РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі : судді Бабенко С.С., при секретарі Пілюгіній Г.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування шкоди, в обгрунутвання якого зазначила наступне.

20.07.1954 року рішення Дзержинської райради її батьку ОСОБА_3 була надана земельна ділянка під будівництво індивідуального жилого будинку за адресою : м. Дзержинськ, с. Кірове, вул. Степна, 72.

Був укладений договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва жилого будинку. У 1987 році був збудований жилий будинок і прибудинкові забудови.

ОСОБА_3 помер 12.04.1988 року, після його смерті, за рішенням суду вона стала власником цього жилого будинку.

Вона має державний акт, згідно якого їй на праві власності належить земельна ділянка для обслуговування жилого будинку в розмірі 0,2500 га.

При оформленні документів на жилий будинок і земельну ділянку, було встановлено, що відповідач самовільно захватив частину земельної ділянки, яке виділено під утримання її жилого будинку, а саме : збудував там забудови, які заважають їй користуватися своєю земельною ділянкою.

Згідно акту розгляду земельного спору від 09.03.2011 року, було встановлено, що відповідач забудував з порушенням будівельних норм на земельній ділянці, яка виділена їй під обслуговування жилого будинку наступні будівлі : вугільний сарай, гараж, літню кухню, сарай для дров, огорожу, навіс.

Крім того, відповідач вчинив стік води під її будинок, внаслідок чого будинок приходить в непридатність. Для відновлення до належного стану вона уклала договір про проведення поновлювального ремонту на суму 5533 грн.

На її звернення до відповідача про усунення порушень, він не реагує.

Своїми діями відповідач заподіює їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона будучі у похилому віці, постійно хворіє, вимушена витрачати час, кошти, для створення нормального образу свого життя. Постійно відчуває моральні страждання, нервові стреси, у звязку з чим погіршується її стан здоровя. Моральну шкоду вона оцінює у 5000 грн.

Просить винести рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 звільнити від забудов частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 ( Донецька область, с. Кірове, с. Дружба, вул. Степна, 72), шляхом знесення будівель : сараю «М», 1959 року забудови, гаражу «З», 1981 року забудови, літньої кухні «Б», 1959 року забудови, бані «Ж», 1973 року забудови, сараю для зберігання вугілля і навісу; зобовязати ОСОБА_2 привести частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 ( Донецька область, с. Кірове, с. Дружба, вул. Степна, 72), занятий під незаконними забудовами у первісний стан, відновивши родючий шар землі; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди 5553 грн. та в відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Позивачка в суді наполягала на задоволені позову.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена належно, про причини неявки суд не інформувала. 11.06.2015 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу про державну реєстрацію прав, будинок № 72 по вул. Степна, с. Дружба, м. Дзержинська належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 5).

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є законним, так як набуте відповідно до вимог ст. 81 Земельного кодексу України.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка, яка розташовано за адресою : Донецька область, м. Дзержинськ, с. Кірове, вул. Степна, буд. 72 площею 0,2500 га. (а.с. 4).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно роз'яснень, викладених у п.7постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В силу ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (с.16ЦК України).

Відповідно до ч.1ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Ч.3 ст.158 ЗК України конкретно визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності й користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України визначені підстави, за якими будівництво (реконструкція) житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визнається самочинним, а саме: якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

У пунктах 5, 22, 24, 28 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Судом встановлено, що відповідно до акту розгляду земельного спору за адресою : м. Дзержинськ, с. Кірове. с. Дружба, вул. Степна, 72, який складений 098.03.2011 року комісією Кіровської селищної ради, встановлено, що по межі на земельній ділянці по вул. Степна, 72а (ОСОБА_4Г.) збудовані господарські будівлі : сарай «М», 1959 року забудови, гараж «З», 1981 року забудови, літня кухня «Б», 1959 року забудови, баня«Ж», 1973 року забудови, забудови : сарай «М», гараж «З», баня «Ж» - збудовані самовільно. Сарай для зберігання вугілля в технічному паспорті відсутній. Також було встановлено, що сарай для зберігання вугілля на 0,35 м. заходить на земельну ділянку по вул. Степова, 72 (ОСОБА_1Г.). Комісією були надані висновки і пропозиції : ОСОБА_4 ввести до експлуатації самовільно збудовані господарські будівлі, ліквідувати сарай для зберігання вугілля, який збудований з порушенням будівельних норм, направити стік води з господарських будівель (сарай, літня кухня, баня) з таким розрахунком, щоб він не спричиняв шкоди сусідній ділянці, сараю для зберігання вугілля і навісу.(а.с. 12).

Відповідач до теперішнього часу не виконав пропозиції надані комісією.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач чинить перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою і для захисту прав власності на землю необхідно зобов'язати відповідача усунути такі порушення, в тому числі і шляхом знесення самовільних забудов.

Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачці було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у відновлювальному ремонті жилого будинку.

Пунктом 16 Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 ЗК, статті 1166 ЦК така шкода відшкодовується у повному обсязі.

Так, ОСОБА_1 був укладений договір з ПП ОСОБА_5 04.04.2011 року для ремонту зовнішніх цін жилого будинку № 72 по вул. Степна в с. Дружба с. Кірове, Донецької області. За виконаний ремонт ОСОБА_1 сплачено 5533 грн. (а.с. 13-40).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути в відшкодування матеріальної шкоди з відповідача на користь позивачки 5533 грн.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, позивачці було заподіяно моральну шкоду, і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки в відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11.60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 звільнити від забудов частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 ( Донецька область, с. Кірове, с. Дружба, вул. Степна, 72), шляхом знесення будівель : сараю «М», 1959 року забудови, гаражу «З», 1981 року забудови, літньої кухні «Б», 1959 року забудови, бані «Ж», 1973 року забудови, сараю для зберігання вугілля і навісу.

Зобовязати ОСОБА_2 привести частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 ( Донецька область, с. Кірове, с. Дружба, вул. Степна, 72), занятий під незаконними забудовами у первісний стан, відновивши родючий шар землі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди 5553 (пять тисяч пятсот пятдесят три) грн. та в відшкодування моральної шкоди 5000 (пять тисяч) грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів в Апеляційний суд Донецької області з дня його проголошення.

Суддя :