АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7813/15 Справа № 401/8178/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 р. по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2013 р. позовні вимоги ПА КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, перед ПАТ КБ«Приватбанк» за кредитним договором № ОМ0ОА00000154 від 12 грудня 2007 р. звернуто стягнення (згідно договору іпотеки від 12 грудня 2007 р.) на предмет іпотеки - домоволодіння №820 в по вулиці Передовій в м.Дніпропетровську, який належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. За рахунок отриманих коштів від реалізації предмету іпотеки в межах виконавчого провадження погасити заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором, яка виникла станом на 18 липня 2012 р. у розмірі 209.703,86 доларів США, яка складається з: заборгованісті за кредитом - 85 498,61 доларів США, заборгованісті по процентам за користування кредитом - 31269,39 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 6480,00 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 76 440,17 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,28 доларів США, штраф (процентна складова) 9.984,41 доларів США. Вирішено питання судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а також не враховано вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом встановлено, що між сторонами по справі 12 грудня 2007 р. був укладений кредитний договір № DNIOGА00000154, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 90.000 доларів США строком до 12.12.2014 р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач 12 грудня 2007 р. уклали договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку житловий будинок за адресою - вулиця Передова, будинок 820 в місті Дніпропетровську.

В порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав і станом на 18 липня 2012 р. має заборгованість у розмірі 209.703,86 доларів США, яка складається: : заборгованісті за кредитом - 85 498,61 доларів США, заборгованісті по процентам за користування кредитом - 31269,39 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 6480,00 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 76 440,17 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,28 доларів США, штраф (процентна складова) 9.984,41 доларів США. Вирішено питання судових витрат.

У звязку з цим позивач просив звернути стягнення на житловий будинок розташований за адресою вулиця Передовій, 820 в м.Дніпропетровську, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідача і інших осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Передова, 820 із зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Пунктом 35.3 Договору іпотеки передбачено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: домоволодіння, що складається з літ.А-1 житловий будинок загальною площею 98,9 кв.м., житлова площа - 58,4 кв.м., літ. Б гараж, літ.В літня кухня, літ. Г душ, літ. Е навіс, літ. Ж навіс, літ. З погріб з шійкой, літ.К теплиця, №1-7,1 споруди, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Передова, 820, реєстраційний номер 19373708 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради 27 червня 2007 р., та право власності зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 19373708, витяг №15092493 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.07.2007 року.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст.590 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 589 ЦК України та ст.20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Враховуючи зазначене, а також те, що ОСОБА_2 має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яка складає 209,703,86 доларів США, вимоги ст.ст.526, 572, 575 ЦК України суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову банку в цій частині вимог.

Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У ч.ч.2 і 3 ст 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.З ст.109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.ст.39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

Враховуючи зазначене, а також те, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Що стосується посилань на те, що згідно рішенню Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2013 р. за ОСОБА_3 визнано право власності на ? ч. спірного домоволодіння, то, суд, враховуючи, що на момент укладення Договору іпотеки 12 грудня 2007 р. право власності на предмет іпотеки було зареєстровано лише на відповідача ОСОБА_2; доказів державної реєстрації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2013 р. суду не надано, а також те, що свідоцтво про власность на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради 27 червня 2007 р., на підставі якого спірне нерухоме майно належить лише ОСОБА_2, недійсним в установленому законом порядку не визнано, суд прийшов до правильного висновку, що підстав для скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог немає.

Також не може бути прийнято до уваги посилання в апеляційній скарзі на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як на підставу скасування рішення, оскільки положення, зазначені в цьому законі стосуються стадії виконання рішення і не впливають на вирішення справи по суті.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

ОСОБА_4