Справа №345/2657/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2015 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

в складі: головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Гладенької Л.Ф.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Непорадна Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Калуша цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської філії ОДАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договорів недійсними, суд -

ВСТАНОВИВ:

що 08 квітня 2008 р між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (перейменованого на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено генеральну кредитну угоду № 52. 09 квітня 2008 року в межах ГКУ № 52 між вищезазначеними сторонами було укладено кредитний договір №014/14-10/203 G52, згідно умов якого ВАТ "Райффайзен банк Аваль" надало ОСОБА_3 кредит в розмірі 123000,00 Євро зі сплатою 13,5 % відсотків річних на умовах, визначених кредитним договором та кінцевим терміном повернення до 08.04.2013 року та кредитний договір №014/14-10/202 G52, згідно умов якого ВАТ "Райффайзен банк Аваль" надало ОСОБА_3 кредит в розмірі 93000,00 Євро зі сплатою 13,5 % відсотків річних на умовах, визначених кредитним договором та кінцевим терміном повернення до 08.04.2013 року.

Вважає, що згідно чинного законодавства єдиними законним засобом платежу на території України є гривня. Одночасно згідно умов ГКУ №52 та кредитного договору надано право при визначенні розміру грошових зобов'язань в гривні вказати еквівалент в іноземній валюті. У такому випадку сума, яка повинна бути оплачена в гривні, визначається згідно з офіційним курсом відповідної валюти на дату проведення платежу.

Діючим законодавством закріплений вичерпний перелік випадків, коли зобов'язання може бути виражене та виконане в іноземний валюті. Такими випадками є визначення ціни в іноземній валюті у зовнішньоекономічному договорі (контракті) та його виконання в іноземній валюті, а також наявність у конкретного суб'єкта господарських відносин виключного права на проведення розрахунків в іноземній валюті у разі дотримання вимог, прямо передбачених законодавством. Здійснення розрахунків між резидентами України з використанням іноземної валюті є валютною операцією, а отже має здійснюватися на підставі виданої Національним Банком України ліцензії.

Ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що на здійснення валютних операцій Національний Банк України видає генеральні та індивідуальні ліцензії.

При укладенні генеральної кредитної угоди №52 та кредитних договорів сторони дійшли згоди, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися у валюті, що відповідає валюті кредиту, тобто в євро. Позивач вважає, що вказана валютна операція потребує отримання однією із сторін індивідуальної ліцензії. Однак на момент укладення ГКУ №52 та кредитного договору ні позивачем ні відповідачем індивідуальні ліцензії не були отримані.

Вважає, що банк не надав інформацію щодо істотних обставин ГКУ №52 та кредитних договорів, а наявність об'єктивної інформації могла б перешкодити вчиненню даних правочинів.

Тому позивач просить визнати недійсними генеральну кредитну угоду №52 від 8.04.2008 року та кредитні договори №014/14-10/202 G52 та №014/14-10/203, укладені 09.04.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, а також стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить їх задоволити.

Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні позов не визнала та просить в задоволенні позову відмовити з неведених підстав у запереченні.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

08 квітня 2008 р між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (перейменованого на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено генеральну кредитну угоду № 52 (а.с.10-12).

09 квітня 2008 року в межах ГКУ № 52 між вищезазначеними сторонами було укладено кредитний договір №014/14-10/203 G52, згідно умов якого ВАТ "Райффайзен банк Аваль" надало ОСОБА_3 кредит в розмірі 123000,00 Євро зі сплатою 13,5 % відсотків річних на умовах, визначених кредитним договором та кінцевим терміном повернення до 08.04.2013 року та кредитний договір №014/14-10/202 G52, згідно умов якого ВАТ "Райффайзен банк Аваль" надало ОСОБА_3 кредит в розмірі 93000,00 Євро зі сплатою 13,5 % відсотків річних на умовах, визначених кредитним договором та кінцевим терміном повернення до 08.04.2013 року (а.с.13, 27-28).

Відповідно до п.1.1 та п.3.5. Кредитних договорів сторони домовились що погашення заборгованості за Кредитними договорами буде здійснюватися відповідно до Графіку погашення кредиту.

Правовідносини кредитора та позичальника також врегульовувались додатковими угодами до Кредитного договору №014/14-10/203 G52 (додаткова угода № 014/14-10/203-4 G52 від 27.06.2012 р, №014/14-10/203-5 G52 від 21.02.2013 р., 014/14-10/203-6 G52 від 13.06.2013р. (а.с.21-26).

Правовідносини кредитора та позичальника також врегульовувались додатковими угодами до Кредитного договору №014/14-10/202 G52 (додаткова угода № 014/14-10/202-4 G52 від 27.06.2012 р, №014/14-10/202-5 G52 від 21.02.2013 р., 014/14-10/202-6 G52 від 13.06.2013р. (а.с.35-40).

Відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України

Ст.192 ЦК України передбачає, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положень ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Як вбачається з ч.ч.1, 3 ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійснені розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст.345 Господарського кодексу України кредитні операції банків полягають у розміщенні банками залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки та банківську діяльність.

Стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначає, що банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Статтями 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Як передбачено п.1.2. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління Національного Банку України від 17.07.2001 року №275 письмовий дозвіл - документ, який видає Національний Банк у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим положенням, на підставі якого банки мають право здійснювати окремі операції, передбачені статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Ч.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

П.«в» ч.4 ст.5 Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено вимогу щодо отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.

Спеціальне законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті.

П.1.5. Положення про порядок видачі Національним Банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004р. №483, визначає, що використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями).

Таким чином банківська ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення банком валютних операцій, видані Національним Банком України відповідно до ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» фактично є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи наявність у відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на час укладення генеральної кредитної угоди та договорів банківської ліцензії №10 від 11.10.2006р. та дозволу №10-4 від 11.10.2006р., суд вважає твердження позивача про відсутність у відповідачів права на виконання зобов'язання в іноземній валюті через відсутність індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій безпідставним.

Крім того, ОСОБА_3 стверджує, що при укладенні ГКУ №52 та кредитних договорів від 09.04.2008 року їй не було надано повної інформації щодо істотних обставин укладення вказаних правочинів, а наявність об'єктивної інформації могла б перешкодити вчиненню даних правочинів.

Положеннями ст.230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку із вчиненням даного правочину.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підтвердження факту введення банком в оману позичальника ОСОБА_3, оскільки ГКУ №52 від 08.04.2015 року та кредитні договори були укладені 09.04.2008 року, та до останнього часу чітко виконувалися сторонами.

Таким чином суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст.203, 509, 553, 555, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись ст.209, 214-215 ЦПК України,

РІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської філії ОДАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договорів недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:підпис

З оригіналом згідно

Рішення суду не набуло законної сили.

Суддя О.М.Мигович