Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача у зв'язку з порушенням банком розпорядження клієнта про перерахування коштів з його рахунку та сплату пені, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 28 жовтня 2013 року мав на меті здійснити SWIFT платіж міжнародного характеру на суму 1 400 доларів США, для чого звернувся за допомогою працівників банку до відділення Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Лізи Чайкіної, 57 у м. Запоріжжя.

Через карту № НОМЕР_1, видану позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк», операціоніст банку здійснила запит на переказ SWIFT платежу через систему електронних переказів «Приват24». Запит на здійснення переказу виявився невдалим, після чого не був відображений в електронних системах платежів банку, зокрема, «Приват24». Операціоністу довелося зробити ще один запит на переказ грошових коштів на суму 1 400 доларів США, який був здійснений успішно.

Після того як у нього виникла необхідність скасувати платіж, він через електронну систему «Приват24» зробив запит на скасування переказу грошових коштів на суму 1 400 доларів США. Запит був прийнятий і через деякий час платіж в архіві платежів набув статусу «забракований».

Після цього, позивач неодноразово звертався до он-лайн допомоги ПАТ КБ «ПриватБанк», а також до відділення банку, у якому здійснено платіж, із запитаннями щодо наявності інших не скасованих платежів, однак протягом тривалого часу одержував відповідь, що здійснив один платіж, який і був ним власноруч забракований.

У ході спілкування із консультантами ПАТ КБ «ПриватБанк» виявилося, що з карти № НОМЕР_2 здійснено два запити на переказ грошових коштів на суми по 1 400 доларів США, з яких один платіж був проведений, а інший - забракований. Еквівалентом такої суми у валюті станом на 28 жовтня 2013 року була сума 11 621 грн 61 коп., що була списана з його персональної картки.

При цьому перший платіж взагалі не був відображений в архіві SWIFT платежів системи «Приват24» у жодному статусі: ані як проведений, ані як забракований. Крім того, йому не надходили СМС-повідомлення на мобільний телефон щодо списання грошових коштів із карткового рахунку за здійсненим переказом.

Вказує на те, що після розшуку банком платежу виявилося, що він був проведений, а грошові кошти отримані одержувачем у Греції.

Вважає, що списання цих коштів відбулося з вини банку, а перераховані грошові кошти безпідставно списаними, помилково перерахованими та перерахованими внаслідок порушення розпорядження клієнта, але банк відмовляється повертати йому грошові кошти.

Посилаючись на зазначені обставини, просив з урахуванням уточнення до позову стягнути вказані кошти у розмірі 11 621 грн 61 коп., пеню у розмірі 5 321 грн 96 коп. та 1 000 грн витрат на надання правової допомоги.

Рішенням Заводського районного суду Запоріжжя від 03 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 травня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Запорізького Регіонального Управління на користь ОСОБА_4 11 621 грн 61 коп. майнової шкоди, 1 500 грн моральної шкоди, 789 грн 40 коп. витрат на надання правової допомоги, усього - 13 911 грн. 01 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 вересня 2014 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 травня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Запорізького Регіонального Управління на користь ОСОБА_4 11 621 грн 61 коп. майнової шкоди, пеню - 5 321 грн 96 коп., 1 000 грн на відшкодування витрат на надання правової допомоги. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року рішення місцевого суду скасовано. ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову апеляційний суду виходив з того, що під час ініціювання позивачем SWIFT-платежу до Греції йому на мобільний телефон двічі надходили SMS-повідомлення з ОТР-паролем і він двічі використовував паролі для здійснення платежу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 28 жовтня 2013 року ОСОБА_4 здійснив SWIFT-платіж у розмірі 1 400 доларів США громадянину Греції ОСОБА_5 за допомогою кредитної картки № НОМЕР_1 через систему дистанційного обслуговування Інтернет-банку «Приват24». Платіжним дорученням ОСОБА_4 було повідомлення розміру платежу та банківських реквізитів рахунку отримувача.

Згідно з наданою позивачем випискою за його кредитною карткою 28 жовтня 2013 року о 17.12 відбулось списання коштів з його картрахунку за вказаним SWIFT-платежем у розмірі 11 621 грн 61 коп.

Після списання коштів з картрахунку ініціатора SWIFT-платежу відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», як банк - платник, повинен перерахувати банку-кореспонденту, а останній банку-бенефіціарію вказаний платіж.

За SWIFT-платежем від 28 жовтня 2013 року № SW24DASO000PUM, ініціатором якого був позивач, банком-кореспондентом виступав DEUTSCHE BANK TRUST COMPANY AMERICA, а банком-бенефіціарієм - Альфа Банк (Греція), де був відкритий банківський рахунок ОСОБА_5, тобто отримувача вказаного платежу

Як вбачається із відповіді банку-кореспондента DEUTSCHE BANK TRUST COMPANY AMERICA, SWIFT-платіж № SW24DASO000PUM, ініційований позивачем був завершеним 28 жовтня 2013 р. о 18:44:07 з моменту зарахування переказу коштів на рахунок належного бенефіціарія, тобто отримувача ОСОБА_5 (Альфа Банк/Греція).

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що з часу списання коштів з кредитної картки позивача о 17:12 год. до перерахування коштів на рахунок належного отримувача (Греція) о 18:44:07 минуло півтори години.

Так, о 22 годині цього ж дня, що також не заперечували сторони у справі, тобто через 5 годин після здійснення SWIFT-платежу ОСОБА_4 повідомив співробітників банку через засоби інтернет-зв'язку про скасування цього переказу.

З матеріалів справи вбачається, що ініційований позивачем SWIFT-платіж був завершений 28 листопада 2013 року о 18:44:07 шляхом зарахування суми переказу на рахунок отримувача ОСОБА_5 (Альфа Банк/Греція) і розпорядження про скасування цього платежу, яке здійснив ОСОБА_4 у 22 годині цього дня, тобто вже після завершення платежу відповідачем, як банком-платником, не могло бути виконано без згоди бенефіціарія ОСОБА_5.

Крім того, під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_4 пояснив, що отримувач грошового переказу громадянин Греції ОСОБА_5 виявився шахраєм і повернути отримані ним кошти у нього не можливо.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня