У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання договору нікчемним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, дійшли обґрунтованого висновку, що укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства, а зазначені у ньому умови погоджені сторонами та виконувалися; при цьому судами правильно зазначено, що укладання уповноваженою особою ТОВ «Автокредит Плюс» від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору від 06 червня 2007 року не є підставою для визнання його нікчемним, оскільки така особа діяла на підставі договору про співпрацю № 1 від 17 липня 2006 року та мала необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору нікчемним, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур