Справа № 344/1692/15-ц
Провадження № 2/344/2009/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 05.02.2001 року у виконкомі Блюдниківської сільської ради Галицького району, зареєстрував шлюб з відповідачкою.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Причиною розірвання шлюбу є те, що в них з відповідачкою різні характери та різні погляди щодо сім"ї. Між подружжям часто виникають конфлікти щодо участі в матеріальному забезпеченні сім"ї, які супроводжуються різного роду сварками на побутовому грунті, внаслідок чого вони фактично не спілкуються. Напружена атмосфера у подружніх відносинах має негативний вплив на виховання неповнолітніх дітей. Спору щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя немає. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, кожен живе своїм особистим життям, а тому, примирення та збереження їхньої сім"ї є не можливим. Просив шлюб розірвати та залишити дітей на виховання та проживання з ним.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу та залишення дітей на виховання та проживання з позивачем.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення учасників процесу судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_1 сторони 05.02.2001 року зареєстрували шлюб у виконкомі Блюдниківської сільської ради Галицького району, про що зроблено запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 2 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

Позивач стверджує, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивача шлюб їх існує формально, миритися він не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам малолітніх дітей. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, позивач з відповідачкою добровільно узгодили питання щодо проживання їхніх дітей після розірвання шлюбу з позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 05.02.2001 року у виконкомі Блюдниківської сільської ради Галицького району, про що зроблено запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 2 слід розірвати.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 05.02.2001 року у виконкомі Блюдниківської сільської ради Галицького району, про що зроблено запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 2 - розірвати.

Малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживання з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.