22-ц/775/444/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Скудін В.Є.
Суддя-доповідач Сорока Г.П. Категорія 59
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Сороки Г.П.,

суддів Баркової Л.Л., Гаврилової Г.Л.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за поданням виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Матвійчук Д.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3 за межі України за апеляційною скаргою виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Матвійчук Д.В. на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 10 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

02 березня 2015 року виконуючий обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Матвійчук Д.В. (далі Першотравневий ВДВС) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без вилучення паспортного документу - до виконання зобов'язань за рішенням.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що на виконанні в Першотравневому ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/241/475/2013 року від 28.11.2013 року, виданого Першотравневим районним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.09.2013 року і до повноліття дитини. Станом на 26.02.2015 року боржником не вчинено дій направлених на виконання рішення суду, що свідчить про умисне його невиконання. Сума заборгованості станом на 01.02.2015 року складає 9897,80грн.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 10 березня 2015 року в задоволенні подання Першотравневого ВДВС про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3 за межі України відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, Першотравневий ВДВС в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Першотравневого ВДВС Матвійчука Д.В., який доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону; 2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування; 3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи в задоволенні подання Першотравневого ВДВС суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів на підтвердження факту отримання боржником копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону України передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наведених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжитим у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону N 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Проте, розглядаючи справу, суд першої інстанції на наведені вимоги належної уваги не звернув, не перевірив в повному обсязі виконавче провадження та залишив поза увагою наявні у виконавчому провадженні поштові повідомлення про отримання боржником рекомендованої кореспонденції щодо направлення державним виконавцем копії постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів до державного виконавця. Не перевірив причини невиконання боржником рішення суду про стягнення аліментів, прийняті державним виконавцем заходи по примусовому виконанню рішення, розшуку майна боржника тощо.

Тому така ухвала суду не може бути визнана обґрунтованою та підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд питання про обмеження права виїзду боржника за межі України у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.307,312,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу виконуючого обов'язки начальника Відділу Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Матвійчука Дениса Валентиновича задовольнити частково.

Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 10 березня 2015 року скасувати та передати питання про обмеження боржника у праві виїзду за кордон на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Сорока Г.П.

Судді : Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.