колегія суддів виходить з наступного.

Як на підставу для задоволення позову позивачка посилалась на те, що на названі рахунки відповідача надходили кошти, які були набуті подружжям під час шлюбу.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції як позивачці, так і відповідачу неодноразово, в судових засіданнях колегія суддів пропонувала надати суду належні докази на підтвердження своїх доводів та на спростування доводів іншої сторони.

Зокрема. Позивачці пропонувалось надати суду докази на підтвердження своїх доводів про те, що грошові кошти, які в період з 01.07.2013 р. по 26.09. 2013 р. надійшли на рахунки відповідача № НОМЕР_3 у ПАТ "УкрСиббанк" (надійшло 840 300 грн.) та № НОМЕР_2 у ПАТ "ОТП Банк" (надійшло 46800 доларів США), - були коштами, які відповідач позичав до 01.07.2013 р. різним особам за рахунок спільної сумісної власності подружжя. Таких доказів позивачка не надала.

На неодноразові пропозиції суду відповідач також не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що грошові суми 840 300 грн. та 46800 доларів США, які в період з 01.07.2013 р. по 26.09.2013 р. надходили на його рахунки, вносились на ці рахунки ним особисто за рахунок його особистого майна або доходів, які він отримав після фактичного припинення сімейних відносин з позивачкою, а не за рахунок майна подружжя. Крім того, відповідач пояснив, що надходження зазначених коштів на названі рахунки пов'язане з його підприємницькою діяльністю.

Слід також зазначити, що відповідач наполягав на тому, що він не зобов'язаний доводити обставини походження названих коштів, а також що, оскільки з 17.07.2013 р. він не проживав з позивачкою однією сім'єю, то сама по собі ця обставина свідчить про те, що суд не повинен взагалі з'ясовувати питання джерела походження коштів, внесених на його рахунки після 17.07.2013 р.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції колегією суддів були вичерпані всі можливості для роз'яснення відповідачу його прав та обов'язків, зокрема, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 10 та ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції неодноразово звертав увагу як позивачки, так і відповідача на вимоги ухвал суду касаційної інстанції від 05.11.2014 р. та 10.06.2015 р. про необхідність встановлення судом фактичних обставин, а тому неодноразово роз'яснював сторонам їх права та обов'язки щодо доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, у своїх поясненнях суду апеляційної інстанції відповідач ухилявся від конкретної відповіді на всі питання суду стосовно джерела походження грошових сум 840 300 грн. та 46800 доларів США, які в період з 01.07.2013 р. по 26.09. 2013 р. надійшли на його рахунки. При цьому посилався на те, що ці питання не мають відношення до вирішення спору; на пропозицію суду надати письмові пояснення з цього приводу та докази щодо джерела походження цих коштів відповідач заявив, що він не зобов'язаний доводити, що названі кошти є його особистими та що вони не є спільною сумісною власністю подружжя.

Не отримавши від сторін належних доказів щодо джерела походження грошових сум 840 300 грн. та 46800 доларів США, які в період з 01.07.2013 р. по 26.09. 2013 р. надійшли на рахунки відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності .

З наведеної норми права вбачається, що однією з підстав набуття права спільної сумісної власності є сам факт укладення (реєстрації) шлюбу.

Статтею 57 СК України передбачається виключний перелік майна, яке є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Отже, із змісту наведених норм матеріального права вбачається, що належність подружжю на праві спільної сумісної власності майна, придбаного за час шлюбу, законодавцем презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи, або якщо це майно не є особистою приватною власністю дружини, чоловіка відповідно до ст. 57 СК України.

Зокрема. Частиною 6 ст. 57 СК передбачається, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" :

" 23. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

30. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин " .

З наведеного вбачається, що під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, суду слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання або не проживання сторін під час шлюбу, а й обставини щодо джерела походження спірних коштів, які надходили на рахунки відповідача під час фактичного припинення шлюбних відносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала суду доказів про те, що у період окремого проживання, тобто з 17.07.2013 р. поточні рахунки відповідача поповнювалися за рахунок спільних сімейних коштів (доходів) подружжя. За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що спільним сумісним майном подружжя є лише кошти, які знаходились на рахунках відповідача до 17 липня 2013 року (тобто до початку окремого проживання сторін), і лише вони підлягають розподілу між сторонами. Крім того, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову про розподіл коштів, які надходили на рахунки відповідача після 17 липня 2013 року, при цьому суд виходив з того, що ці кошти не можна визнати спільним майном подружжя, оскільки вони надійшли на рахунки відповідача після того, як сторони фактично припинили сімейні відносини.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони суперечать нормам матеріального та процесуального права. Зокрема.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто названа норма матеріального права надає всьому майну, набутому подружжям під час шлюбу, окрім зазначеного у ст. 57 СК, статус спільної сумісної власності подружжя доки інше не доказано кимось із подружжя.

В даній справі позивачка просила суд провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, набутого під час шлюбу, у вигляді грошових коштів, які знаходилися станом на 01 липня 2013 року та надходили на карткові рахунки ОСОБА_4 у період часу з 01 липня 2013 року по 26 вересня 2013 року включно.

В той же час у порушення вимог указаних норм матеріального та процесуального права суд першої інстанції переклав обов'язок спростувати презумпцію спільності майна подружжя на позивачку, замість покладення цього обов'язку на відповідача, який названий факт оспорював, що призвело до помилкових висновків суду.

При ухваленні нового рішення колегія суддів приходить до наступних висновків.

1. Усі кошти, які знаходились на спірних рахунках відповідача станом на 01 липня 2013 року, є спільною сумісною власністю подружжя;

2. Усі кошти, які надходили на спірні рахунки відповідача в період з 01 липня 2013 року по 26 вересня 2013 року, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки під час розгляду справи відповідач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що кошти, які надходили в цей період на названі рахунки, є його особистою власністю. Зокрема, відповідач не надав доказів, які б свідчили про те, що джерелом цих коштів є випадки, передбачені чч. 1- 5 ст. 57 СК України, або що джерелом цих коштів були його доходи, отримані ним особисто під час фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачкою ( ч. 6 ст. 57 СК).

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що за інформацією Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_4 як фізична особа-підприємець з 2000 р. по теперішній час знаходиться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, є платником єдиного податку другої групи і його загальна сума доходу за 2013 р. становила 984 210 грн. 50 коп. За таких обставин колегія суддів виходить з того, що у Ш кварталі доходи відповідача склали 246 052 грн. (984 210 грн. 50 коп. : 4), оскільки він не довів іншого ( т. 3 ас. 118).

При ухваленні нового рішення та при визначенні розміру суми, яка підлягає розподілу між сторонами як спільне майно подружжя, колегія суддів вважає за необхідне загальну суму коштів, які знаходились та надійшли на спірні рахунки відповідача у період з 01 липня 2013 року по 26 вересня 2013 року, зменшити на 246 052 грн., тобто на суму отриманого відповідачем доходу у названий період.

3. Доводи відповідача про те, що рух коштів на спірних рахунках пов'язаний з його підприємницькою діяльністю, колегія суддів вважає недоведеними, оскільки належних доказів на підтвердження цих доводів відповідач не надав. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рахунки, на які надходили спірні суми, були відкриті на відповідача як на фізичну особу і у виписці з цих рахунків зазначається, що операції по цих рахунках не пов'язані з підприємницькою діяльністю відповідача.

Слід також зазначити, що відповідач не надав доказів тому, що у період з 01.07.2013 р. по 26.09.2013 р. його доходи, в т.ч. і від підприємницької діяльності, були достатніми для того, щоб у названий період покласти на свої рахунки 840 300 грн. та 46800 доларів США.

4. Відповідач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що у період з 01.07.2013 р. по 17.07.2013 р. він витрачав зняті зі спірних рахунків кошти в інтересах сім'ї, а тому усі кошти, які знаходились на спірних рахунках відповідача станом на 01.07.2013 р., та які надходили на ці рахунки в період з 01.07.2013 р. по 26.09.2013 р. з відрахуванням з цієї суми коштів суми отриманого відповідачем доходу за третій квартал, - є спільною сумісною власністю подружжя і підлягають розподілу між сторонами у відповідності до положень ст. 70 СК, за якою у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

З матеріалів справи вбачається, що рух коштів на спірних карткових рахунках відповідача був наступним.

Рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ "ОТП Банк" (валюта долари США), на який у період з 01.07.2013 р. по 26.09.2013 р. надійшло 46800 доларів США ( т.3 ас.95) , а саме :

станом на 01.07.2013 р. на рахунку обліковувалось 7,11 дол. США ;

- 01.07.2013 р.- внесено готівку в сумі 119895 грн., що за курсом НБУ становило 15000 доларів США, які були зараховані на рахунок ;

в цей же день, тобто :

01.07.2013 р. - грошовий переказ ОСОБА_8 - 7 000 дол. США (зазначено, що ця операція не пов'язана зі здійсненням підприємницької та інвестиційної діяльності) ;

01.07.2013 р. - грошовий переказ ОСОБА_8 - 8 000 дол. США (зазначено, що ця операція не пов'язана зі здійсненням підприємницької та інвестиційної діяльності) ;

- 11.07.2013 р. - внесено готівку в сумі 79 930 грн., що по курсу НБУ становило 10000 доларів США, які були зараховані на рахунок ;

в цей же день, тобто :

11.07.2013 р. - грошовий переказ ОСОБА_8 - 10 000 дол. США (зазначено, що ця операція не пов'язана зі здійсненням підприємницької та інвестиційної діяльності) ;

- 10.09.2013 р. - поповнення поточного рахунку 11800 дол. США ;

17.09.2013 р. - грошовий переказ ОСОБА_9 - 5 000 дол. США (зазначено, що ця операція не пов'язана зі здійсненням підприємницької та інвестиційної діяльності) ;

17.09.2013 р. - грошовий переказ ОСОБА_9 - 6 792 дол. США (зазначено, що ця операція не пов'язана зі здійсненням підприємницької та інвестиційної діяльності) ;

- 19.09.2013 р. - поповнення поточного рахунку 10 000 дол. США ;

в цей же день, тобто :

19.09.2013 р. - грошовий переказ ОСОБА_8 - 5 000 дол. США (зазначено, що ця операція не пов'язана зі здійсненням підприємницької та інвестиційної діяльності) ;

19.09.2013 р. - грошовий переказ ОСОБА_8 - 5 000 дол. США (зазначено, що ця операція не пов'язана зі здійсненням підприємницької та інвестиційної діяльності) ;

Таким чином вбачається, що на названому рахунку станом на 01.07.2013 р. обліковувалось 7,11 дол. США ; за період з 01.07.2013 р. по 19.09.2013 р. на рахунок було зараховано 46 800 дол. США та в цей же період було знято з рахунку 46 792 дол. США ( т. 3 ас.95).

Рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ "УкрСиббанк" (валюта гривня), на який у період з 01.07.2013 р. по 26.09.2013 р. надійшло 840 300 грн. ( т.2 ас. 63-70 ), а саме :

Дата операції Поповнення готівкою (грн.) Отримання готівки в банкоматі

( грн.)

01.07.2013 + 50 000.00

02.07.2013 + 50 000.00 -4 000,00

02.07.2013 -4 000,00

02.07.2013 -2 000,00

02.07.2013 -8 000,00

02.07.2013 -8 000.00

02.07.2013 -8 000,00

02.07.2013 -8 000.00

02.07.2013 -8 000.00

02.07.2013 -8 000,00

02.07.2013 -6 000.00

02.07.2013 -8 000,00

02.07.2013 -8 000.00

03.07.2013 -8 000.00

03.07.2013 -8 000.00

03.07.2013 -4 000,00

04.07.2013 + 105 700.00 -8 000,00

04.07.2013 -8 000,00

04.07.2013 -8 000.00

04.07.2013 -8 000.00

04.07.2013 -8 000.00

04.07.2013 -8 000.00

05.07.2013 -4 000,00

05.07.2013 -4 000.00

05.07.2013 -8 000,00

05.07.2013 -8 000,00

05.07.2013 -8 000,00

05.07.2013 -8 000,00

05.07.2013 -5 700,00

05.07.2013 -4 000.00

05.07.2013 -4 000,00

05.07.2013 -4 000,00

17.07.2013 + 70 000.00 -8 000.00

17.07.2013 -8 000,00

17.07.2013 -8 000,00

17.07.2013 -8 000,00

17.07.2013 -8 000,00

17.07.2013 -8 000.00

17.07.2013 -8 000,00

17.07.2013 -6 000.00

17.07.2013 -8 000,00

25. 07. 2013 + 80 000.00 -8 000.00

25.07.2013 -8 000,00

25.07.2013 -8 000,00

25.07.2013 -8 000,00

25.07.2013 -8 000,00

25.07.2013 -8 000,00

25.07.2013 -4 000,00

25.07.2013 -4 000,00

25.07.2013 -8 000,00

25.07.2013 -8 000,00

25.07.2013 -8 000,00

01.08.2013 + 90 000.00 -8 000,00

01.08.2013 -8 000,00

01.08.2013 -8 000,00

01.08.2013 -8 000,00

1.08.2013 -8 000,00

01.08.2013 -8 000,00

01.08.2013 -8 000,00

01.08.2013 -8 000,00

01.08.2013 -8 000,00

01.08.2013 -8 000,00

02.08.2013 -4 000,00

02.08.2013 -4 000,00

02.08.2013 -1 890,00

05.08.2013 + 60 000.00 -8 000,00

05.08.2013 -8 000,00

05.08.2013 -8 000,00

05.08.2013 -8 000,00

05.08.2013 -4 000,00

05.08.2013 -4 000,00

05.08.2013 -4 000,00

05.08.2013 -4 000,00

05.08.2013 -8 000,00

05.08.2013 -8 000,00

09.08.2013 + 99 400.00 -8 000.00

09.08.2013 -8 000.00

09.08.2013 -8 000.00

09.08.2013 -8 000,00

09.08.2013 -8 000.00

09.08.2013 -8 000.00

09.08.2013 -8 000,00

09.08.2013 -8 000,00

09.08.2013 -8 000,00

09.08.2013 -8 000,00

10.08.2013 -8 000,00

10.08.2013 -8 000,00

10.08.2013 -3 400.00

23.08.2013 + 60 000.00 -4 000,00

23.08.2013 -8 000,00

23.08.2013 -8 000,00

23.08.2013 -8 000.00

23.08.2013 -8 000,00

23.08.2013 -8 000,00

23.08.2013 -8 000,00

23.08.2013 -8 000.00

02.09.2013 + 22 600.00

03.09.2013 -8 000.00

03.09.2013 -8 000.00

03.09.2013 -6 490,00

06.09.2013 + 53 000.00 -20 000,00

06.09.2013 + 30 000.00 -13 000.00

06.09.2013 -4 000,00

06.09.2013 -7 000.00

06.09.2013 -8 000.00

06.09.2013 -8 000,00

06.09.2013 -20 000,00

l0.09.2013

-3 000,00

20.09.2013

+ 19 600.00 -3 600,00

20.09.2013 -8 000,00

20.09.2013 -8 000,00

26.09.2013 + 50 000.00 -8 000.00

26.09.2013 -8 000.00

26.09.2013 -8 000.00

26.09.2013 -8 000.00

26.09.2013 -6 000.00

26.09.2013 -4 000.00

26.09.2013 -8 000.00

Таким чином, вбачається, що на названому рахунку у період з 01.07.2013 р. по 26.09.2013 р. відбулось поповнення рахунку на загальну суму 840300 грн. та в цей же період було знято з рахунку 832080 грн. ( т.2 ас. 63-70 ).

Колегія суддів вважає, що кошти в сумі 46 800 дол. США та 840300 грн., які були зараховані на названі рахунки з 01.07.2013 р. по 26.09.2013 р., є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки відповідач їх набув у період шлюбу і не довів протилежного, а саме, відповідач не надав доказів, які б свідчили про те, що джерелом цих коштів є випадки, передбачені чч. 1- 5 ст. 57 СК України, або що ці кошти є його особистим доходом, отриманим після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачкою ( ч. 6 ст. 57 СК). Крім того, відповідач не надав доказів, що названі кошти були витрачені ним в інтересах сім'ї.

На рахунку № НОМЕР_4 у ПАТ "УкрСиббанк" (валюта євро) станом на 01.07.2013 р. знаходилось 2612,66 Євро. За твердженням позивачки, названі кошти були витрачені відповідачем не в інтересах сім'ї. Колегія суддів вважає, що названі доводи позивачки знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та фактично не заперечувались відповідачем. Зокрема, з пояснень відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що у період з 12.07.2013 р. по 24.09.2013 р. кошти з цього рахунку витрачались на оплату його відпочинку з іншою жінкою, ОСОБА_10, у м. Сплит в Хорватії, а також на відпочинок за кордоном з друзями. Під час названого відпочинку кошти витрачались на бронювання та оплату готелю, прокат автомобіля, придбання одягу, вина, інших товарів та послуг.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що кошти в сумі 2612,66 Євро, які знаходились на названому рахунку станом на 01.07.2013 р., є спільною сумісною власністю подружжя, були витрачені особисто відповідачем не в інтересах сім'ї, а тому ? частина названих коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" :

" 22. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи " .

Приймаючи до уваги, що під час розподілу спільного майна подружжя його вартість визначається станом на час ухвалення рішення, тобто враховується дійсна вартість майна, яке підлягає розподілу, колегія суддів при визначенні розміру грошових коштів, які підлягають розподілу між сторонами, виходить з офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на 30 вересня 2015 року, а саме :

100 доларів США - 2158,83 грн. ; 100 євро - 2411,41 грн.

За таких обставин :

46800 доларів США еквівалентно 1 010 318 грн. 40 коп. ;

2612,66 євро еквівалентно 63 001 грн. 60 коп.

840300 грн. + 1 010 318 грн. 40 коп. + 63 001 грн. 60 коп. = 1 913 620 грн. -загальна сума грошових коштів на спірних рахунках відповідача ;

1 913 620 грн. - 246 052 грн. ( сума отриманого доходу за Ш квартал 2013 року) = 1 667 568 грн.

? частина від 1 667 568 грн. = 833 784 грн.

Таким чином, з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 833 784 грн. Названа сума є ? частиною грошових коштів, які знаходились на спірних рахунках відповідача (1 913 620 грн.), з відрахуванням з цієї суми розміру отриманого відповідачем доходу за Ш квартал 2013 року (246 052 грн.) ( т. 3 ас. 118).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 5163 грн. в рахунок повернення понесених нею витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Провести розподіл спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вигляді грошових коштів, які знаходилися в банківських установах на карткових рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4, у період часу з 01 липня 2013 року по 26 вересня 2013 року включно на загальну суму 1 913 620 грн., а саме :

№ НОМЕР_2 у Публічному акціонерному товаристві "ОТП Банк" в сумі 46800 доларів США, що еквівалентно 1 010 318 грн. 40 коп. ;

№ НОМЕР_3 у Публічному акціонерному товаристві "УкрСиббанк" в сумі 840300 грн.;

№ НОМЕР_4 у Публічному акціонерному товаристві "УкрСиббанк" в сумі 2612,66 Євро, що еквівалентно 63 001 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 833 784 грн. (вісімсот тридцять три тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні) як ? частину грошових коштів на зазначених рахунках.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 5163 грн. в рахунок повернення витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -