АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/1989/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - СирбулО.Ф.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яка подана представником ОСОБА_2, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

встановила:

У травні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 08-038/211 від 26.04.2007 року в розмірі 1 979 403 грн. 68 коп. та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що відповідно до п.п. 1.1 договору кредиту кінцевий термін погашення заборгованості є 25.04.2032 року. Таким чином у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений, а тому перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання зобов'язання.

Крім того, позивач намагався захистити свої права, запобігти понесенню збитків та здійснити погашення по кредитній заборгованості відповідача шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, через вчинення виконавчого напису нотаріусом 09.12.2008 року, а згодом майно, що виступало забезпеченням за кредитним договором, було реалізовано на прилюдних торгах.

Вказував, що позовна давність, в частині виконання окремих зобов'язань за кредитним договором (чергових місячних платежів), на період здійснення виконавчого провадження по зверненню стягнення на іпотечне майно не може бути застосована, оскільки до моменту реалізації майна, позивач не знав та не міг дізнатись, що за рахунок реалізації майна не буде погашено заборгованість у повному обсязі. Протокол проведення прилюдних торгів, відповідно до якого майно було реалізовано за ціною 424 100 грн., видано 27.10.2010 року. Позовну заяву до Канівського міськрайонного суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 було направлено 15.08.2013 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності, що в свою чергу перервало строк встановлений ч. 2 ст. 264 ЦК України. У зв'язку з неможливістю приймати участь у судовому засіданні Канівського міськрайонного суду Черкаської області позовну заяву було подано до Дарницького районного суду м. Києва. Тому апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строків позовної давності по зверненню до суду з позовом про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити; представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі укладеного договору № 08-038/211 від 26.04.2007 року ОСОБА_4 на умовах забезпеченості кредиту, строковості, платності та повернення отримав кредит у розмірі 148 750 доларів США, з погашенням кредиту відповідно до графіку та з кінцевим терміном повернення 25.04.2032 року.

26 квітня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 02-038/406, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 08-038/211 від 26 квітня 2007 року.

26 квітня 2007 року також було укладено договір поруки № 02-038/407 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_4 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит не повернув. Тому станом на 24.02.2014 року заборгованість за договором кредиту складає 1 979 403 грн. 68 коп., що складається із суми заборгованості по кредиту - 1 187 243 грн. 43 коп., заборгованості за відсотками - 560 910 грн. 02 коп., суми пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 231 250 грн. 17 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, враховуючи, що за заявою позивача був вчинений виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки та у зв'язку із виконанням зазначеного виконавчого напису сума коштів від продажу іпотечного майна була зарахована на погашення кредиту та відсотків 11.11.2010 року. Оскільки позивачем пред'явлено даний позов 15.05.2014 року, а строк позовної давності за основним зобов'язанням закінчився 12.11.2013 року, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

В апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що оскільки кредитним договором №08-038/211 передбачено кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту 25.04.2032 року і графік погашення кредиту, яким встановлено внесення щомісячних платежів на весь період користування кредитом до квітня 2032 року, то строк позовної давності не може вважатись пропущеним щодо чергових місячних платежів.

Проте такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 7409, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у м. Києві, що належить на праві власності ОСОБА_4, та яка була передана в іпотеку стягувачу АКБ «Укрсоцбанк» за іпотечним договором № 02-038/405 від 26.04.2007 року.

За рахунок виручених коштів від реалізації у встановленому порядку заставленого майна пропонувалось задовольнити вимоги АКБ «Укрсоцбанк» в розмірі 1275 253 грн., що згідно з курсом НБУ станом на 17.12.2008 року становить 164 797 доларів США 60 центів, в тому числі: - 1 096 192 грн. 10 коп. - сума заборгованості за кредитом;

- 43 154 грн. 02 коп. - сума заборгованості за відсотками;

- 29 050 грн. 20 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

- 3 260 грн. 46 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

- 103 596 грн. 49 коп. - штрафи, які передбачені кредитним договором ( а.с. 42).

Відповідно до розпорядження державного виконавця, затвердженого в.о. начальника відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві 08.11.2010 року, кошти, що надійшли від реалізації предмета іпотеки, у розмірі 410 377 грн. перераховані на користь АТ «Укрсоцбанк» ( а.с. 44).

Постановою державного виконавця від 17.11.2010 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 7409 від 29.12.2008 року закінчено у зв'язку з виконанням у повному обсязі ( а.с. 43).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з часу надходження коштів від реалізації заставного майна - 12.11.2010 року розпочав перебіг строк позовної давності для стягнення решти суми заборгованості за кредитним договором.

Доводи апелянта про те, що кінцевий строк погашення заборгованості ще не настав, оскільки визначений договором 25.04.2032 року, а тому позивач має право на стягнення з відповідача решту суми щомісячних чергових платежів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки строк виконання зобов'язання з погашення заборгованості по кредиту був змінений позивачем.

Так, як вбачається з копій матеріалів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, які були надані із заявою від 19.12.2008 року представником АКБ «Укрсоцбанк» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, 07 листопада 2008 року ОСОБА_4 отримав листа Київської міської філії АКБ СР «Укрсоцбанк» від 07.11.2008 року за № 02/1-13/2451 про зміну строку виконання зобов'язання з вимогою достроково погасити заборгованість за договором кредиту ( а.с. 142-143).

У зазначеному в листі-вимозі вказано, що відповідно до п. 4.5 договору кредиту, у разі невиконання позичальником обов'язків, передбачених п.3.3.8, 3.3.9 договору кредиту протягом більш ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф, пеню).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов договору кредиту, строк користування вважається таким, що сплив, та відповідно він зобов'язаний повернути банку повну суму заборгованості за договором кредиту, яка станом на 07.11.2008 року становить 144 416 ,04 доларів США, а також нараховані штраф і пеня.

Враховуючи викладене, позичальнику було пред'явлено вимогу про повне дострокове повернення суми заборгованості в розмірі 144 416,04 доларів США, а також нараховані штраф і пеню ( а.с. 142-143).

У заяві до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису представником банку також наголошувалось на тому, що позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит та у доданому розрахунку заборгованості станом на 17.12.2008 року зазначено, що загальна заборгованість позичальника за договором кредиту складає 164 797,6 доларів США ( а.с. 106-107).

Зазначена сума заборгованості, відповідно до доданого розрахунку, складається із : суми кредиту - 141 658 доларів США, заборгованості за відсотками - 5 576,68 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 4175,42 доларів США, штрафів за порушення п.п. 3.3.8, 3.3.9., 3.3.10 договору на загальну суму 13 387,5 доларів США. Загальна сума заборгованості по курсу НБУ на день розрахунку визначена в розмірі 1 275 253 грн. 27 коп. ( а.с. 108).

Таким чином, відповідно до умов кредитного договору № 08-038/211 від 26.04.2007 року та вищевказаних вимоги і заяви банку, позивачем 07.11.2008 року було пред'явлено вимогу про дострокове повернення кредиту, відсотків та нарахованих штрафних санкцій, тим самим змінено строк виконання основного зобов'язання на 08 листопада 2008 року.

Про зміну банком строку виконання основного зобов'язання свідчить також і доданий до даної позовної заяви розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 10 листопада 2008 року весь непогашений залишок кредиту - 141 658 доларів США було віднесено на прострочену заборгованість по кредиту. Крім того, подальше нарахування відсотків банком проводилась не на передбачений графіком щомісячний черговий платіж, а на всю суму непогашеного кредиту - 141 658 доларів США ( а.с. 7).

Зокрема, за період з 10.11.2008 року по 10.11.2010 року, тобто за 731 день банком були нараховані відсотки в сумі 40 279,22 доларів США. При цьому, не зважаючи на те, що сума нарахованих відсотків, яка підлягала погашенню за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, відповідно до виконавчого напису, становила 5576,68 доларів США, банком було спрямовано 11.11.2010 року на погашення за рахунок суми, що надійшла від продажу заставного майна, відсотків на суму 42 838,86 доларів США ( а.с. 8).

У зв'язку з реалізацією банком свого права на дострокове повернення кредиту та виконанням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, від реалізації якого на рахунок погашення боргу було спрямовано 410 377 грн., що були зараховані банком 11 листопада 2010 року, перебіг строку позовної давності для стягнення решти суми заборгованості за кредитним договором розпочався 12 листопада 2010 року.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи, що з даним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся лише 15.05.2014 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про пропуск позивачем загального трирічного строку позовної давності.

Посилання представника апелянта на те, що перебіг строку позовної давності було перервано шляхом звернення 15 серпня 2013 року з позовом до Канівського міськрайонного суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2014 року, що на даний період часу набула законної сили (зазначену обставину визнав представник апелянта), позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - було залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання, від якого не надходила заява про розгляд справи у його відсутності.

Частиною 1 ст. 265 ЦК України передбачено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Інших доводів щодо неправильності ухваленого рішення, порушення чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують наведеного і зроблених в рішенні суду першої інстанції висновків, у зв'язку з чим підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 312-317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: