АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/2416/15 Головуючий у 1 інстанції - Шевчук А.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого судді Панченка М.М.

Суддів Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року про задоволення подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо примусового проникнення до житла,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Тетяна Петрівна звернулася до суду із поданням про примусове проникнення до належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 для можливості проведення подальших виконавчих дій, зокрема, опису майна та накладення арешту.

Зазначенне подання обґрунтовувала тим, що у відділі Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження №45838117 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 516 525 грн. 10 коп. та 10 653, 58 доларів США.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року подання задоволено: дозволено державному виконавцю здійснити примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для проведення опису майна та накладення арешту.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу скасувати на тій підставі, що в зазначеній квартирі він не проживає та в ній відсутнє будь-яке належне боржнику майно.

В судове засідання скаржник не з'явився, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням за кордоном. Разом з тим, документів, що підтверджують зазначену обставину, до клопотання не додано, у зв'язку з чим колегія суддів визнає безпідставною неявку скаржника та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, та залишення без змін ухвали суду першої інстанції з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження №45838117 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 516 525 грн. 10 коп. та 10 653, 58 доларів США.

Жоден з виконавчих документів простягнення заборгованості боржником у добровільному порядку не виконано.

В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що за ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано нерухоме майно, зокрема, квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

06.11.2014 року, 20.11.2014 року та 01.12.2014 року з попереднім направленням вимоги боржнику про необхідність бути присутнім в квартирі для проведення опису й арешту майна, державним виконавцем здійснено виходи за вказаною адресою, проте двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти за участю понятих /а.с. 22, 27/.

Задовольняючи подання державного виконавця про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що єдиним можливим засобом виконання судового рішення в даному випадку є примусове проникнення до житла боржника для проведення опису майна та накладення на нього арешту з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

За змістом ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»,державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно положень п. 9 ч. 3 ст. 5 вказаного Закону, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень та сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції Україний міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження»та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Матеріали справи містять підтвердження направлення вимоги державного виконавця боржнику про необхідність бути присутнім в квартирі для проведення опису й арешту майна, проте ОСОБА_1 зазначена вимога проігнорована, а судові рішення, які відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України, не виконуються.

Доводи скаржника про те, що в зазначеній квартирі проживають інші особи та в ній не міститься майно, належне боржнику, колегія суддів відхиляє у зв'язку з тим, що саме ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 /а.с. 18/, а метою примусового проникнення державного виконавця до житла є саме встановлення факту наявності або відсутності майна, належного боржнику, з метою його подальшого опису та накладення арешту. Отже, наданням дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до зазначеної квартири будь-які права боржника або третіх осіб жодним чином не порушуються.

З огляду на зазначене вище, державний виконавець у порядку визначеному законом звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для опису майна та накладення на нього арешту з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Крім того, колегія суддів враховує також і те, що житло, до якого виконавець просить надати доступ, боржником передано в іпотеку ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що також підтверджує можливість задоволення подання державного виконавця.

Таким чином, судом першої інстанції на основі повно з'ясованих обставин та з дотриманням норм матеріального та процесуального права постановлено ухвалу про надання державному виконавцю можливості примусового проникнення до житла боржника, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді