Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Довбенко Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про визнання батьківства,

в с т а н о в и в :

В вересні 2014 року в суд надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства щодо дитини ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, народженої відповідачкою ОСОБА_3.

В позовній заяві зазначалось, що із 2006 року він зустрічався із відповідачкою, в 2013 році вона завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_4 народила доньку, щодо якої він впевнений, що є батьком дитини, проте відповідачка категорично заперечила записати його батьком дитини та та в порядку ст. 135 СК України записала дитину на своє прізвище. На його претензії на дитину постійно змінює свою думку щодо його батьківства та можливого спільного виховання їх доньки. Він як батько дитини, відповідно ст.ст. 51,180 СК України, має намір забезпечувати потреби дитини та приймати однакову із відповідачем участь в її вихованні. У відповідності до положень ст.ст. 7,128,126 СК України, за наявності підстав передбачених ч.1 ст.135 СК України, ставить питання про визнання його батьком дитини за рішенням суду.

Письмових заперечень відповідачки по суті позовної заяви надано не було.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги. В своїх поясненнях додатково уточнили, що сторони разом не проживали, проте інтимні стосунки при зустрічах між ними тривали із 2010 року до червня 2013 року. Останнім часом відносини розладились через релігійні переконання відповідачки, яка разом із батьками стала відвідувати зібрання релігійної секти. В вересні 2013 року в телефонному режимі відповідачка запросила його під приводом терміново поговорити, де повідомила, що вагітна і в них буде дитина. При цьому вона та родичі запропонували іти до пастиря та реєструвати шлюб. На його відмову на релігійному ґрунті стверджувала щодо батьківства, мала запитання та образи щодо будь-яких сумнівів і недовіри. Через два дні після цього він провідав відповідачку із матір»ю, проте вони не домовились про реєстрацію шлюбу з тих же причин. Під час вагітності вони зустрічались, він допомагав при потребі. Про народження дитини стало відомо наступного дня від брата відповідачки, який повідомив, що він вже батько і в них народилась дитина. Він надавав певну допомогу, під час перебування на заробітках в Росії таку допомогу із дозволу відповідачки надавала його мати. На святкуванні річниці дитини він був із матір»ю, при цьому відповідачка і її сім»я вважають його батьком дитини. Проте відповідач заперечує офіційно через органи РАЦС усиновлення ним дитини, повністю уникає суду через її релігійні переконання. Просить розглянути справу без участі належним чином повідомленого про судовий розгляд справи відповідача з ухваленням заочного рішення, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, будучи повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання по розгляду позову по суті повторно не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, будь-якої заяви суду не надала. За наведених обставин за згодою сторони позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача на підставі наявних доказів з ухваленням заочного рішення в порядку ст.ст. 224 - 228 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, згідно наданої суду заяви від 02.12.2014 року №8030-08-02-14 Відділ ДРАЦС РС просить розглянути справу без їх присутності, заперечень проти позову не мають.

Оцінюючи пояснення позивача, долучені надані в справі докази, в тому числі покази свідків ОСОБА_5, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно положень ст. 128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. 126 і 127 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду . Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред»явлений і особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері, а ім.»я по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Із дослідженого судом, наданого та у встановленому порядку посвідченого третьою особою, Актового запису про народження дитини №538 від 26 лютого 2014 року встановлено, що дитина ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Рівне, запис вчинено на підставі медичного свідоцтва про народження №150 від ІНФОРМАЦІЯ_4, виданого пологовим будинком Рівненської міської ради, мати дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, батько дитини ОСОБА_1, громадянин України, підставою запису відомостей про батька значиться заява матері дитини від 26.02.2014 року, видане свідоцтва НОМЕР_2, внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 26.02.2014 року за № 3.

На підставі наведеного підтверджується, що запис про батька дитини в актовому записі про народження ОСОБА_4 вчинений в порядку ч.1 ст. 135 СК України, а ім»я і по батькові батька дитини внесені за заявою матері, відповідачки в справі, є ідентичними тим же відомостям анкети позивача.

Допитана судом у встановленому порядку в якості свідка ОСОБА_5 підтвердила дружні, не виключаючи близьких, відносини між сторонами в справі протягом трьох років до червня 2013 року. Від сина, позивача в справі, їй було відомо, що приблизно в лютому 2014 року відповідачка пішла у віруючі, що стало причиною їх непорозуміння в червні 2014 року. Із повідомленням сина про вагітність відповідачки, вона із позивачем ОСОБА_1 14.10.2013 року, на свято Покрови, з»явились по місцю проживання відповідача, де остання та сім»я відповідача вважали ОСОБА_1 батьком майбутньої дитини. Батьки відповідача поставили умовою, щоб ОСОБА_1 ішов у віруючі, після чого буде зареєстрований шлюб. Проте на релігійному ґрунті порозуміння не досягнуто. Після чого вона із сином намагалися приймати участь у проблемах відповідача під час вагітності та пологів, також у вихованні і утриманні дитини, але це вдавалось тільки за згодою відповідача, яка приховувала народження дитини, частково місце її перебування із дитиною, чинить перешкоди зустрічам із дитиною, не погодилась на реєстрацію позивача батьком дитини, відмовляється від вирішення цього питання в судовому порядку. Показала, що остання така зустріч із відповідачкою і її батьками мала місце на святкуванні річниці з дня народження дитини, де позивача всі вважали батьком дитини, проте порозуміння щодо офіційного визнання батьківства не досягнуто.

Оцінкою досліджених вищенаведених доказів в сукупності, які суд вважає належними допустимими доказами в справі, суд прийшов до висновку про наявність передбачених ст. 128 СК України достатніх підстав, для задоволення позовних вимог про визнання батьківства ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Рівне, щодо дитини ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, народженої відповідачкою ОСОБА_3.

За таких обставин, позовні вимоги вважаються обґрунтованими, доведеними доказами, такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 292, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Рівне, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3, виданий 29 серпня 2012 року Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області, визнати батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки міста Рівне, матір дитини ОСОБА_3.

Внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 за №538 від 26 лютого 2014 року, внесеного Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 26.02.2014 року за № 3, де в графі «відомості про батька дитини» зробити запис про батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук