Справа № 2-1726/11
РІШЕННЯ

іменем України

„26" вересня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі представників позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

за участі відповідача - 1 - ОСОБА_3,

за участі представника відповідача - 2 - ОСОБА_4,

за участі представника відповідача - 3 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ -маркет», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, уточнив його предмет та підставу після повернення справи з суду касаційної інстанції (Т. 2 а/с 211 - 212), в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до матеріалів справи 06.07.2008 р. приблизно о 02:30 год. ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2109 р/н НОМЕР_5, направлявся по вул. Передовій зі сторони вул. Моторної у напрямку вул. Донецьке шосе у м. Дніпропетровську, та в районі будинку № 408 по вул. Передовій вчинив виїзд на зустрічну смугу та на узбіччя цієї смуги, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 Відповідно до висновку судово-медичного експерта №3314е від 29.07.2008р. ОСОБА_6 (у висновку зазначено про неможливість огляду потерпілого через його життєві показники) отримав наступні пошкодження: політравма: закрита черепно-мозкова травма, закритий перелом лівого плеча, розрив селезінки, внутрішньобрюшна кровотеча, травматичний шок 2-го ступеня. Скарги початково ОСОБА_6 не пред'являв через важкість стану та порушення свідомості. Згідно даного висновку отримані ОСОБА_6 ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, які знаходяться у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 06.07.2008 р.

Заявлення позовних вимог до ТОВ АТБ-маркет» ґрунтується на факті трудових відносин ОСОБА_3, як працівника, та ТОВ «АТБ-маркет», як роботодавця. Так, на переконання позивача, дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було завдано шкоду здоров'ю позивача, сталася при виконанні ОСОБА_3 трудових обов'язків. Наявна у справі постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2008 р. у справі про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом, про що вказано в ухвалі ВССУ в даній справі.

За ч. 1 ст. 1 172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, відтак, належним відповідачем є роботодавець - цивільний відповідач (ТОВ «АТБ-маркет»), у зв'язку із цим відшкодування шкоди має відбутися саме за рахунок останнього.

Матеріали ж службового розслідування ТОВ «АТБ-маркет» складалися «заднім» числом, оскільки покази свідків у справі мали зовсім інший характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи, що відповідач по справі - ТОВ «АТБ-маркет» зайняв позицію, відповідно до якої ОСОБА_3 протиправно заволодів транспортним засобом, то позивач просив врахувати таке: згідно з ч. 3 ст. 1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах; за ч. 4 ст. 1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Недбалість, на переконання позивача, ТОВ «АТБ-маркет» у зберіганні та догляді за автомобілем, що є джерелом підвищеної небезпеки, фактично доведена поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також фактом того, що ОСОБА_3 неодноразово користувався автомобілем у неробочий час.

Так, при розгляді кримінальної справи було досліджено статистичну картку ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області на водія ОСОБА_3, згідно з якою 29.04.2008 р. (що є суботою - вихідним днем) було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення за перевищення швидкості при управлінні транспортним засобом. При цьому, як встановлено з цієї картки, порушення мало місце ввечері (19:30), а автомобіль, яким керував ОСОБА_3, й був автомобіль ВАЗ р/н НОМЕР_5, тобто той, за участю якого було здійснено дорожньо-транспортну пригоду.

Для цілей надання правової оцінки недбалості ТОВ «АТБ-маркет» позивач звертає увагу на те, що згідно з показаннями технічного директора ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_13, начальник автопарку ТОВ «АТБ- маркет» ОСОБА_14 не виконав свої обов'язки і не виявив відсутність автомобіля 04.07.2008 р., а виявив тільки 07.07.2008 р. Важливе значення у справі також мають свідчення у справі іншого водія ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_15, який пояснив, що у них (водіїв) ненормований графік роботи, о 05:00 можна виїхати і приїхати в 23:00-24:00, а також іноді доводиться працювати на вихідних, в цьому випадку дзвонять і попереджають, що завтра на роботу. Разом з тим, бухгалтерія ТОВ «АТБ-маркет» також належним чином абсолютно не оформляє роботу співробітників у вихідні дні, що підтверджується документами у справі.

Так, начальник автопарку ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_3 у 2008 році до 5 разів на тиждень перебував у відрядженнях; ОСОБА_15 пояснив, що доводиться працювати і на вихідних. Однак, в табелі обліку використання робочого часу за липень 2008 року очевидно, що відображається тільки облік робочого часу в будні дні і абсолютно не відображається (ні єдиного випадку для всіх співробітників!) облік робочого часу у вихідні дні. Це свідчить про неналежне оформлення первинних документів по підприємству ТОВ «АТБ-маркет», проте, ніяк не підтверджує, що робота у вихідні дні не відбувалася, тим більше це прямо підтверджують технічний директор ОСОБА_13, а також водій ОСОБА_15

В обґрунтування вимоги позову про стягнення 250 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди позивач при визначенні розміру такого відшкодування просив врахувати наступні життєві обставини, які настали у житті позивача після дорожньо-транспортної пригоди.

Так, ОСОБА_6 здійснив тривале лікування, яке все одно не дозволило йому відновити функції, які він мав до дорожньо-транспортної пригоди, а саме: він перебував у реанімаційному відділенні лікарні 19 днів (час з 06.07.2008 р. по 25.07.2008 р.), далі ще 7 тижнів він знаходився на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні ім. Мечнікова м. Дніпропетровська та міській лікарні №5 м. Дніпропетровська.

Відновлення стану, в якому ОСОБА_6 знаходився до 06.07.2008 р., є неможливим, втрачені ним органи не можуть бути регенеровані, тобто втрачені внаслідок протиправних дій відповідача та позивач по життєво залишений фізично та психічно хворою людиною. Разом з тим, ОСОБА_6 зазнає істотних страждань у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, неодноразово втрачає контроль над власним емоційним станом, плаче, та просить своїх батьків допомогти йому скінчити життя самогубством; батьки ОСОБА_6 попри весь догляд за ним не можуть фінансово забезпечити навіть третю частину всього необхідного для потерпілого лікування, а спостерігання ОСОБА_6 важкого стану родини настільки вплинуло на нього, що він просить батьків позбавити його життя.

Окрім ОСОБА_6 у його батьків на вихованні також перебуває малолітня дитина 2004 р.н., відсутність необхідної уваги за нею та спостерігання малечею лікування потерпілого та його вид справляють гнітюче враження на малолітнього брата. ОСОБА_6 (позивач) втратив все, що може втратити людина як соціальна істота, а саме: роботу, навіть можливість працювати, можливість проводити час із друзями (адже тепер та у майбутньому він хіба що зможе спілкуватися зі своїми батьками), створення сім'ї тепер є надміру ускладненим для нього, а він є молодою особою. Однак, найважливішим є те, що ОСОБА_6 відчуває себе не потрібним суспільству та користуватиметься подачками із соціального захисту населення, що важко сприймається у психологічному відношенні. Разом з тим, на розмір моральної шкоди вплинули: тривалість лікування, незручності знаходження протяг декількох місяців у нерухомому стані та життя не далі від меж лікарського ліжка, неможливість одужання та відновлення функцій організму, різкі та небажані зміни в житті родини ОСОБА_6, неможливість повернення до тих занять та того образу життя, які були у позивача, вирішення питання про інвалідність ОСОБА_6 та соціальний статус „інваліда", психічні травми, які позбавили останнього бажання жити.

Предмет позову становить вимога про стягнення солідарно на користь позивача з відповідачів на відшкодування моральної шкоди 250 000,00 грн. та на відшкодування матеріальної шкоди 18 775,00 грн.

У судовому засіданні представники позивача за довіреністю позов підтримали повністю, просили суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - 1 не скористався правом надати пояснення.

Представник відповідача - 2 позов не визнав повністю та просив суд відмовити в його задоволенні.

Відповідно до заперечень представника відповідача - 2 за результатами розгляду касаційної скарги Виший спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ своєю ухвалою від 15.01.2014 р. скасував судові рішення, та справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив, що, вирішуючи спір, суд в певній мірі не встановив всі дійсні обставини справи, а саме: яким чином здійснювалось використання джерела підвищеної небезпеки Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ- маркет», як було встановлено порядок зберігання цього автомобіля, в який час виконувались трудові обов'язки ОСОБА_3 на цьому транспортному засобі, як контролювалось власником знаходження цього автомобіля поза межами робочого часу. Суди належним чином не перевірили доводи позивача, що саме недбалість власника джерела підвищеної небезпеки сприяла заподіянню йому шкоди.

Таким чином, стосовно питання яким чином здійснювалось використання джерела підвищеної небезпеки ТОВ «АТБ-маркет», то а/м «ВАЗ-2109» р/н НОМЕР_3 використовувався відповідачем - 2 з метою забезпечення його господарської діяльності, передбаченої установчими документами, на підставі договору оренди автотранспортного засобу №6/45- 2006 від 17.03.2006 р.

Згідно п. 1.3. Договору оренди «имущество передается Арендатору для перевозок пассажиров».

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, основними видами діяльності відповідача -2, є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно з продовольчим асортиментом; роздрібна торгівля напоями (у тому числі алкогольними); роздрібна торгівля тютюновими виробами; інша господарська діяльність. У зв'язку з чим, задля можливості своєчасного вирішення поточних питань, які виникають з необхідності супроводження відображених вище видів господарської діяльності відповідача-2, автотранспортні засоби використовуються для поїздок співробітників (пасажирів) відповідача - 2: в органи місцевого самоврядування, з метою отримання/надання/заповнення необхідних документів (дозволів, довідок, заяв, інш.), судові, контролюючі органи, інші державні органи; задля проведення зустрічей з партнерами підприємства, проведення з ними перемовин щодо організації бізнес-процесів; інші вкрай важливі для розвитку господарської діяльності відповідача - 2, поїздки з використанням для цього службових автотранспортних засобів, у тому числі автомобілю «ВАЗ-2109» р/н НОМЕР_5, який без достатніх на то правових підстав використовувався ОСОБА_3 з 18-00 год. 04.07.2008 р. по 09-00 год. 07.07.2008 р. у власних цілях (тобто в цілях, які жодним чином не пов'язані з господарською діяльністю відповідача -2).

Щодо питання «як було встановлено порядок зберігання цього автомобіля, то зберігання автомобіля ВАЗ-2109 р/н НОМЕР_5, як й інших автотранспортних засобів відповідача -2, які він використовує у господарській діяльності, здійснювалося на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди наступним чином. Основним розпорядчим документом був наказ №101 (н) від 01.08.2005 p., яким затверджені Правила користування легковим автотранспортом на підприємстві. Відповідно до Правил при користуванні службовим легковим автотранспортом на підприємстві ТОВ «АТБ- маркет» встановлюються наступні режими експлуатації: вільний режим експлуатації, загальний режим експлуатації - працівник, за яким закріплений автомобіль, має право експлуатувати автомобіль лише у виробничих цілях, зберігати його тільки на стоянці підприємства, у тому числі у вихідні, святкові дні та вночі.

Вільним режим користуються генеральний директор підприємства, директора регіональних представництв та їх заступники, та директора у напрямкам підприємств.

Загальним режимом користуються усі інші категорії працівники.

Із згаданим наказом ОСОБА_3 був ознайомлений 18.02.2008 p., про що свідчить його підпис у листі про ознайомлення з наказом №101 (н) від 01.08.2005 р.

Разом з тим, згідно з п. 1 наказу №29-з від 05.05.2008 р. «Про відповідальність та закріплення водія за автомобілем автопарку ТОВ «АТБ-маркет» з 05.05.2008 р. водія автопарку ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_3, як відповідальну особу, закріплено за автотранспортним засобом марки ВАЗ 2109 р/н НОМЕР_3. Крім цього, відповідно до п. 2 Наказу №29-з на нього покладено відповідальність за правильну експлуатацію, схоронність та своєчасний ремонт даного автомобіля.

Відтак, порядок зберігання автотранспортних засобів регламентується діючими у ТОВ «АТБ-маркет» локальними розпорядчими документами; збереження автотранспортних засобів, у тому числі у вихідні, нічний час та святкові дні; зберігання автотранспортних засобів здійснюється на стоянці автопарку відповідача -2, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 40, після їх фактичної постановки відповідальними особами - водіями. Таким чином, відповідачем -2 встановлено спеціальні вимоги до водіїв та відповідний порядок зберігання його автотранспортних засобів.

З питання в який час виконувались трудові обов'язки ОСОБА_3 на цьому транспортному засобі, то час виконання трудових обов'язків ОСОБА_3 фіксується у табелях обліку використання робочого часу.

Наприклад, згідно табелю обліку використання робочого часу за липень 2008 року ОСОБА_3 фактично працював у наступні дні (числа): з 01 по 04, 07, 18, з 21 по 25, з 28 по 31 (тобто, коли сталося ДТП за участю ОСОБА_3 (6 число), був неробочим днем ОСОБА_3). Також факт щодо використання ОСОБА_3 автотранспортного засобу відповідача -2 в корисних цілях було встановлено в межах кримінальної справи у відношенні відповідача -1.

З питання як контролювалось власником знаходження цього автомобіля поза межами робочого часу , то відповідач - 2 просив врахувати, що відповідно до п. 2 цих Правил контроль часу використання автотранспортних засобів автопарку відповідача -2 здійснюється його відповідальними особами, тобто водіями, за якими ці автотранспортні засоби закріплені. Поза межами робочого часу, та після фактичної постановки автотранспортних засобів вказаними водіями для збереження на стоянку відповідачу -2, ці автотранспортні засоби зберігаються із залученням служби охорони цілодобово.

Разом з тим, відповідач - 2 заперечував проти того, що саме недбалість власника джерела підвищеної небезпеки сприяла заподіянню шкоди; так, відповідач - 2 здійснив всі належні заходи, направлені на недопущення заподіяння шкоди позивачу, зокрема: керівником підприємства був виданий наказ №101 (н) від 01.08.2005 p., яким затверджені обов'язкові для водіїв Правила користування легковим автотранспортом на підприємстві, та з якими вони ознайомлюються під підпис; вказаними Правилами зобов'язано працівників, за якими закріплені автотранспортні засоби, використовувати такі автотранспортні засоби лише у виробничих цілях, зберігати їх винятково на стоянці підприємства, в тому числі у вихідні, святкові дні, а також вночі; наказом керівника відповідача -2 №29-з від 05.05.2008 р. Про відповідальність та закріплення водія за автомобілем автопарка ТОВ «АТБ-маркет» з 05.05.2008 р. було закріплено за ОСОБА_3 (тобто відповідальною особою) автотранспортний засіб ВАЗ 21093 р/н НОМЕР_5; цим же наказом, на ОСОБА_3 покладена відповідальність за правильну експлуатацію, збереження та своєчасний ремонт вказаного автотранспортного засобу.

Після виявлення факту відсутності автотранспортного засобу на стоянці, відповідачем- 2 невідкладно: було проведено службове розслідування щодо факту нездачі ОСОБА_3 автотранспортного засобу на стоянку відповідача -2; складено акт виявлення відсутності автотранспортного засобу ВАЗ 21093 р/н НОМЕР_3 з 18-00 год. 04.07.2008 р. по 09-00 год. 07.07.2008 р., складено протокол про скоєний адміністративний проступок, який разом із зібраними відповідачем -2 матеріалами, що підтверджують вину ОСОБА_3 у ДТП, направлений до Дніпропетровського районного суду для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності; за порушення трудової дисципліни ОСОБА_3 відповідно до наказу №125-к від 10.07.2008 р. оголошено догану.

З огляду на це, на переконання представника відповідача -2, ТОВ «АТБ-маркет» були вчинені всі необхідні дії задля уникнення заподіяння шкоди позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, відповідач - 2 не може спільно з відповідачем -1 відшкодовувати спричинену позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди в порядку ч. 4 ст. 1187 ЦК України, оскільки відповідачем-2 були здійснені всі можливі дії, направлені на уникнення неправомірного заволодіння відповідачем -1 автотранспортним засобом ВАЗ-2109 р/н НОМЕР_3.

Представник відповідача - 3 за довіреністю просила суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до пояснень представника відповідача - 3 у судовому засіданні 29.04.2008 р. між ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» та ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії з 01.05.2008 р. по 30.04.2009 р., забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21093, р/н НОМЕР_5.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та згідно ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Договір І типу відповідно до ст. 15 Закону укладається на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує на законних підставах.

06.07.2008 р. приблизно о 02-30 год. на автодорозі по вул. Передовій зі сторони вул. Донецьке шосе у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21093, р/н. НОМЕР_5, який належить ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», під керуванням ОСОБА_3 здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_6 Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2008 р. ОСОБА_3 було притягнуто до відповідальності за ст. 132 КУпАП - самовільне використання 06.07.2008 р. в неробочий час з корисливою метою транспортного засобу ВАЗ 21093, р/н. НОМЕР_5, що належить ТОВ «АТБ-МАРКЕТ». Таким чином, на переконання представника відповідача - 3, судом було встановлено факт використання ОСОБА_3 06.07.2008 року приблизно о 02-30 хв. на автодорозі по вул. Передовій зі сторони вул. Донецьке шосе у м. Дніпропетровську транспортного засобу ВАЗ 21093, р/н НОМЕР_3, що належить ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», не на законних підставах. Цей факт підтверджує в своїх поясненнях представник ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

Відтак, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» станом на 06.07.2008 р. о 02-30 год., та дія полісу на нього, як на водія транспортного засобу ВАЗ 21093 р/н НОМЕР_3, не поширювалась, через що згідно ст. 32 Закону ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

На переконання представника відповідача - 3, розмір моральної шкоди, який може бути відшкодований страховою компанією, не може перевищувати 2 500,00 грн., та з боку страхової компанії не було відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки й не було відповідного звернення з цього питання.

Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

06.07.2008 р. приблизно о 02:30 год. ОСОБА_3, керуючи а/м ВАЗ-2109 р/н НОМЕР_3, рухаючись по вул. Передовій у м. Дніпропетровську біля будинку №408, порушив Правила дорожнього руху, а саме не переконався у безпеці руху та не поступився дорогою пішоходу, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6, в результаті чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення. Дані обставини встановлені вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2010 р. (ч. 4 ст. 61 ЦПК України) та даним вироком ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У частині кваліфікації дій засудженого та призначеного покарання вирок суду залишений без зміни. За судового розгляду ОСОБА_3 вину визнав повністю.

Згідно з вимогами п. „і" ч.1 ст.6 Основ законодавства про охорону здоров'я від 19.11.92 N2801 - ХІІ кожний громадянин має право на охорону здоров'я, що передбачає відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК єдиною підставою для цивільно- правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Статтею 1172 ЦК встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Факт спричинення шкоди під час виконання ОСОБА_3 трудових обов'язків не заперечувався (ч.1 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 3 ст. 1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

За ч. 4 ст. 1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Так, суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо наявності недбалості з боку ТОВ «АТБ-маркет» у зберіганні та догляді за автомобілем - джерелом підвищеної небезпеки, виходячи з наступного.

Відповідно до наказу №29 «з» від 05.05.2008 р. «Про відповідальність та закріплення водія за автомобілем автопарка ТОВ «АТБ - маркет» з 05.05.2008 р. наказано закріпити водія ТОВ «АТБ - маркет» ОСОБА_3, як відповідальну особу, за автотранспортним засобом марки ВАЗ 21093 р/н НОМЕР_6.

Разом з тим, відповідно до п. 2 цього наказу (№29- з) відповідальність за правильну експлуатацію, збереженість та вчасний ремонт даного автомобіля була покладена на водія ОСОБА_3, тоді як жодним актом не була визначена відповідальність цього водія за умови порушення даного наказу, як й не був встановлений контроль власника (відповідача - 2) за використанням транспортного засобу, контроль за знаходженням автомобіля поза межами робочого часу та контроль за виконанням ОСОБА_3 цього наказу, тоді як він (тобто ОСОБА_3), здійснюючи володіння джерелом підвищеної небезпеки, у відповідності із законодавством (ст. 133 КЗпП України) несе лише обмежену матеріальну відповідальність в розмірі не більше свого середнього місячного заробітку.

Дійсно, відповідачем -2 був виданий наказ №101 (н) від 01.08.2005 p., яким були затверджені обов'язкові для водіїв Правила користування легковим автотранспортом на підприємстві та з якими вони ознайомлюються під підпис. Вказаними Правилами зобов'язано працівників, за якими закріплені автотранспортні засоби, використовувати такі автотранспортні засоби лише у виробничих цілях, зберігати їх винятково на стоянці підприємства, в тому числі у вихідні, святкові дні, а також вночі.

Відповідач - 2 також надав докази щодо того, що після виявлення факту відсутності автотранспортного засобу на стоянці, відповідачем- 2 було проведено службове розслідування щодо факту нездачі ОСОБА_3 автотранспортного засобу на стоянку відповідача -2, складений акт виявлення відсутності автотранспортного засобу ВАЗ 21093 р/н НОМЕР_3 з 18-00 год. 04.07.2008 р. по 09-00 год. 07.07.2008 р., також був складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою судді ОСОБА_3 було притягнуто до відповідальності за КУпАП, за порушення трудової дисципліни ОСОБА_3 відповідно до наказу №125-к від 10.07.2008 р. було оголошено догану.

Утім, на переконання суду, відповідач - 1, який є великим підприємством, маючи у власності не малий автопарк транспортних засобів, повинен був та міг передбачити настання небезпечних наслідків за умови неправомірного заволодіння водієм (водіями) підприємства транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки) та його використання поза межами робочого часу, хоча й під час перебування у трудових відносинах із підприємством, проте, поза часу виконання трудових обов'язків, коли таке неправомірне заволодіння не пов'язане із вчиненням водієм відносно майна відповідача - 2 злочину проти власності. Тим більше, що з боку водія ОСОБА_3 факти використання транспортного засобу поза межами виконання трудових обов'язків є непоодинокими, що підтверджується матеріалами цивільної справи.

Відтак, в таких діях відповідача - 2 є недбалість та до правовідносин, які виникли між сторонами в даній справі, підлягають застосуванню приписи ч. 4 ст. 1187 ЦК України.

З приводу визначення розміру матеріальної та моральної шкоди, та осіб, які повинні відшкодувати спричинену позивачу шкоду, то суд виходить з наступного.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та згідно ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Щодо посилання представника відповідача - 3 на ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то дана стаття виключена згідно із Законом України від 17.02.2011 р. N 3045-VI.

Згідно із генеральним договором №11/01 - 0034-08/04 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності влаників наземних транспортних засобів (Т. 1 а/с 179) страховик на підставі заяви страхувальника (ТОВ «АТБ - маркет») від 29.04.2008 р. відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ліцензії серії АВ №377567 від 18.01.2008 р терміном дії по 14.01.2011 р., бере під страховий захист цивільно-правову відповідальність власника наземних транспортних засобів (страхувальника).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням Страхувальнику шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу згідно Додатку. (п. 1.2 генерального договору).

Страховим випадком по Договору є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність Страхувальника (п. 1.3 генерального договору).

Згідно із даним договором обов'язковий ліміт відповідальності страховика по кожному забезпеченому транспортному засобу за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортних пригод: життю та здоров'ю потерпілих становить 51 000,00 грн. на одного потерпілого, майну потерпілих становить 25 500,00 грн. на одного потерпілого (п. 2.1.1 та 2.1.2 генерального договору).

Договір набирає чинності (п. 3.1) не раніше 00 год. 00 хвил. дня, наступного за днем надходження страхового платежу Страховику, і діє протягом 12 (дванадцяти) місяців, які починаються з 00 год. 00 хв. 01 травня 2008 р. і закінчуються о 24 год. 00 хв. 30 квітня 2009 р. включно.

Умови та порядок виплати страхового відшкодування визначені у розділі 5 зазначеного вище генерального договору.

Згідно п. 5.1 генерального договору при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (у тому числі моральна шкода), пов'язана з лікуванням, тимчасовою чи стійкою втратою працездатності та смертю потерпілого (п. 5.2).

Згідно з п. 5.2.1 генерального договору у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Відтак, виходячи з лімітів відповідальності страховика, з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню 18 775,00 грн. (п. 5.1, 5.2, 5.2.1 генерального договору).

Розв'язуючи вимогу позову про відшкодування моральної шкоди, суд погоджується із слушністю доводів позивача; підстави для задоволення даної вимоги позову визначені (п. 9 ч. 2 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 23, ст. 1167, ч. 1, ч. 2 ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим, суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди керується наступним.

Відповідно до ст. 3 Основ законодавства України про охорону здоров'я здоров'я - це стан повного фізичного, психічного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичних вад.

Так, визначаючи розмір такого відшкодування, користуючись принципами справедливості та розумності, а також іншими обставинами, викладеними в ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує заявлені позовні вимоги та наведене позивачем обґрунтування спричинення моральної шкоди.

Відповідно до наданих позивачем у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6, через яку він отримав тяжкі тілесні ушкодження, він проходив тривале лікування, та, не зважаючи на проходження якого, не відновлені функції життєво важливих органів його організму, які він мав до дорожньо-транспортної пригоди (позивач перебував у реанімаційному відділенні лікарні 19 днів (час з 06.07.2008 р. по 25.07.2008 р.), згодом ще 7 тижнів позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у обласній лікарні ім. Мечнікова м. Дніпропетровська та міській лікарні №5 м. Дніпропетровська).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відновлення стану, в якому ОСОБА_6 знаходився до 06.07.2008 р., є неможливим, втрачені ним органи не можуть бути регенеровані, та позивач залишений фізично та психічно хворою людиною, що безперечно завдає великих страждань.

Відтак, суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо його страждань з приводу каліцтва та іншого ушкодження здоров'я (позивач неодноразово втрачає контроль над власним емоційним станом, плаче та просить своїх батьків, які попри весь догляд за ним не можуть фінансово забезпечити навіть третю частину всього необхідного для потерпілого лікування, допомогти йому скінчити життя самогубством).

Таки чином, з огляду на моральні страждання позивача, їх характер та тривалість, а також з урахуванням обставин, передбачених ч. 3 ст. 23 ЦК України, присудження до відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. буде справедливим та розумним, відповідатиме тим моральним стражданням, яких зазнав та зазнає до цього часу позивач.

Відповідно до п. 5.5 генерального договору №11/01 - 0034-08/04 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності влаників наземних транспортних засобів (Т. 1 а/с 179) потерпілому також відшкодовується моральна шкода, передбачена ЦК України, в межах 5 відсотків ліміту відповідальності Страховика, за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілих.

Виходячи з ліміту відповідальності страховика за завдану моральну шкоду, з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню 51 000,00 грн., з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ -маркет» на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - 44 000,00 грн., з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - 5 000,00 грн. (що стосується стягнення шкоди з ОСОБА_3, то 5 000,00 грн. стягуються спільно із ТОВ «АТБ -маркет» у частці на підставі ч. 4 ст. 1187 ЦК України).

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ -маркет», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 18 775,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 51 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ -маркет» на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 44 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 5 000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в дохід держави судовий збір в розмірі 697,75 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ -маркет» в дохід держави судовий збір в розмірі 440,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 50,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя