Провадження № 2/0202/675/2015
28 січня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.
при секретарі : Терещенко А.А.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку ,-
В жовтні 2014 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку .
В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що він після смерті дружини ОСОБА_3- на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М.05.06.2012 р та зареєстрованого в реєстрі за № 2-414 став власником 1/6 частина квартири АДРЕСА_1. Відповідач по справі - ОСОБА_2 є онуком його покійної дружини . Його дружина померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач не є членом його сім'ї. Після реєстрації шлюбу він жив разом з дружиною за адресою АДРЕСА_1, хоча все життя був зареєстрований за адресою АДРЕСА_7. В свою чергу, умовою реєстрації відповідача в спірній квартирі була домовленість його дружини з ним, що останній буде нести витрати по утриманню житла, але всі витрати несли вони. Відповідач жодного дня не мешкав в спірній квартирі, речей в квартирі його не має, що підтверджується актом, котрий складний мешканцями їх будинку, та завірений начальником ЖКП «Північне». Оскільки він на сьогоднішній день є єдиним власником квартири, то несе усі витрати по її утриманню. Просив суд: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом квартири АДРЕСА_1, що тягне за собою зняття його з реєстрації в цій квартирі через Індустріальний відділ у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, і тим чином усунути перешкоди для ОСОБА_1 в користуванні, володінні та розпорядженні даною квартирою та стягнути судові витрати по справі.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до п.2, п.5 ст.74, ч.4 ст.76 ЦПК України. Суду повернені судові повістки з відміткою по закінчення терміну зберігання.
Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився. Відповідно до листа від 04.12.2014 року за №1213/3732 просили розглядати справу без їх участі.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 13 вересня 1993 року, виданого виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 13 вересня 1993 року №И-1754, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.11)
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 13 листопада 2009 року ( а.с.8).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І., зареєстрованому в реєстрі за №2-414, спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3, 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її чоловік ОСОБА_1. Свідоцтво про право на спадщину видано на обов'язкову частку на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку вказаної вище квартири ще не видано ( а.с.9).
Відповідно до Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 22.06.2012 року, номер витягу 34604168 ОСОБА_1 є власником 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно до довідки КП « Північне» Дніпропетровської міської ради від 15.08.2014 року за №1751 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований: ОСОБА_2 ( а.с.16).
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2010 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_9, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про виділ часток у спільній сумісній власності, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені: припинено право спільної сумісної власності на квартирну АДРЕСА_1; визначено, що частки співвласників у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та складають: частка, що увійшла до складу спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 -1/3 частина; після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 -1/3 частина, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 -1/3 частина. Рішення набрало чинності 20.12.2010 року.

Судом встановлено, що відповідно заповіту, посвідченого 17.01.1997 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Криворотько В.М., заповідач ОСОБА_3, заповідала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_9 ( згідно довідки про реєстрацію шлюбу №408 від 19.04.2010 року, виданої Кірово-Чепецьким міжрайонним відділом ЗАГС Кіровської області - ОСОБА_9).

Як показав в судовому засіданні позивач, відповідач жодного дня не мешкав в спірній квартирі, речей в квартирі його не має місце його проживання чи перебування йому не відоме.

Факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується копією акта про не проживання від 14.08.2014 року ( а.с.17).

У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як на правову підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що він є єдиним власником квартири, однак це спростовується матеріалами справи із яких вбачається, що він є лише власником лише 1/6 частки, жодних доказів щодо права власності на 5/6 частки спірної квартири, позивачем суду не надано.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог та вимушений в позові відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст.ст.15,16,319,386,391,405 ЦК України ст.ст.3,7,11, 15, 30, 60,88,224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.П.Слюсар