АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5855/15 Справа № 192/162/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Омелюх В. М. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 березня 2015 року

по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між банком та відповідачем ОСОБА_2 22 жовтня 2010 року було укладено кредитний договір без номеру у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до якого останній отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладено на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом у заяві і є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

У відповідності до умов договору банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач згідно з п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не кону вав, в зв'язку з чим станом на 31 грудня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 25022 гривень 80 копійок, з яких 12688 гривень 81 котика - заборгованість за кредитом, 9616 гривень 24 копійки -заборгованість по процентам за користування кредитом, 1050 гривень 00 копійок - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також нараховані відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1167 гривень 75 копійок (процентна складова), в зв'язку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 березня 2015 року - в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

З даним висновком судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 шляхом подання заяви до банківської установи - ПАТ КБ «Приватбанк», що вбачається з печатки на доданій до позовної заяви копії зазначеної заяви, виявив бажання оформити на своє ім'я зарплатну картку, при цьому дата підписання заяви 27 вересня 1966 року (а.с. 9). В цій же заяві зазначено, що він згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Приватбанка, а також Тарифами банку складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві і є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.1.33 Умов та Правил надання банківських послуг -заява-анкета про надання послуг - звернення клієнта до банка про відкриття йому банківського рахунку та/або надання йому інших банківських послуг на умовах дійсних Умов і Правил.

Пунктом 1.1.1.45 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів наданих банком клієнту на строк, зазначений в договорі, на умовах платності і повернення.

Згідно п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк

З наданої позивачем до позовної заяви копії заяви відповідача ОСОБА_2 179215861) не вбачається про наявність якої-небудь домовленості між сторонами про укладення кредитного договору 22.10.2010 року, навпаки з наданої заяви вбачається про намір відповідача оформити на своє ім'я зарплатну картку, при цьому дана заява датована 27 вересня 1966 року (а.с. 9), при цьому в даній заяві відповідні графи щодо бажання отримання ним будь-яких платіжних карток не зазначено, а відмітки про їх фактичне отримання відсутні.

Поряд з цим, судом також встановлено, що Заява позичальника, за якою Відповідач прохає надати йому у користування саме кредитну картку, позивачем не надано.

Вищевказаним також спростовуються доводи апеляційної скарги про укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем в письмовій формі.

Позивачем до позовної заяви як доказ укладення між сторонами кредитного договору без номера від 22 жовтня 2010 року надано довідку 177318680) про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN6310 з зазначенням імені ОСОБА_2, текст в якій надруковано та під якою зазначена написана кульковою ручкою дата та підпис якоїсь особи, прізвище, ім'я та по батькові якої не зазначено, при цьому будь-яких доказів укладення між сторонами договору SAMDN6310 суду не надано.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що з розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.8) вбачається, що 22.10.2010 року відбулася «зміна кредитного ліміту», в той час, як 06.09.2010 року зазначено про «старт карткового рахунку», що також спростовує доводи апеляційної скарги про укладення кредитного договору з Відповідачем 22.10.2010 року.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно керувався ст.526, 610, 611, 626, 628, 629, 1054, 1055 ЦК України та з врахуванням положень ст. 60 ЦПК України, за змістом якої саме на позивача покладено обов'язок доведення своїх позовних вимог, дійшов вірного висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено при розгляді справи судом укладення між банком та відповідачем ОСОБА_2 22.10.2010 року кредитного договору, як і доказів отримання відповідачем кредитних коштів, що свідчить про відсутність між сторонами кредитних правовідносин, у зв'язку з чим правильно відмовив в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги позивачем перелічені фактичні обставини справи, викладені ним в позовній заяві, та посилання на норми матеріального права, які на думку позивача порушив суд при ухвалені рішення, тоді як висновок суду про недоведеність позовних вимог, доводами апеляційної скарги не спростований, а тому судова колегія дійшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 березня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: