АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4278/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3196/15Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що шлюб між нею та батьком дитини не розірвано, проте, вона із сином проживає окремо від відповідача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча матеріально забезпечений та може надавати таку допомогу, адже має стабільний дохід. Зазначила, що ОСОБА_4 має захворювання, у зв`язку із наявністю якого перебуває на обліку у лікарів дитячої поліклініки. Також позивач вказала, що вона є інвалідом третьої групи з дитинства, стан її здоров`я постійно погіршується, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості заробляти грошові кошти на утримання сина.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 29.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243,60 гривень на користь держави.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено позивачем ОСОБА_2, яка посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційному порядку рішення суду оскаржено і відповідачем ОСОБА_3, який посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Шлюб, зареєстрований 15 січня 2010 року між позивачем та відповідачем у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 1, - не розірвано (а.с. 6).

Місцевим судом у судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 долучив до матеріалів справи копію рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2014 року, що набрало законної сили 17.10.2014 року, про зменшення розміру аліментів на утримання його неповнолітньої дитини від іншого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1/6 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Підставою для зменшення розміру аліментів, що підлягали стягненню з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, суд вказав те, що його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі ? частини всіх видів (заробітку) доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття щомісячно, оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів.

У силу положень ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працює водієм в Східно-Українській геофізичній розвідувальній експедиції, ДГП «УКРГЕОФІЗИКА» та має регулярний дохід (заробіток) (а.с. 24, 42). Крім того, на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якої за рішенням суду ОСОБА_3 щомісячно сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 25, 42, 51).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд правомірно виходив з того, що відповідач, як батько малолітньої дитини, є працевлаштованою особою, тому має можливість та повинен нести витрати по утриманню дитини.

Проте, стягуючи з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, а не в частці від його заробітку (доходу), місцевий суд у супереч ч. 1 ст. 184 СК України не врахував того, що ОСОБА_3 має регулярний, не мінливий дохід, що підтверджується довідками з місця роботи, долученими до матеріалів справи, відсутність доказів на підтвердження того, що він отримує частину доходу в натурі, а також, не врахував відсутність інших обставин, що мають істотне значення для визначення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Отже, колегія суддів вважає висновки місцевого суду про можливість стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі не вірними та такими, що не відповідають встановленим обставинам по справі та нормам матеріального й процесуального права.

Щодо доводів апелянта, ОСОБА_2, про те, що відповідач має стабільний дохід від заняття діяльністю з перевезення пасажирів на автомобілі, що був придбаний подружжям у шлюбі, проте, юридично оформлений на батька відповідача, вони не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 57-59 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неврахування судом стану здоровя дитини та необхідності її періодичного лікування, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки за висновком ЛКК Дитячої Поліклініки Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні рекомендовано виготовлення ортезів на нижні кінцівки дитини (а.с. 10), проте, зазначені витрати можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину (ст. 185 СК України). Між тим, вимог щодо участі батька у таких витратах у справі не заявлялося.

Доводи ОСОБА_2 про те, що у зв`язку із тим, що вона є інвалідом з дитинства і стан її здоров`я надалі погіршується, через що вона позбавлена можливості працювати і заробляти на утримання сина, суд сприймає критично, адже обов`язок утримувати своїх дітей законодавчо покладено на обох батьків, а тому неможливість одного з подружжя утримувати свою дитину не може бути підставою для збільшення обсягу вказаного обов`язку іншого з подружжя.

За змістом ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Що стосується розміру частки з доходу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3, колегія суддів, з врахуванням норм ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, а саме, з врахуванням стану здоров`я дитини, матеріального становища платника аліментів та наявність у платника аліментів іншої дитини, вважає за доцільне стягувати з нього щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття, що не суперечить нормі ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2015 року у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 29.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття,- скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого у кв. № 19 у б. № 17 по вул. Шевченка в с. Розсошенці, Полтавського раону, Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого водієм в Східно-українській геофізичній розвідувальній експедиції, юридична адреса: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Леніна, 1) на користь ОСОБА_2 (зареєстрованої у ІНФОРМАЦІЯ_5) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

У решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_6