справа № 2-др/489/1/15
Ухвала

12 січня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за її позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, який задоволено рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 07.08.2014.

Посилаючись на відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав, у заяві позивач просить ухвалити додаткове рішення яким зобовязати Державну реєстраційну службу в м.Миколаєві скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №4425956 від 25.01.2014, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, власником якого вказано ОСОБА_4, зроблений на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19.09.2013 по справі 2/489/2628/13.

У судовому засіданні представник позивача заяву підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, що не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів цивільної справи № 2/489/2110/14 вбачається, що позивач ОСОБА_2 в липні 2014 року звернулася до суду з позовом в якому просила визнати недійним нотаріально посвідчений 31.01.2014 договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 07.08.2014 позов задоволено в повному обсязі. Визнано недійним договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 31.01.2014 і зареєстрованого в реєстрі за номером 26, який укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та здійснено розподіл судових витрат.

Із змісту позову видно, що вимоги до державної реєстраційної служби не заявлялась та вказаний орган до участі у справі відповідачем не залучався.

За таких обставин, враховуючи, що судом вирішено усі позовні вимоги підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

Доводи представника позивача про відмову державної реєстраційної служби внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис згідно з рішенням суду від 07.08.2014 не є підставою для ухвалення додаткового рішення. Водночас, позивач не позбавлена права оскаржити відповідне рішення, дії чи бездіяльність вказаного органу в установленому законом порядку.

Керуючись статтею 220 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволені заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. Особа, яка приймала участь в розгляді справи, але була відсутня при проголошенні ухвали, вправі подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Коваленко