22-ц/775/958/2015(м)
Категорія 24 Головуючий у 1 інстанції Хараджа О.О.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Ігнатоля Т.Г.,

при секретарі Герасимовій Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_3. про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 1 343,92 грн.

У січні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1. з позовом до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про відшкодування майнової та моральної шкоди і, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» завдану йому неправомірними діями підприємства майнову шкоду в розмірі 29 123,77 грн. та 16 500 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 365,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 500 грн. Посилався на те, що у зв'язку із відключенням квартири від енергопостачання, він не мав можливості в ній проживати, але при цьому ніс витрати по оплаті комунальних послуг та оплачував орендоване житло.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_4. просять рішення суду скасувати, в частині відмови у стягненні майнової і моральної шкоди, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» рішення суду не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_4., які підтримали скаргу, заперечення проти апеляційної скарги представника ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Кабанової Л.О., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1. на підставі договору дарування від 20 липня 1993 року.

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» постачає електричну енергію у вказану квартиру.

Відповідач ОСОБА_1. зареєстрований у квартирі з 2 липня 2009 року, а ОСОБА_3. з 17 жовтня 1995 року, що підтверджується копією особового рахунку та відомостями ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя (т.1 а.с.56).

Згідно з довідкою розрахунку заборгованості по особовому рахунку квартири АДРЕСА_1, заборгованість по оплаті послуг з енергопостачання утворилася за період з 2004 року по 14 вересня 2009 року, складала 1 343,92 грн. і, станом на 15 серпня 2012 року, залишилася не погашеною.

17 листопада 2010 року та 27 грудня 2011 року ОСОБА_1. були отримані попередження, де зазначено, що він має заборгованість по особовому рахунку, повинен її погасити, інакше квартира буде відключена від енергопостачання.

08 лютого 2012 року квартира № АДРЕСА_1 була відключена від енергопостачання.

Відмовляючи ОСОБА_1. у позові про відшкодування майнової і моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що він не надав доказів того, що відключення квартири від енергопостачання проведено неправомірно і з цього приводу він пред'явив ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» належним чином оформлену претензію; що йому заподіяна майнова та моральна шкода неправомірними діями позивача; що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» повинно відшкодувати йому матеріальні витрати понесені на утримання вказаної квартири та витрати на оренду житла в іншому приміщенні; що необхідність проживання в квартирі АДРЕСА_2 викликана саме відключенням енергопостачання в квартири АДРЕСА_1.

Висновки суду відповідають обставинам, представленим доказам, нормам матеріального і процесуального права.

Правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України Про електроенергетику, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (далі Правила), Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року та іншими нормативними документами, які регулюють правовідносини у сфері електроенергетики.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

Відповідно до ст.ст. 6, 526, 626 - 631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом 19 вказаних Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами на підставі фактичних показань приладів обліку.

Згідно п.37 Правил енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі справи вбачається, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1. посилався на те, що через відключення від енергопостачання квартири АДРЕСА_1 він не мав можливості в ній проживати, але повинен був оплачувати комунальні послуги за цю квартиру з серпня 2012 року до липня 2015 року та орендувати інше житло, а тому, керуючись положеннями закону, які регулюють позадоговірні відносини - ст.ст.1166,1167 ЦК України, просив стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у відшкодування майнової шкоди 36 233,31 грн. та моральної шкоди 5 000 грн. (т.2 а.с.139).

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1. надав документи, які свідчать про його право власності на квартиру, акти про проживання в квартирі АДРЕСА_2 та акти про непроживання у квартирі АДРЕСА_1, а також квитанції про оплату комунальних послуг за останньою вказаною адресою.

Між тим, відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Проте, матеріали справи не містять будь-яких об'єктивних доказів того, що зміна ОСОБА_1. місця проживання в 2012 році була пов'язана з фактом відключення енергопостачання у спірній квартирі, а не викликана іншими причинами. Крім того, з позовної заяви ОСОБА_1. та його пояснень в суді апеляційної інстанції вбачається, що з часу набуття ним права власності на квартиру питаннями оплати за електроенергію займалася його матір; з приводу відключення квартири від світла він звернувся до підприємства тільки у вересні 2014 року; оплату за підключення квартири не провів; погодився з наявністю заборгованості по оплаті за межами строку позовної давності.

Враховуючи норми матеріального права та обставини справи, колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням та дійшов обгрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1. у позові, оскільки підстав для відшкодування йому майнової і моральної шкоди за рахунок ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» немає. Ті обставини, на які посилається ОСОБА_1., як на підставу своїх вимог у справі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі відповідач та його представник просять про скасування судового рішення з посиланням на те, що справа розглянута у відсутності ОСОБА_3. і це є підставою для ухвалення нового рішення. Апеляційний суд вважає ці доводи необґрунтованими, оскільки зі справи вбачається, що суд першої інстанції будь-якого рішення, яке порушує права та законні інтереси ОСОБА_3. не ухвалював, оскільки у позові ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення заборгованості відмовлено і позивач погодився з цим судовим висновком. Крім того, ОСОБА_3., як свідчать матеріали справи не уповноважував ОСОБА_1. та ОСОБА_2 представляти його інтереси у суді. Одночасно колегія враховує пояснення представника ОСОБА_1. в апеляційному суді про те, що з часу оформлення ОСОБА_3. договору дарування квартири синові, місце знаходження ОСОБА_3. відповідачу не відоме.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно незаконного, на думку апелянтів, відключення квартири АДРЕСА_1 від енергопостачання, проведених нарахувань за електроенергію, технічного стану приладу обліку електроенергії, невірних даних про власника житла в особовому рахунку вказаної квартири, то ці доводи скарги колегія суддів до уваги не приймає і вважає, що вони не є підставою для скасування рішення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається зі справи, ОСОБА_1., звертаючись до суду, просив про відшкодування йому майнової і моральної шкоди (т.1 а.с.20,146-147, т.2 а.с.139).

Позовних вимог про визнання дій підприємства незаконними або вимог, які б давали підстави суду перевіряти інші обставини, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, у позовних заявах не викладено. Тому, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст.11, 212 ЦПК України розглянув справу в межах заявлених вимог, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові ОСОБА_1.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_1. повинен був оплачувати комунальні послуги за квартиру в сумі 15 867,84 грн., не проживає у ній, не можуть бути підставою для скасування рішення у даній справі, оскільки ці обов*язки покладені на відповідача законом про власність і в рішенні суду з цього приводу наведені відповідні обгрунтування.

Не можна погодитися і з доводами скарги про те, що судом не вірно застосовані положення ст.ст.525,526 ЦК України, оскільки саме ці норми матеріального права регулюють питання, пов'язані з поняттям зобов'язань та загальними умовами їх виконання. Враховуючи, що судом встановлено та обставинами справи підтверджено, що між сторонами склалися правовідносини, які випливають з договору постачання електроенергії, застосування цих норм права проведено судом першої інстанції правильно.

Наведені у скарзі доводи відносно того, що суд не врахував матеріальне становище матері відповідача ОСОБА_1. - ОСОБА_5., яка є пенсіонеркою; тих обставин, що сам ОСОБА_1. не працює, стоїть на обліку у центрі зайнятості та здійснює оплату комунальних послуг у повному обсязі, не звільняють відповідача від необхідності надання доказів у справі за його позовом та не змінюють правих висновків суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Зайцева

Т.Г.Ігнатоля