АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/896/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Красюк Г.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріАнкудінов О.І.

представника позивача Попельнюх Т.І.

відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2012 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.09.2008 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 23 336,36 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.09.2018 р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором «Приватбанк» і відповідачі уклали договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно - будинок загальною площею 76,80 кв.м. житловою площею 50,40 кв.м. в АДРЕСА_1, в якому вони проживають. Майно належить відповідачам на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки складає 138 775,78 грн.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інші витрати, але відповідачка в зв'язку з сімейним станом і відсутністю роботи, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, в зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 03 лютого 2012 року в сумі 47 253,70 доларів США, що в національній валюті складає 377 542,88 грн., яка складається:

- 21185,29 доларів США - заборгованість за кредитом,

- 9235,75 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2481,52 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 12100,96 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору:

2250,18 доларів США - штраф (процентна ставка);

- 250 грн. - штраф (фіксована частина).

Просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, будинок, розташований в АДРЕСА_1, який належить відповідачам ОСОБА_7 і ОСОБА_8 шляхом продажу предмету іпотеки. Виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані або проживають у вищевказаному будинку зі зняттям з реєстраційного обліку у МВС України.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2012 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права і просив суд скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2012 року та ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Справа в апеляційному суді переглядалась неодноразово. Останньою ухвалою суду касаційної інстанції рішення суду апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції та зазначено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», набув чинності з 07 червня 2014 року, тому він може бути застосований лише в тому випадку, коли скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції приймає своє рішення після набрання чинності цим Законом.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується не на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що у відповідачів іншого житла немає, одна з відповідачів - ОСОБА_8 має похилий вік, а інша - ОСОБА_7 не працевлаштована, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають біля неї у будинку по АДРЕСА_1, сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі, а тому задоволення позовних вимог позивача суперечитиме моральним принципам суспільства та держави.

Проте колегія суддів судової палати не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 12 вересня 2008 року ОСОБА_7 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_7 отримала кредит в розмірі 23 336,36 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 вересня 2018 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_7, ОСОБА_8 12 вересня 2008 року уклали договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідачі по справі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 76,80 кв.м., житлова площа 50,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про спадщину № 653 від 09 квітня 1991 року. Також, дана обставина підтверджується довідкою № 67 від 11 вересня 2008 року, виданою Шполянською міською радою Шполянського району Черкаської області, яка була надана представником позивача в суді апеляційної інстанції. Згідно даної довідки також вбачається, що станом на 11 вересня 2008 року крім громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніхто не зареєстрований та не проживає. Відповідно до п. 35.5 іпотечного договору, обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки дорівнює 138 775,78 грн.

Згідно п. 35.4 договору іпотеки у відповідності до ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, загальною площею 0,1158 га., на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Установлено, що станом на 3 лютого 2012 року заборгованість ОСОБА_7 за кредитом склала 47 253,70 доларів США, що в національній валюті складає 377 542,88 грн.

Листом від 2 лютого 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» попереджало ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про наявність боргів по сплаті коштів за кредитним договором, їм надавався тридцяти денний строк для погашення боргів та вони були попереджені про те, що у разі невиконання вимоги банку протягом вказаного строку, банком буде розпочато звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

У п. 24 договору іпотеки сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених пп. 18.8.1,18.8.2, 18.9, цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі.

Пунктом 29 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, в т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Так як боржник за кредитним договором ОСОБА_7 не виконала умови договору, допустила виникнення значної заборгованості за кредитним договором, то в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про звернути стягнення на предмет іпотеки, будинок, розташований в АДРЕСА_1, який належить відповідачам ОСОБА_7 і ОСОБА_8 шляхом продажу предмету іпотеки та виселення відповідачів, які зареєстровані у вищевказаному будинку, підлягають до задоволення.

Але суд першої інстанції пославшись на норми моралі, зробив невідповідність висновків обставинам справи, неправильно застосувавши норми матеріального та процесуального права та необґрунтовано відмовив ПАТ КБ «Приват Банк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У відповідачів по справі будинок що є предметом іпотеки є єдиним житлом та місцем постійного проживання, та не перевищує визначених в законі розмірів. Крім того, відповідачка не є суб'єктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення необхідно відмовити по інших підставам, на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Доводи апелянта про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як тимчасовий захід, повинна застосовуватись лише на стадії виконання судового рішення, а не на стадії винесення судового рішення, є безпідставними.

Дані доводи апелянта є хибними, так як аналіз п. 1 частини 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вказує на те, що не може бути примусово «стягнуте» нерухоме житлове майно. Стягнення проводиться за судовим рішенням, тоді коли за виконавчими документами проводиться його виконання.

Проаналізувавши норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», можна зробити висновок, що вони містять як норми матеріального права, так є і процесуальними нормами, які необхідно застосовувати судам на будь-якій стадії розгляду справи, враховуючи, що саме поняття «мораторій» є відстроченням виконання зобов'язань, що встановлюються на певний термін. Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Про те, що Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосовується на будь-якій стадії розгляду справи підтверджує і висновок Верховного Суду України, зроблений в постанові по цивільній справі від 25 березня 2015 року № 6-44цс15.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316, ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2012 року задоволити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2012 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовити на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів починаючи з часу його проголошення.

Головуючий :

Судді :