АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1956/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівЗахарової А. Ф. , Качана О. В.
при секретаріВосколович-Литвин Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до УДАІ УМВС України в Черкаській області про усунення перешкод у володінні та користуванні майном,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом, яким просила усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні автомобілем JAGUAR S-TYPE, кузов НОМЕР_2, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом поновлення його державної реєстрації у відповідному підрозділі УДАІ УМВС України в Черкаській області та заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати перешкоди в користуванні вказаним автомобілем. В обґрунтування вказала на те, що 06.03.2007 вона придбала в ОСОБА_7 автомобіль JAGUAR S-TYPE про який вказано вище. Спірний автомобіль відповідачем був зареєстрований на ім'я позивачки з видачею Свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля (техпаспорту) та отриманням державних номерних знаків «НОМЕР_1».

У подальшому з ініціативи МРЕВ № 1 м. Києва відповідачем була накладена заборона на проведення реєстраційних операцій спірного автомобіля, посилаючись на те, що при його реєстрації були порушені норми митного законодавства. Враховуючи ті обставини, що відповідач оспорював право власності, позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спірний автомобіль та відповідним рішенням суду за нею визнано право власності, але відповідач не бажає поновлювати державну реєстрацію автомобіля, що й стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2013 позов задоволено частково та усунуто перешкоди ОСОБА_6 в користуванні та розпорядженні автомобілем JAGUAR S-TYPE, кузов НОМЕР_2, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом поновлення його державної реєстрації у відповідному підрозділі УДАІ УМВС України в Черкаській області, а в задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, УДАІ УМВС України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду та на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вказує на те, що суд не врахував, що державна реєстрація спірного автомобіля органами ДАІ була анульована на підставі норм законодавства, так як при його митному оформленні було використано фіктивні документи, що свідчить про несплату митних платежів. Відповідні дії ДАІ не посягають на право власності позивачки щодо автомобіля, оскільки спрямовані на виконання вимог ЗУ «Про дорожній рух».

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги про усунення позивачці перешкод в користуванні автомобілем шляхом поновлення його державної реєстрації у відповідному підрозділі ДАІ, суд першої інстанції виходив із того, що право власності позивачки на автомобіль має бути захищеним указаним способом, оскільки без державної реєстрації позивачка не може експлуатувати цей автомобіль на автошляхах України. Одночасно суд першої інстанції не навів мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про заборону будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати перешкоди в користуванні позивачкою спірним автомобілем.

Однак погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з такого.

При розгляді справи встановлено, що 06.03.2007 позивачка придбала в ОСОБА_7 автомобіль JAGUAR S-TYPE, кузов НОМЕР_2. У подальшому цей автомобіль відповідачем був зареєстрований на ім'я позивачки з видачею Свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля (техпаспорту) та отриманням державних номерних знаків «НОМЕР_1».

Після державної реєстрації позивачка близько 6-ти місяців безперешкодно користувалась своїм автомобілем та в жовтні 2007 року з ініціативи МРЕВ №1 м. Києва працівники 1-го міжрайонного відділення ДАІ УМВС України в Черкаській області, де проводилась реєстрація автомобіля, наклали заборону на проведення реєстраційних операцій щодо спірного автомобіля під приводом того, що при проведенні первинної реєстрації даного автомобіля в Україні особою, що продала автомобіль громадянину ОСОБА_7, після ввезення автомобіля на митну територію України були допущені порушення митного законодавства. Указані обставини стали підставою для звернення позивачки до суду із позовом про визнання за нею права власності на спірний автомобіль. Рішенням Соснівського районного в м. Черкасах суду від 18.06.2008, яке набрало законної сили, за позивачкою визнано право власності на спірний автомобіль.

Позивачка звернулася до відповідача з листом про необхідність зняття будь-яких заборон щодо користування та розпорядження її автомобілем та на своє звернення отримала відповідь від 28.11.2008 про те, що відповідачем проведено анулювання державної реєстрації спірного автомобіля, оскільки первинний власник автомобіля при проведенні реєстрації подав сфальсифіковані документи, а при ввезенні даного автомобіля в Україну не було належним чином сплачено митні платежі.

Надаючи правову оцінку відносинам сторін у справі слід виходити з такого.

У даній цивільній справі позивачка доводить про те, що зазначеними діями відповідач порушує її право власності на автомобіль, яке відповідно до положень ст. 391 ЦК України може бути захищеним від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння. При цьому слід враховувати, що згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; ч.1 ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як зазначив Пленум ВССУ у п.33 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Далі відповідно до ч.4 ст.34 ЗУ «Про дорожній рух» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них ТЗ здійснюються підрозділами ДАІ МВС. Для автоматизованого обліку зареєстрованих ТЗ та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є ДАІ МВС.

Відповідно до п.1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, (далі по тексту - Порядок), на території України встановлено єдину процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - ТЗ), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Згідно з п.8 Порядку державна реєстрація ТЗ проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) ТЗ, відповідність конструкції ТЗ установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація ТЗ проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду ТЗ, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

На підставі п.28 Порядку ввезені в Україну ТЗ підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і вантажних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в підрозділах ДАІ.

Відповідно до п.40 Порядку зняття з обліку ТЗ проводиться після їх огляду в підрозділах ДАІ на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

У разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в підрозділах ДАІ, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, працівники підрозділів ДАІ оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи та за наявності ТЗ до органів внутрішніх справ для подальшого проведення перевірки. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до митних органів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні ТЗ.

Таким чином усі ТЗ, що ввозяться на територію України, підлягають митному оформленню в порядку, встановленому чинним законодавством. Здійснюючи державну реєстрацію ТЗ, увезених із-за кордону, органи ДАІ МВС наділені повноваженнями щодо перевірки сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів. При цьому наявність документів про внесення зазначених платежів є обов'язковою умовою реєстрації таких ТЗ в органах ДАІ.

У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи ДАІ відмовляють у реєстрації ТЗ, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абз.3 п.40 Порядку скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля - особа, що придбала за кордоном та ввезла в Україну цей ТЗ, чи інша особа, яка набула право власності на нього в подальшому.

Якщо ТЗ знімається з обліку і при цьому виявляється, що він був зареєстрований в підрозділі ДАІ за фіктивними чи підробленими документами, зокрема про сплату мита, працівники підрозділу ДАІ відповідно до абз.3 п.40 Порядку оформляють у встановленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи та за наявності ТЗ до органів внутрішніх справ для подальшого проведення перевірки, а ксерокопії підроблених митних документів з необхідним поясненням надсилаються до митних органів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні ТЗ.

Таким чином, дії органів ДАІ щодо відмови в реєстрації ТЗ, увезених із-за кордону для постійного користування, чи скасування такої реєстрації у разі встановлення факту несплати митних платежів чи підробки документів про їх сплату, незалежно від того, на кому лежить обов'язок сплатити зазначені платежі, є правомірними.

Зазначені правові висновки наявні в постановах ВСУ від 22.10.2013 №21-104а13 та від 17.12.2013 № 21-422а13.

Згідно ст.1 ЗУ «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

На підставі системного аналізу встановлених у справі фактичних обставин справи та норм законодавства, про які йшлося вище, колегія суддів вважає, що дії ДАІ щодо скасування державної реєстрації транспортного засобу позивачки з підстав неналежної сплати митних платежів при його ввезенні на територію України, здійснені у відповідності до положень спеціального нормативно-правового акту - Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, не порушують її право власності на цей транспортний засіб, оскільки стосуються правовідносин у сфері дорожнього руху та його безпеки, а не правовідносин, врегульованих ЦК України, про захист яких просить позивачка у даній цивільній справі.

Таким чином її позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні автомобілем шляхом поновлення його державної реєстрації у відповідному підрозділі ДАІ не мають під собою правових підстав, а висновки суду першої інстанції про протилежне - є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та нормам матеріального права, які регламентують захист права власності (глава 29 розділу 1 книги 3 ЦК України), та ЗУ «Про дорожній рух».

Крім того, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зазначені положення законодавства кореспондуються також із роз'ясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів констатує, що особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, або тоді коли є об'єктивна загроза в такому від конкретного суб'єкта, а не превентивно до необмеженого кола осіб про що просить позивачка в частині позовних вимоги про судову заборону будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати перешкоди в користуванні її автомобілем. Такі позовні вимоги є безпідставними, отже в їх задоволенні також слід відмовити. При цьому суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, допустив істотне порушення норм процесуального права, а саме - ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду та ст. 215 ЦПК України щодо змісту рішення суду.

Так згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України рішення суду складається із, зокрема, мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом ВСУ у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

У даному випадку суд не навів жодного мотиву чому слід відмовити у задоволенні позову в частині судової заборони будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати перешкоди в користуванні автомобілем позивачки.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2013 слід скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до УДАІ УМВС України в Черкаській області про усунення перешкод у володінні та користуванні майном, - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до УДАІ УМВС України в Черкаській області про усунення перешкод у володінні та користуванні майном - відмовити повністю.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :