Справа 206/7461/14-ц
Провадження 2/206/75/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2015 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Самарська районна рада у м. Дніпропетровську, Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2014 року представник позивача ОСОБА_4 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

У своїй позовній заяві з урахуванням останніх уточнень від 15 січня 2015 року посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4. Його батьки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрували шлюб 30 грудня 1988 року.

Рішенням Виконавчого комітету Самарської районної Ради народних депутатів від 24 листопада 1989 року за № 514/14 його батькові, ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка площею 600кв.м по АДРЕСА_2 та наданий дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці АДРЕСА_2. На підставі цього рішення ОСОБА_5 виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів Головне архітектурно-планувальне управління була видана довідка про землекористування, згідно якої земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_2 знаходиться в користуванні ОСОБА_5. 05.01.1990 року між Виконавчим комітетом Самарської районної Ради народних депутатів в особі Голови Самарської районної Ради народних депутатів Верещаки Івана Дмитровича та ОСОБА_5 був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки площею 600 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності житловою площею не більше 80 кв.м. На підставі дозвільних документів його батьком було розпочато будівництво індивідуального житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_6 його батько, ОСОБА_5 помер. Заповіт за життя його батьком не складався. На день смерті батька йому було повних 14 років, тобто він був неповнолітнім та мав часткову цивільну дієздатність, визначену ст. 31 ЦК України. Повноліття він досяг ІНФОРМАЦІЯ_7. Після смерті його батька залишилося нерухоме майно: літер А житловий будинок (незавершений будівництвом), площею 130,2кв.м, готовністю 15%, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим «Бюро інвентаризації нерухомості» інвентаризаційна справа № 29, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_2, будівництво якого здійснювалося спадкодавцем згідно з законом. Правовстановлюючі документи на це нерухоме майно відсутні. Відповідно дозвіту про оцінку майна: незавершене будівництво малоповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_2, ринкова вартість об'єкту нерухомості складає 51 100,00 грн.

До складу спадщини входять житловий будинок (незавершений будівництвом) за адресою АДРЕСА_2 та право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, оскільки її було надано в установленому законом порядку. Оскільки спадкодавцем заповіт не складався, спадкування після померлого ОСОБА_5 має здійснюватися за законом. Відповідно до довідки голови квартального комітету спадкодавець на день своєї смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3. Фактично ОСОБА_5 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1. Станом на день відкриття спадщини право власності на житловий будинок (незавершений будівництвом) по АДРЕСА_2 за спадкодавцем в установленому законом порядку не зареєстроване. Будинок (незавершений будівництвом) не був зданий до експлуатації, він не зареєстрований в установленому законом порядку, що виключає можливість звернення до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину, оскільки відповідно до п. 4 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів вирішення зазначеного питання здійснюється в судовому порядку.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок (незавершений будівництвом), площею 130,2кв.м, готовністю 15%, розташований за адресою АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5. Визнати за ним, ОСОБА_1, права та обов'язки забудовника з правом закінчити будівництво (індивідуального) житлового будинку (незавершеного будівництвом), площею 130,2 кв.м, готовністю 15%, розташованого за адресою АДРЕСА_2; ввести його в експлуатацію та отримати правовстановлюючий документ, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Визнати за ним, ОСОБА_1, право користування земельною ділянкою площею 600 кв.м за адресою: АДРЕСА_2, на якій розміщений садибний (індивідуальний) житловий будинок (незавершений будівництвом), площею 130,2кв.м, готовністю 15% (а.с.64-67).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Пояснила, що вона мати позивача. Зі спадкодавцем перебувала в зареєстрованому шлюбі та проживали разом по АДРЕСА_1. Це сумісне майно але вона на нього не претендує і бажає, щоб воно належало сину. Це їх єдиний син.

Також 24.12.2014 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли нотаріально посвідчені пояснення в яких вона зазначає, що позивач, ОСОБА_1, є її єдиним рідним сином. Батьком її сина є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким вона перебувала у законному шлюбі з 30 грудня 1988 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6. Їх син ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4. Їх сім'я складалася з ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_1. По день смерті її чоловіка і батька її сина вони фактично проживали однією сім'єю за адресою АДРЕСА_1. Прописаний ОСОБА_5 був за адресою АДРЕСА_3. Після смерті її чоловіка залишилося нерухоме майно: житловий будинок (незавершений будівництвом), площею 130,2 кв.м, готовністю 15%, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. по АДРЕСА_2. Заповіт ОСОБА_5, як їй відомо, не складався. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, оскільки документів, які б підтверджували право власності її чоловіка на означене майно не було. Та й займатися будівництвом вона, як жінка не в змозі. Отож, вважає, що їх син, як спадкоємець що наслідує своєму батькові і як мужчина дасть раду недобудованому будинку та завершить справу батька. Вона на цей спадок не претендує, тобто проти задоволення в повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на недобудований будинок і права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 в порядку спадкування не заперечує. Всі документи, які підтверджують правомірність початку ОСОБА_5 будівництва жилого будинку та права користування земельною ділянкою, на якій це будівництво здійснювалося, а саме на земельній ділянці по АДРЕСА_2 (рішення виконкому Самарської районної ради народних депутатів від 24.11.1989 р. № 514/14, довідка про землекористування, Договір від 05.01.1990 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності житловою площею не більше 80 кв. м.; план земельної ділянки в АДРЕСА_2, акт встановлення меж земельної ділянки) нею зберігалися всі ці роки до повноліття сина, ОСОБА_1 і були йому передані в день досягнення ним 18 років добровільно, без якого б то не було примусу з його сторони. Значення своїх дій, тобто свою фактичну відмову від частини спадку на яку вона має право за законом, вона усвідомлює. Наслідки визнання за її сином ОСОБА_1 права власності на незавершений будівництвом будинок та права користування земельною ділянкою площею 600 кв.м. по АДРЕСА_2 у порядку спадкування їй цілком зрозумілі, ніяких заперечень з цього приводу не має (а.с.58).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмові пояснення в яких зазначає, що померлий ОСОБА_5 є її рідним сином. Позивач її онук. Все життя її син був зареєстрований за її адресою по АДРЕСА_3 але проживав зі своєю сім'єю - дружиною та сином АДРЕСА_1. Одружений її син був один раз і інших дітей крім ОСОБА_1 не мав. За життя ОСОБА_5 почав будівництво житлового будинку для своєї сім'ї по АДРЕСА_2. Там збудовані лише підвал та фундамент. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася. Оскільки недобудований будинок і земельна ділянко єдине його майно і повинно бути онука. Просить задовольнити позов та розглядати справу за її відсутності (а.с.86-89).

Представник третьої особи Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори надала суду пояснення в яких зазначила, що заперечень проти позовних вимог не має, просили розглядати справу без їх участі (а.с.77-79).

Представник третьої особи Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції надали до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.53).

Представник третьої особи Самарської районної ради у м. Дніпропетровську надали до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності у зв'язку з неможливістю направити свого представника для участі у справі (а.с.56,79).

Представник третьої особи Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в судові засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про одруження від 31 грудня 1988 ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.15).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Самарської районної Ради народних депутатів від 24 листопада 1989 року за № 514/14 ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м по АДРЕСА_2 та наданий дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці АДРЕСА_2 (а.с.7).

На підставі рішення Виконкому Самарської районної Ради народних депутатів від 24 листопада 1989 року ОСОБА_5 виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів Головне архітектурно-планувальне управління була видана Довідка про землекористування, згідно якої земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_2 знаходиться в користуванні ОСОБА_5 (а.с.8).

05.01.1990 року між Виконавчим комітетом Самарської районної Ради народних депутатів в особі Голови Самарської районної Ради народних депутатів Верещаки Івана Дмитровича та ОСОБА_5 був укладений Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки АДРЕСА_2, площею 600 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку двоповерхового на праві особистої власності житловою площею не більше 80 кв.м, корисною площею 157,32кв.м, кількість кімнат 5. (а.с.9-12).

Як вбачається з технічного паспорту від 30 липня 2014 року, по АДРЕСА_2 знаходяться житловий будинок (незавершений будівництвом) А площею 130,2кв.м, готовністю 15% (а.с.16-18).

Відповідно до Звіту про оцінку майна: незавершене будівництво малоповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_2, ринкова вартість означеного об'єкту нерухомості складає 51 100,00 грн. (а.с.19-22).

Відповідно до Довідки голови квартального комітету ОСОБА_1 на день своєї смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3. Фактично ОСОБА_5 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.23).

Відповідно до акту від 18 серпня 1989 року встановлені межі ділянки по АДРЕСА_2 (а.с.58).

З відповіді Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Дніпропетровського міського нотаріального округу вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.44).

У відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи на день смерті батька позивач ОСОБА_1 був неповнолітнім.

Будь які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса, відсутні, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру (а.с.45).

Зазначені докази переконливо свідчать, що до складу спадщини ввійшли всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті.

Згідно з п. 30 Положення про житлово-будівельні колективи та індивідуальних забудовників у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1958 року № 514, між забудовником, якому виділяється земельна ділянка для житлового будівництва, та виконкомом міської (районної) Ради депутатів трудящих укладається договір про надання земельної ділянки в безстрокове користування і будівництво жилого будинку.

Як встановлено в судовому засіданні, реєстрація права власності на спірне домоволодіння не проводилась. Згаданий вище житловий будинок за життя батьком позивача, тобто забудовника, в експлуатацію не приймався, реєстрацію не проходив, хоча спадкодавець зобов'язаний був це зробити.

Наведене свідчить про те, що батько позивача право власності на вказаний будинок за свого життя не набув, як у відповідності до норм законодавства, що діяли на момент спорудження будинку, так і у відповідності до норм законодавства, що діяли на момент його смерті, тому позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок (незавершений будівництвом), площею 130,2 кв.м, готовністю 15%, розташований за адресою АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Проте статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Також і пунктом восьмим Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо будівництво здійснювалося згідно закону, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Хоча позивач ОСОБА_1 на час розгляду справи не може успадкувати право власності на житловий будинок лише за тієї умови, що з незалежних від нього обставин це право не виникло у спадкодавця, проте суд вважає за можливе за аналогією закону визнати за ним також і право користування земельною ділянкою з тим же правовим режимом використання і розмірами, як було надано органом місцевого самоврядування.

Отже зазначені права та обов'язки увійшли до складу спадщини після померлого ОСОБА_5 визнання їх за позивачем ОСОБА_1 буде підставою для його звернення до органів, у повноваження яких входить прийняття в експлуатацію та реєстрація права власності незакінченого будівництвом об'єкта, дасть можливість належним чином зареєструвати нерухоме майно, користуватися земельною дялянкою, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов частково.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1217, 1218, 1225, 1263 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнитичастково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ін. НОМЕР_1) права та обов'язки забудовника з правом закінчити будівництво (індивідуального) житлового будинку (незавершеного будівництвом), площею 130,2 кв.м, готовністю 15%, розташованого за адресою АДРЕСА_2; ввести його в експлуатацію та отримати правовстановлюючий документ, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ін. НОМЕР_1) право користування земельною ділянкою площею 600 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, на якій розміщений садибний (індивідуальний) житловий будинок (незавершений будівництвом), площею 130,2 кв.м, готовністю 15%.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ін. НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60грн., тобто з кожної по 121,80грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков