Справа № 374/329/14 Головуючий у І інстанції Козіна С.М.
Провадження № 22-ц/780/2104/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 46 07.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Ржищівської міської ради Київської області, Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та зняття з реєстрації державних актів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що Ржищівською міською радою, відділом Держкомзему у місті Ржищів Київської області на підставі рішення Ржищівської міської ради від 30 сесії 06 скликання №1788 від 21.09.2012 року було видано ОСОБА_4 державний акт серія НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку. Даний акт було видано в порушення вимог земельного законодавства України. Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 30 травня 2014 року була скасована підстава (рішення ради) на основі якої було видано оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку. Після смерті ОСОБА_4 його правонаступником стала ОСОБА_2. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_1 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00537 та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2015 року позов задоволено, визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_1 (кадастровий номер НОМЕР_2), загальною площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_4 01 листопада 2012 року відповідно до рішення Ржищівської міської ради Київської області від 21 вересня 2012 року № 1788, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00537 та скасовано його державну реєстрацію.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки задовольнив позовну вимогу, яка не заявлялася позивачем. Вважає, що при вирішені питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов пред'явлений правомірно, оскільки оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку видавався на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке було скасовано рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 30.05.2014 року, а тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується.

Встановлено, що рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 30.05.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним та скасовано рішення Ржищівської міської ради Київської області 28 сесії VI скликання № 1030-28-06 від 22 червня 2012 року про скасування рішення Ржищівської міської ради Київської області № 518-22-05 "Про надання дозволу на розробку технічної документації по приватизації земельних ділянок громадянами" виданого ОСОБА_3, а також визнано недійсним та скасовано рішення Ржищівської міської ради Київської області 30 сесії VI скликання № 1788-30-06 від 21 вересня 2012 року в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, площею 0, 07 га (а.с.4-8).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.12.2014 року рішення Ржищівського міського суду Київської області від 30.05.2014 року залишено без змін, таким чином останнє 04.12.2014 року набрало законної сили (а.с. 79).

Рішенням суду від 30.05.2014 року було встановлено, що позивач є належним землекористувачем земельною ділянкою площею 0, 07 га у АДРЕСА_1, що була виділена йому в натурі згідно рішення виконкому Ржищівської селищної ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області 18 жовтня 1989 р. для будівництва індивідуального житлового будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що позов заявлений правомірно, оскільки оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку видавався на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке було скасовано рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 30.05.2014 року, а тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки задовольнив позовну вимогу, яка не заявлялася позивачем не заслуговують на увагу та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, не заслуговують на увагу оскільки, рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 30.05.2014 року було встановлено, що позивач є належним землекористувачем земельною ділянкою площею 0, 07 га у АДРЕСА_1, а тому в силу вимоги ст. 61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: