Справа №473/2493/15-ц 04.11.2015 04.11.2015 04.11.2015
Провадження №22-ц/784/2632/15
Справа 473/2493/15-ц
Провадження 22ц-/784/2632/15 Головуючий по 1 інстанції Старжинська О.Є.
Категорія 56 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2015р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Гавор В.Б., представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015р.

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

встановила:

У липні 2015р. ОСОБА_4 пред'явила позов до ОСОБА_3 про відшкодування 5900 грн. майнової шкоди.

Позивач зазначала, що як власник торгового павільйону по АДРЕСА_1 в жовтні 2014р. запропонувала ОСОБА_3 пройти ознайомлення з роботою продавця продовольчих товарів з подальшим працевлаштуванням.

26 жовтня 2014р. з'ясувалось, що ОСОБА_3 з каси магазину взяла 5900 грн., які зобов'язалась повернути 31 жовтня 2014р.

Враховуючи те, що неправомірно вилучені кошти відповідач не повернула, позивач на підставі ст.1166 ЦК просив про задоволення його вимог.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015р. позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5900 грн. боргу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що ОСОБА_3 внаслідок противоправних дій заподіяла ОСОБА_4 майнову шкоду, а зобов'язання по її відшкодуванню сторони замінили внаслідок новації в позикове зобов'язання, яке відповідач в обумовлений договором строк не виконала.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд дійшов до нього з порушенням закону.

Відповідно до ст.130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

За шкоду, заподіяну підприємству при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (ст.132 КЗпП).

Згідно роз'яснень, даних в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009р. „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" зазначення позивачем конкретної правової норми в обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору, оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві.

За правилами ст.1053 ЦК новація боргу у позикове зобов'язання можлива лише щодо цивільних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем та власником торгового павільйону по АДРЕСА_1.

26 жовтня 2014р. у продавця ОСОБА_3, яка перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4, виявлена нестача на загальну суму 5900 грн.

Факт перебування сторін у трудових відносинах підтверджується довідкою роботодавця (а.с.31) та поясненнями свідка ОСОБА_5 Що ж стосується свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, то пояснення цих осіб суд сприймає критично у зв'язку з їх особливими стосунками з позивачем, які відповідно є чоловіком та постачальником. До того ж в поясненнях останнього свідка, як і у свідченнях ОСОБА_8 напряму немає заперечень з приводу трудових відносин сторін.

Середній заробіток ОСОБА_3 за два місяці, які передували виявленню нестачі складав 2604 грн. 80 коп.

Договір про повну матеріальну відповідальність з ОСОБА_3 не укладався.

Досудове слідство, яке було розпочато у зв'язку з діянням ОСОБА_3 (попередня кваліфікація ст.356 КК) за заявою ОСОБА_4 на даний час не завершено.

За таких обставин, а саме заподіяння ОСОБА_3 під час виконання трудових обов'язків ОСОБА_4 зазначеної майнової шкоди, але за відсутності підстав, передбачених ст.134 КЗпП для покладення на неї повної матеріальної відповідальності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 2604 грн. 80 коп., що відповідає середньому заробітку відповідача.

Аргументи апелянта щодо недоведеності вини в заподіянні шкоди є безпідставними і спростовуються розпискою ОСОБА_3 (а.с.37) в якій вона погодилась з розміром недостачі, а також поясненнями останньої щодо видачі товару в борг.

Посилання апелянта на погашення боргу покупцями теж не можна визнати обґрунтованими, тому що вони не підтверджені жодним доказом.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Часткове задоволення позову (44,15%) є підставою (ст.88 ЦПК) для пропорційного відшкодування позивачеві понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015р. скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2604 (дві тисячі шістсот чотири) грн. 80 коп. майнової шкоди та 107 (сто сім) грн. 55 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: