Справа № 182/9770/14-ц
Провадження № 2/0182/736/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.05.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Бабаніної В.А.

при секретарі Нагаєвої Н.О.

з участю позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

представника органу опіки Шилова М.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини,суд -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з названим позовом який підтримав у судовому засіданні та просить визначити з ним місце проживання його сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_5 є дитиною його і ОСОБА_2. Шлюб вони зареєстрували 27 грудня 2011 року, а через 4 місяці вона подала позов до суду про рзірвання шлюбу. Шлюб було розірвано 06.06.2012 року. Син ОСОБА_6 залишився проживати з ним по рішенню самої ОСОБА_2 Син був на його догляді і вихованні до осені 2013 року, коли відповідач повернулася. 19 листопада 2013 року вони знову зареєстрували шлюб.

У Відповідачки є донька від першого шлюбу ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка з 2006 року проживала з ними і знаходилась на його утриманні. Після розірвання шлюбу дитина проживала то в одної бабусі то в іншої.

Після повторної реєстрації шлюбу , він придбав квартиру, в якій була кімната і для дітей та всією сім"єю знову стали жити разом. І дружина і діти були на його утриманні, тому що вона не працювала. Сім"я їх проіснувала до середини липня. Дружина дітьми не займалася. Кожного дня вона йшла з дому біля

14 години і поверталася рівно о 19-45 год.

27.11.2014 року шлюб між ними було розірвано з його ініціативи. 05 грудня 2014 року він відвіз речі відповідача до під"їзду де прживав її мужчина і коли вона в 19-20 вийшла з під"їзду, передав їй речі. При цьому він був з своїм знайомим ОСОБА_8

Син був в цей день у його матері, відповідачка прийшла до матері вечером і сказала, що він її не пустив у квартиру, а вранці забрала сина і перейшла жити до своїх батьків.

Відповідач егоїстка, вона не пристосована до життя , не працює і не зможе дати ради собі і доньці, а не те, щоб виховувати ОСОБА_9.

Відповідач позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що позивач вигнав її з дітьми з квартири яку вони придбали у шлюбі. Вона проживає у своїх батьків, так як квартиру яка належить їй на праві власності, вона здає в оренду. Нею подано позов про вселення її та дітей в квартиру яка придбана у шлюбі з ОСОБА_2. Вона працює, але офіційно на роботу не оформлена. Нею подано позов про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина.

Відповідач вважає, що зможе забезпечити виховання сина. Позивач же як чоловік не зможе готувати дитині їжу, він буває у відрядженняхі тоді дитина залишається з його матір"ю.

Крім того, позивач створить нову сім"ю, а син буде це болісно переносити, оскільки він прив"язаний до матері і батька і хоче щоб вони жили разом.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.8). Шлюб між сторонами розірвано27.11.2014 року ( а.с.11).

З ОСОБА_2 син проживав з 05 грудня 2014 року у будинку її батьків . Так як між сторонами постійно виникали конфлікти з приводу того, щоб ОСОБА_1 мав можливість бачитись з сином, та забирати його на вихідні дні до себе, а з матір"ю відповідача ОСОБА_10 навіть сталася сутичка біля школи, на очах у дитини, коли ОСОБА_1 хотів взяти ОСОБА_9 на вихідні, чого не заперечувала ОСОБА_10 в судовому засіданні, суд запропонував передати хлопчика батьку на весняні канікули. Дитина залишилась проживати у батька і після канікул, і як підтвердила у судовому засіданні відповідач, син приходить до неї на вихідні, а потім знову повертається до батька. Позивач не перешкоджає їй бачитись з сином.

Відповідач вважає, що за час проживання у батька син став гірше навчатися, батько не може забезпечити його повноцінним гарячим харчуванням через свою зайнятість на роботі. На що позивач висловив свої заперечення, так як він вміє готувати їжу, також приходить і допомагає його мати. Крім того, з травня 2012 року до жовтня 2013 року син жив лише з ним і був у меншому віці, він повністю справлявся по догляду за дитною.

Оргн опіки і піклування у своєму висновку від 28.01.2015 року вважає, доцільним проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком ( а.с.25,26).

В судовому засіданні представник органу опіки і піклування Нікопольської міської ради пояснив, що обоє батьків мають належні житлові умови для проживання дитини. Однак служба у справах дітей виходить з того, що у 2013 році мати ОСОБА_2 -ОСОБА_11 зверталась до служби у справах дітей з приводу встановлення опіки над онукою ОСОБА_7 у зв"язку з тим, що ОСОБА_2 не виконувала батьківських обов"язків, також вона зверталась до органів внутрішніх справ для встановлення місця проживання своєї дочки, яка залишила ОСОБА_7 без батьківського піклування. Син в цей час проживав з батьком.

Службою було знайдено матір, яка проживала зі своїм співмешканцем та проведено з нею бесіду, після чого вона стала відвідувати доньку. Тому вони вважають, що у ОСОБА_1 більш відповідальне відношення до дитини ніж у матері.

При визначенні місця проживання ОСОБА_5, суд приймає до уваги те, що на вихованні і утриманні ОСОБА_2 є неповнолітня донька, яка потребує у уваги і коштів для навчання. Те, що відповідач працює і має заробіток нічим не доведено.

ОСОБА_1 має більш стабільні умови для проживання, виховання та забезпечення сина. Також суд приймає до уваги те, що на даний час проживаючи з батьком, хлопець на вихідні дні ходить до матері, але повертається знову до батька, хоч йому нічого не перешкоджає залишитися з матір"ю. Батько не перешкоджає сину спілкуватись з матір"ю та її батьками у яких вона проживає.

Приймає до уваги суд і те, що проживаючи в будинку батьків, маючи також власну квартиру, де зареєстрована вона та діти, ОСОБА_2 повідомила суду, що нею подано позов про вселення її та обох дітей у квартиру ОСОБА_1, тобто вона свідомо йде на загострення конфлікту не зважаючи на те, як при умові її вселення буде розриватися дитина між батьком і матір"ю навіть в побутових питаннях.

Спостерігаючи за сторонами з часу розгляду справи, суд не вбачає, що при умові проживання в одній квартирі між ними може бути вдруге примирення та відродження сім"ї.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що місце проживання дитини слід визначити з батьком.

Керуючись ст. 10,11,60, 212- 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 157, 160, 161 СК України ,

суд-

вирішив:

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_1 за місцем його проживання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: В. А. Бабаніна