Справа № 463/6889/14 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/5325/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування, -

встановила:

Оскарженим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є безпідставним, незаконним, не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства. Вказує, що судом не прийнято та не долучено до матеріалів справа 46 листів документів, які свідчили про брехливі покази відповідачів та свідків. Посилається на ряд клопотань, що не були прийнятті судом першої інстанції. Вважає, що суддя не об'єктивно виніс рішення, спотворюючи всі обставини справи, приховуючи події, які відбувалися. Крім того вказує, що весь час хвороби чоловіка, вона телефонувала до його матері і сестри з проханням допомогти, оскільки весь цей тягар впав на її плечі. Вважає, що як би хтось з відповідачів допомагав доглядати їх батька, дідуся, останній би не подарував їй свою кімнату, а цей факт лише підтверджує те, що жодної допомоги і присутності відповідачів в квартирі не було.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася і судова колегія у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України прийшла до висновку про відхилення клопотання її представника щодо відкладення розгляду справи, оскільки не представлені докази поважності причин неможливості прибути в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 звернулася до відповідачів з позов про усунення від права на спадкування. Свій позов мотивувала тим, що відповідачі своє право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 втратили, і підлягають усуненню від права на спадкування, оскільки в останні роки спадкодавець тяжко хворів, потребував сторонньої допомоги, а відповідачі, маючи можливість надати таку, свідомо від надання допомоги ухилялися.

Як вбачається із свідоцтва про смерть, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові у віці 55 років, про що вчинено актовий запис Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 06.08.2012 року №1365.

Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом на момент смерті ОСОБА_8 являлися його дружина ОСОБА_4, його донька від першого шлюбу ОСОБА_5 та його матір ОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні даного позову, районний суд виходив з того, що позивачем не доведено в діяннях відповідачів наявності умислу, спрямованого на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а відповідачі довели той факт, що по мірі можливості таку допомогу спадкодавцю вони надавали, зокрема ОСОБА_5 не маючи можливості матеріально допомагати , здійснювала догляд за хворим батьком у випадку виникнення необхідності, а ОСОБА_6 не маючи можливості доглядати хворого сина, надавала матеріальну допомогу у виді грошових переказів.

З такими висновками суду погоджується й судова колегія виходячи з наступного.

Відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Крім цього, при розгляді таких справ суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Надавши належну оцінку показанням свідків, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що такі не наводять жодних обставин про те, що відповідачі умисно ухилялися від виконання обов'язку по догляду за тяжко хворим спадкодавцем маючи реальну можливість цього.

Крім цього частина свідків визнала, що періодично ОСОБА_5 проживала в одній квартирі із батьком, зокрема в період виїзду на лікування ОСОБА_4 у м. Київ в 2011 року.

Тому суд з врахуванням здобутих доказів правильно врахував, ту обставину, що у спірний період ОСОБА_5 отримувала дохід в розмірі 1300 грн. щомісячно, з яких 1250 грн. вимушена була сплачувати за оренду житла, а тому об'єктивно змоги надавати фінансову допомогу батькові не могла. Свій обов'язок по догляду хворого батька виконувала належним чином, оскільки повернувшись з Російської Федерації у 2010 році, вона підтримувала родинні стосунки із батьком, а з 2011 року, коли дізналася про його захворювання, спочатку доглядала його у лікарні, провідувала щодня та проводила в палаті велику кількість часу, а згодом, після виписки батька, доглядала за його місцем проживання, провідуючи не менше двох разів на тиждень.

А також суд підставно врахував, що ОСОБА_6 ніколи не припиняла спілкуватися із своїм сином ОСОБА_8, який проживав у м.Львові, підтримувала із ним родинні відносини. Після того, як він раптово захворів на онкологічне захворювання у 2011 році, вона неодноразово надавала матеріальну допомогу сину пересилаючи через банківські установи на рахунок позивача грошові кошти. Також в ніч після смерті сина нею було надіслано позивачу грошові кошти в сумі 7 000 грн. для організації похорону, а по приїзді особисто понесено витрати на організацію поминок.

З наведених підстав, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову про усунення відповідачів від спадкування, оскільки належних доказів, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, на підтвердження наявності підстав, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України для усунення їх від спадкування за законом, не надано.

Доводи апелянта про те, що є правові підстави для усунення відповідачів від права на спадкування не підтверджуються належними й допустимими доказами (ст. ст. 57-59 ЦПК України).

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. З висновками суду, які ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів, слід погодитися. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.