Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/455/14-ц Головуючий у 1-й інст. Волощук В. В.
Категорія 49 Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В. суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2014 року

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просила шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, розірвати, неповнолітню дочку ОСОБА_3 залишити проживати з нею. В обґрунтування вимог зазначала, що 14 жовтня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №76 зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3, яка на даний час проживає з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені чотири року тому через відсутність взаєморозуміння та довіри. На даний час вона перебуває на обліку в Олевській ЦРЛ з приводу вагітності. Батьком ще не народженої дитини є інший чоловік ОСОБА_5, з яким вона проживає разом останні два роки.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2014 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 жовтня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №76 розірвано.

Неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено для подальшого виховання за місцем проживання матері.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення в частині визначення місця проживання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити місце проживання дитини з батьком. Апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що між ним та позивачкою досягнуто згоди про те, що неповнолітня дочка в подальшому буде проживати разом з ним. Спору між сторонами щодо місця проживання малолітньої дитини немає.

В судовому засіданні ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач доводи апеляційної скарги вважала обґрунтованими та пояснила, що згоди щодо проживання дитини з батьком сторони дійшли під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак від вказаних вимог вона не відмовляється.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 14 жовтня 2003 року між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відносини між сторонами не склалися і з 25 січня 2010 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На даний час позивачка вагітна та чекає народження дитини від іншого чоловіка, з яким має намір створити сім'ю (а.с.10-11).

На час розгляду справи в суді першої інстанції сторони дійшли згоди, що неповнолітня дитина буде проживати з батьком.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Олевської міської ради від 09.01.2015 р. орган опіки та піклування вважає за можливе проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст.160, ч.1 ст.161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Вирішуючи спір, наведених вимог закону суд не врахував та необґрунтовано визначив місце проживання малолітньої дитини з матір'ю.

За таких обставин, рішення суду в частині визначення місця проживання дитини відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Рішення в частині вимог про розірвання шлюбу сторонами не оспорюється, а тому його законність і обґрунтованість в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2014 року в частині вимог про визначення місця проживання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Неповнолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на подальше проживання з батьком ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: