У х в а л а

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 7, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 7 на рішення апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 7 (далі - КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7), третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що о вони являються власниками трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

23 листопада 2013 року зазначену квартиру затопило водою, з приводу чого позивачі звернулися до ЖЕК № 7 з вимогою зафіксувати факт залиття квартири.

26 листопада 2013 року комісією, до складу якої входили працівники ЖЕК та сусіди, був складений акт про залиття квартири в якому зазначено, що в квартирі, яка належить ОСОБА_6, третя особа у справі, виникла аварійна ситуація, а саме порив труби гарячого водопостачання в туалетній кімнаті квартири АДРЕСА_2.

Факт завдання шкоди майну підтверджується актом ЖЕК № 7 та звітом про оцінку майна.

З приводу затоплення позивачі звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом, про відшкодування нанесеної внаслідок пошкодження та залиття квартири та стягнення моральної шкоди, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Кихївської області від 09 квітня 2014 року їх позов було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири та вирішено питання про судові витрати у справі. 24 червня 2014 року апеляційним судом Київської області задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_6, скасовано вказане рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову, при цьому апеляційний суд у своєму рішенні встановив, що прийняття на баланс внутрішньо - будинкової мережі квартири № 12 є укладений договір між ЖЕК № 7 та ОСОБА_6, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року, витрати на технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепловодопостачання, водовідведення (від зовнішньої стіни будинку до внутрішньої стіни квартири) і зливної каналізації визначаються відповідно до укладених договорів між власником (балансоутримувачем) будинку або його уповноваженою особою та організацією, яка здійснює експлуатацію внутрішньо будинкових систем. До цих витрат також включаються витрати на ліквідацію аварій на внутрішньо квартирних мережах (від зовнішньої стіни квартири до санітарно - технічного обладнання). Апеляційний суд у своєму рішенні звернув увагу, що між власником квартири № 12 та КП ЖЕК № 7 28 жовтня 2011 року був укладений типовий договір про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкової території, з якого вбачається, що виконавець зобов'язаний утримувати внутрішньо будинкові мережі в належному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт. Також, апеляційний суд встановив, що добровільна та безкоштовна заміна 28 листопада 2014 року працівниками ЖЕК № 7 ділянки трубопроводу ГВП свідчить про те, що внутрішньо будинкова мережа в квартирі ОСОБА_6 знаходиться на балансі ЖЕК № 7. Тому, позивачі вважають, що вина відповідача ЖЕК № 7 у затопленні їх квартири встановлена рішенням апеляційного суду Київської області від 24 червня 2014 року, а тому в порядку п. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Позивачі просили їх позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 19 436 грн 75 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 1 500 грн на відшкодування моральної шкоди, 800 грн за проведення оцінки відновлювальних робіт, судові витрати в розмірі 343 грн.

У касаційній скарзі КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені терміни, які використовуються у ньому, а саме, визначено, що власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі ‒ власник) ‒ фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;

- внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Статтями 20, 21 названого закону передбачено права та обов'язки виконавця та споживача житлово-комунальних послуг.

При цьому і виконавець, і споживач зобов'язані укласти договір на надання послуг з визначенням відповідальності за дотримання його умов, своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Аналогічні обов'язки передбачені і для виконавця, який, окрім іншого, зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень.

Цим законом, у ст. 26, передбачено також істотні умови договору між виконавцем та споживачем, якими є, окрім іншого, вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; права та обов'язки сторін; порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); порядок здійснення ремонту.

Такі вимоги передбачені і Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які діяли на час виникнення правовідносин, за якими виконавець послуг зобов'язаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; усувати аварії ситуацій, також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором.

Разом з тим, чинним законодавством проведено розподіл між поняттями «внутрішньобудинкові» та «внутрішньоквартирні» комунальні мережі.

Відповідно до п. 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються окремо за кожною інженерною системою згідно з договорами, укладеними між виконавцем та субпідрядниками, які здійснюють утримання внутрішньобудинкових систем.

Внутрішньобудинковою системою теплопостачання являється система від першої запірної гідравлічної арматури по ходу теплоносія на підвідному трубопроводі (якщо будинок не обладнаний елеваторним вузлом) або останньої розташованої в елеваторному вузлі запірної гідравлічної арматури по ходу теплоносія на підвідному трубопроводі до останньої запірної гідравлічної арматури по ходу теплоносія на зворотному трубопроводі в будинку (якщо будинок не обладнано елеваторним вузлом) або першої розташованої в елеваторному вузлі запірної гідравлічної арматури по ходу теплоносія на зворотному трубопроводі в будинку, за винятком внутрішньоквартирних мереж, які починаються з трійника (врізки), що не належить до внутрішньоквартирної мережі, у стояк такої системи.

Тому обов'язок виконавців з надання житлово-комунальних послуг щодо відшкодування шкоди може виникнути лише за наявності відповідних договорів, у яких було б передбачено їх обов'язок по утриманню внутрішньоквартирних систем теплопостачання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення апеляційний суд виходив із того, що залиття квартири позивачів сталося у зв'язку з проривом стояка гарячого водопостачання вказане підтверджується зібраними у справі доказами. КП ЖЕК № 7 не доведено, що шкода заподіяна позивачам внаслідок залиття їх квартири сталася не з його вини.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 7 відхилити, рішення апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун