У Х В А Л А

судового засідання

23 липня 2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі Янковській С.Ю.

в ході розгляду відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів позики грошових коштів на загальну суму 240 000 (двісті сорок тисяч) грн., що посвідчений 25 січня 2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 112, -

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2014 року, позивач звернулася в суд з позовними вимогами до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів позики грошових коштів на загальну суму 240 000 (двісті сорок тисяч) грн., що посвідчений 25 січня 2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 112.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2014 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

З даного часу, розгляд справа неодноразово переносився, у тому числі й за обставин, що мали місце в листопаді 2014 року.

В черговому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 висловив своє бажання заявити відвід головуючому, у звязку з чим судом було перенесено розгляд справи з метою надання стороні можливості оформити таку заяву у письмовому вигляді.

В судове засідання 24 червня 2015 року представник ОСОБА_5, як і інші учасники процесу, за виключенням представника позивача за довіреністю ОСОБА_6, не прибули, у звязку з чим розгляд справи судом перенесено на 23 липня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 оголосив заяву про відвід судді, письмовий текст, якої долучено до матеріалів справи.

Згідно оголошеної заяви, заявник вважає, що відповідно до вимог ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу( самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Заявник вважає, що такими обставинами є обмеження головуючим його прав, як сторони процесу, передбачених ст. 27 ЦПК України, зокрема щодо формулювання запитань своєму довірителю, які на його думку, мають істотне значення для вирішення справи, прямо стосуються розгляду справи, та відповіді на них, могли встановити невигідні для відповідача

дійсні факти, а крім того, вважає заявник, суддя не наділений правом знімати запитання, які учасники процесу ставлять позивачу, або відповідачу.

Наступним аргументом підстав для відводу судді, заявник зазначає загальну поведінку судді, яка на його, заявника думку, явно стверджувала про неоднакове відношення до сторін і фактично виглядала так, начебто суддя виступав адвокатом для відповідача.

Заявник також зазначає, що окремо вартує зазначити про обставини, що виникли 12 травня 2015 року, після закінчення судового розгляду. Так, позивач повідомила своєму довірителю, тобто йому, ОСОБА_5, що після закінчення цивільної справи № 465/6631/14 ц, остання забула в залі судових засідань особисті речі ( жіночу сумку), у звязку з чим була змушена повернутись за такою. Ввійшовши до залу судових засідань позивач випадково стала свідком розмови між головуючим суддею та представником відповідача. У цій розмові позивач почула, що суддя запевнив представника відповідача, що вирішить справу на користь останнього. Даний факт може підтвердити позивач ОСОБА_1, в тому числі під час допиту як свідок.

Відтак, зазначає заявник, - « вбачаємо пряму заінтересованість головуючого судді в розгляді цивільної справи № 465/6631/14 ц, його упередженість та необєктивність». Просять задоволити заяву та застосувати правові наслідки, передбачені ст. 25 ЦПК України.

Після оголошення заяви, представник ОСОБА_5, в доповнення аргументів заяви, ствердно зазначив на звязки ОСОБА_3 з генералітетом України та вплив на суд, а також на за ангажованість судової системи та суддів. Підстав не довіряти позивачу щодо розмови судді з представником відповідача на предмет задоволення позову на його користь, у нього не має оскільки знайомий з останньою протягом довшого часу.

Позивач заяву про відвід підтримала та підтвердила, що дійсно була свідком розмови судді з представником відповідача та чула, як головуючий суддя запевняв представника про прийняття рішення на його користь. Також вказала, що бачила в цей час, як представник на столі головуючого розписувався про повідомлення на чергове засідання.

Другий представник позивача - ОСОБА_6, заяву ОСОБА_5 підтримав стверджуючи факти наведені у заяві. Відповідач ОСОБА_2, яка є дочкою позивача, із заявою представника останньої погодилася та також підтвердила, що ОСОБА_1 розповідала їй про те, що була свідком розмови судді з представником відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заяви заперечив, звернув увагу суду, що згідно ст. 160 ЦПК України, головуючий здійснює керівництво ходом судового засідання , забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками процесу їх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків.

Крім цього зазначив, що судове засідання в даному залі за його участю проводиться вперше. Всі засідання проводилися в іншому залі судових засідань, а тому твердження позивача ОСОБА_1 про якусь розмову та розписування на даному столі, є не логічні. Просить відмовити у задоволенні заяви.

Розглянувши заяву, заслухавши обґрунтування позивачем та її представниками, а також відповідачем ОСОБА_2, думку представника відповідача, суд приходить до висновку, що підстави для відводу головуючому судді, відсутні, оскільки клопотання є безпідставним та таким, що формується на домислах заявника, які ним подаються від імені довірителя.

Так, дії головуючого відповідають вимогам ст. 160 ЦПК України, а розгляд справи спрямовується ним на повне, всебічне і обєктивне вирішення, спору у відповідності до вимог процесуального законодавства та з врахуванням стадій цивільного судочинства.

Крім цього, законодавець у статті 20 ЦПК України дав вичерпний перелік підстав, коли суддя підлягає відводу. У своєму клопотанні про відвід судді представник ОСОБА_5 інші учасники процесу, що його підтримали, не навели жодної із них, за виключенням інших обставин, які є загальними та мотивуються стороною позивача виключно прийнятими головуючим не на їх користь процесуальними рішеннями. Позивач та її представник не навели також підстав, передбачених ст.. 21 цього ж закону для самовідводу , а суд таких не вбачає.

Судом категорично відхиляються й інші наведені заявником підстави та обставини, у тому числі й ті, на які вказує позивач ОСОБА_1, вважаючи такі прямим втручанням в діяльність судді з метою перешкодити виконанню службових обовязків та добитися винесення неправосудного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 та п. 8 ч. 5 ст. 55 Закону України « Про судоустрій і статус суддів», законодавець зобовязав суддю: « Суддя зобовязаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя» , у тому числі й до правоохоронних органів у продовж пяти днів після того як йому стало відомо про таке втручання.

Зважаючи на хід судового процесу та дії сторони позивача, що постійно спрямовуються на створення ексцесу в судових засіданнях та поза межами, а також затягування розгляду справи в цілому, слід прийти до висновку, що ці дії є не що інше, як втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 20,22, 208-210 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід судді, за безпідставністю такої.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Кузь