Справа № 152/990/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 серпня 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого Строгого І.Л.,
секретаря Палій М.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 24 057,86 грн за кредитним договором від 26.10.2005 (далі кредитний договір), яка складається з: 6 650,61 грн заборгованість за кредитом; 15 785,45 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом; 500 грн штраф (фіксована частина) та 1121,80 грн штраф (процентна складова).
У обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного кредитного договору, відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту, банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві.
При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.
Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, оскільки надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до пунктів 6.5, 6.6 та 8.6 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову.
Відповідач не надавала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, і таким чином, не виконала своїх зобовязань. У звязку із цим, станом на 30.04.2015 відповідач має заборгованість 24 057,86 грн.
Представник позивача у судове засідання не зявився, у заяві від 10.07.2015 (а.с. 29) представник позивача ОСОБА_2 просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило.
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а тому, ураховуючи згоду представника позивача, слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди від 29 вересня 2005 року, укладеної між позивачем та відповідачем, на умовах договору про відкриття і обслуговування платіжної карти від 29.09.2005, укладеного між банком та клієнтом, банк відкриває картковий рахунок і випускає платіжну картку, її вид і строк дії визначений в анкеті-заяві, яка є невідємною частиною цієї угоди (а.с. 7).
Також додатковою угодою передбачалося, що: кредитний ліміт за карткою становить 4000 грн, базова процентна ставка за користування лімітом 3% на місяць, за зняття готівки 3% від суми, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії платіжної картки, щомісячний платіж становить 7% від суми заборгованості, погашення заборгованості має відбуватися до кінця місяця, наступного за звітним.
Згідно анкети-заяви на одержання кредитної карти від 26.10.2005, відповідач звернулася до позивача із проханням випустити їй кредитну карту і встановити на неї кредитний ліміт у сумі 4000 грн (а.с. 7).
Із зазначеної вище анкети-заяви також вбачається, що 26 жовтня 2005 року відповідачу було випущено кредитну карту з кредитним лімітом 4000 грн.
Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 8-13), позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг).
Згідно пункту 6.6 Умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
Пунктом 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошовим зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.
Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд прийшов до наступних висновків: між сторонами виникли договірні правовідносини, на підставі кредитного договору, оформленого шляхом підписання додаткової угоди від 29.09.2005 та анкети-заяви на одержання кредитної карти від 26.10.2005.
На умовах укладеного між сторонами кредитного договору, позивач зобовязувався надати відповідачу кредит шляхом видачі кредитної картки з кредитним лімітом у розмірі 4000 грн, а відповідач зобовязувалася у строк, передбачений договором, повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 3% на місяць, шляхом щомісячної сплати коштів у розмірі не менш 7% від суми поточної сумарної заборгованості по кредиту.
Надавши відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі, позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю.
У той же час, відповідач зобовязань, узятих на себе за кредитним договором, не виконала, оскільки у строк, передбачений договором, суму кредиту не повернула та процентів не сплатила.
Із розрахунку заборгованості за договором від 26.10.2005 вбачається, що станом на 30 квітня 2015 року заборгованість відповідача за кредитом становить 24 057,86 грн, яка складається з: 6 650,61 грн заборгованість за кредитом; 15 785,45 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом; 500 грн штраф (фіксована частина) та 1121,80 грн штраф (процентна складова) (а.с. 4-6).
Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, на переконання суду, позивач за допомогою належних та допустимих доказів довів обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, натомість відповідач доказів, на спростування доводів позивача не подала, а тому позовні вимогислід задовольнити повністю.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн (а.с.1), отже, оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Тому, керуючись статтями 1, 3, 10, 11, 57-62, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 26.10.2005 у розмірі 24 057 (двадцять чотири тисячі пятдесят сім) гривень 86 копійок та 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.
Згідно зі статтями 223, 228, 294, 296 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.Л.Строгий