Справа № 357/8988/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини;

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, мотивуючи тим, що між сторонами був зареєстрований шлюб 27.02.2008 року у Відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, який на цей час повністю розпався. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3, 2008 р.н., який проживає разом з позивачкою. Протягом 2-х років сімейне життя поступово погіршувалося, на цей час фактично шлюб припинений. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивачка не з»явилася, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 27.02.2008р. у Відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області , актовий запис № 153.

Від шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Сім»я позивачки проживає у АДРЕСА_1. Також, з позовної заяви вбачається, що сторони протягом останніх двох років повністю припинили шлюбні відносини, разом не проживають і позивачка заперечує продовження шлюбу, на примирення не погоджується, вважає, що шлюб повністю розпався, а між сторонами існують неприязнені відносини.

Виходячи з того, що сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

Згідно до ст..110 Сімейного Кодексу України право на пред"явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст..112 Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Також у відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В даному випадку прізвище відповідачки після реєстрації шлюбу змінилося, але заяв про повернення на дошлюбне прізвище нею не подавалося.

Крім цього, в позовній заяві позивача просила суд стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі1/ 4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно до повноліття дитини.

При вирішенні спору, суд враховує норму ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття.

Згідно ст.. 182 кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч.2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З врахуванням вимог закону, наданих позивачкою доказів, суд вважає ці докази такими, що беззастережно засвідчують про потребу у матеріальній допомозі малолітньою дитиною позивачки з боку відповідача та відсутність доказів про не можливість утримання ним своєї дитини.

А тому, на думку суду, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/ 4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

В частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини, суд вважає, що за відсутності належних доказів, в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

При цьому, суд враховує те, що суду не надані докази обстеження місця проживання дитини, висновок про ставлення батька до дитини, про стан здоров»я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Керуючись ст..ст.. 15, 60, 110, 212 - 215, 223 ЦПК України, ст. ст.. 110-113, 161, 180-182 Сімейного Кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27.02.2008р. у Відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області , актовий запис № 153 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити " ОСОБА_1 ".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/ 4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.06.2015р. до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір - 243,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова