Справа № 465/7138/13 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/3678/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 з участю третьої особи Львівськоого комунального підприємства «Листопадове», ОСОБА_2 про демонтаж приведення квартири до попереднього стану, -

встановила:

Оскарженою ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року відмовлено у прийнятті позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2.

Залучено до участі у цивільній справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 з участю третьої особи Львівськоого комунального підприємства «Листопадове» про демонтаж приведення квартири до попереднього стану в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2.

Ухвалу суду в частині відмови у прийнятті позовної заяви оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що дана ухвала суду в цій частині постановлена з порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції незаконно та необґрунтовано відмовив у прийнятті позовної заяви не з'ясувавши обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що єдиною відмінністю третьої особи із самостійними вимогами позивача є те, що дана третя особа вступає у справу після її відкриття, однак подальші її права та обов'язки є ідентичними із правами та обов'язками позивача. Крім того покликається на порушення судом першої інстанції норм Конституції України, Цивільного кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою залучити її до даної цивільної справи в якості третьої особи із самостійними вимогами та об'єднати в одне провадження її позовні вимоги з первісними вимогами.

Сторони в судове засідання не з"явились і судова колегія вважає за необхідне у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності, т.я. вони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання та у відповідності до вимог ст.197 ЦПК України розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

При цьому судова колегія прийшла до висновку, що немає підстав для задоволення клопотання представника та адвоката ОСОБА_2 щодо відкладення розгляду справи, визнавши, що є можливим розглянути справу у їх відсутності. До того ж сама ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилась, хоча була належно повідомлена про час та місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що є підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду в частині відмови у прийнятті позовної заяви.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

У серпні 2011 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про приведення квартири переднього стану, зобов'язавши відповідача демонтувати самочинно встановлену цегляну перегородку.

Встановлено, що 29 липня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про демонтаж самочинно встановленої цегляної перегородки на першому на поверсі будинку АДРЕСА_1 (а.с.50-51).

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що прийняття до спільного розгляду даної позовної заяви є недоцільним, оскільки вимоги такої поглинаються первісними вимогами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Аналіз змісту позовної заяви Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 та позовної заяви ОСОБА_2 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, приводить до висновку, що їх спільний розгляд є доцільним.

Вбачається, що суд належно не перевірив клопотання об"єднати в одне провадження первісний та позов ОСОБА_2 відповідно до положень ст.125 ЦПК щодо до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

За таких обставин, згідно із положеннями ст.125 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що об"єднання позову третьої особи із самостійними вимогами в одне провадження з первісним позовом є недоцільним, оскільки такі поглинаються первісними вимогами.

При цьому судова колегія враховує і те, що раніше ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29 січня 2014 року цивільну справу залишено без розгляду, з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, у зв'язку з повторною неявкою без поважної причини належними чином повідомленого позивача у справі.

Ухвалою колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 03 лютого 2015 року вказана ухвала скасована та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У вказаній ухвалі зазначено, що суд не звернув уваги на те, що у справі, окрім позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, міститься позовна заява третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2, яка не знайшла свого процесуального вирішення.

Тому в судовому засіданні 13 березня 2015 року суду слід було вирішувати це клопотання із врахуванням вказівки в ухвалі судової колегії від 03 лютого 2015 року та того, що вказана позовна заява вже була долучена до матеріалів справи перед судовими засіданнями 8.08.2014року, 4.09.2014 року, 29.10.2014 року та 5.12.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що 4.09.2014 року копію позовної заяви ОСОБА_2 сторони отримали, а отже в неї були підстави вважати, що суд її прийняв до розгляду разом із позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (а.с.63).

Саме ОСОБА_2 подавала апеляційну скаргу на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 січня 2014 року, яка була предметом апеляційного розгляду 03 лютого 2015 року.

Отже оскільки суд першої інстанції вирішив питання щодо прийняття позову третьої особи із самостійними вимогами з порушенням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала від 13.03.2015 року в частині відмови у прийнятті позовної заяви ОСОБА_2 - скасуванню.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.3 ст.312, п.2 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України,колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року - скасувати та справу направити в той же суд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.