Справа № 466/3318/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В. І.

при секретарі Семків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

у с т а н о в и в:

06 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 928 236,00 грн. основного боргу, 659 975,80 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 81 557,61 грн. трьох процентів річних та 3 354,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Як на підставу позовних вимог зазначала, що в середні 2011 року вона передала відповідачу ОСОБА_2 в якості позики 41 200 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України на час складання позовної заяви становить 928 236 грн. При фактичному одержанні грошей ОСОБА_2 написав відповідну розписку, в якій він зобов'язався повернути позичені кошти до 20 травня 2012 року.

Незважаючи на її, позивача, неодноразові прохання повернути грошові кошти, відповідач ОСОБА_2, ні у зазначений в розписці термін, ні пізніше боргу не повернув, став уникати зустрічей з нею, а тому вона змушена звернутись в суд.

З огляду на такі факти та на підставі положень ст. ст. 192, 202, 207, 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України просить постановити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В судове засідання, яке було призначено на 20 серпня 2015 року о 16.00 год., позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з'явились та від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився втретє без поважних причин, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та шляхом опублікування оголошення в газеті «Львівська пошта» №85 (1696) від 4 серпня 2015 року.

З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі. Якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що влітку 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримав 41 200 доларів США, які зобов'язався повернути до 20 травня 2012 року. Про отримання позики відповідач ОСОБА_2 власноручно написав відповідну розписку. Однак у зазначений в розписці термін ОСОБА_2 боргу не повернув та став уникати зустрічей із позивачем ОСОБА_1

З наведеного представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 розрахунку убачається, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача: 928 236,00 грн. - основного боргу; 659 975,80 грн. - інфляційного збільшення суми боргу; три проценти річних в сумі 81 557,61 грн.

Вищевказані обставини підтверджуються викладеними в позовній заяві обставинами, долученими до справи копією письмової розписки відповідача ОСОБА_2 про отримання валютних коштів, копією його паспорта громадянина України та ці обставини в судовому засіданні ніким не оспорювались.

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 610, 612, 625, 629, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 928 236,00 грн. (девятсот двадцять вісім тисяч двісті тридцять шість гривень) основного боргу за договором позики, 659 975,80 грн. (шістсот п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять гривень вісімдесят копійок) інфляційного збільшення суми боргу, 81 557,61 грн. (вісімдесят одну тисячу п'ятсот п'ятдесят сім гривень шістдесят одну копійку) 3% річних, а також 3 354,00 грн. (три тисячі триста п'ятдесят чотири гривні) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя В. І. Кавацюк