Справа № 361/6041/14 Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження № 22-ц/780/674/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко
Категорія 1 12.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Броварської міської ради Київської області, третя особа ОСОБА_7 про визнання незаконним рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

встановила:

У липні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому посилалися на те, що рішенням Броварської міської ради Київської області від 13 вересня 2012 року №725-23-06 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які проживають за адресою АДРЕСА_2, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_2. 30 травня 2013 року відповідачам видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САК №046872 на земельну ділянку площею 0,0475 га, кадастровий номер :01:003:0015, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

При прийнятті даного рішення орган місцевого самоврядування не звернув увагу на те, що даний будинок № 16 є багатоквартирним двоповерховим будинком, і що квартира № 1, яка належить позивачам на праві власності, знаходиться над квартирою № 2, в якій проживають відповідачі.

Позивачі вважають, оскільки сторони є співвласниками будинку АДРЕСА_2, то спірна земельна ділянка передана відповідачам у власність всупереч вимогам ст. 89 ЗК України, за правилам якої у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку, та ст. 42 ЗК України, відповідно до якої у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати недійсним рішення Броварської міської ради Київської області від 13 вересня 2012 року № 725-23-06 в частині надання відповідачам дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, на спірну земельну ділянку та визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 046872 від 30 травня 2013 року, видане відповідачам на земельну ділянку площею 0,0475 га, кадастровий номер :01:003:0015, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року позов задоволено, визнано незаконним зазначене рішення Броварської міської ради Київської області від 13 вересня 2012 року № 725-23-06 в частині надання дозволу відповідачам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, на спірну земельну ділянку, визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК №046872 від 30 травня 2013 року, видане відповідачам на спірну земельну ділянку, кадастровий номер: :01:003:0015, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Стягнуто з відповідачів на користь позивачів з кожного витрати по сплаті судового збору в розмірі по 60,90 грн.

У апеляційній скарзі відповідачі просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що судом не було з'ясовано жодних фактичних даних, які б підтверджували будівництво, прийняття в експлуатацію, реєстрацію та статус даного житлового будинку, як багатоквартирного. А той факт, що квартира відповідачів розташована на другому поверсі будинку, не означає, що відповідно до будівельно-технічної чи іншої документації будинок є багатоквартирним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що квартира, або частка будинку не може розглядатися як окремий будинок, а є тільки його частиною, оскільки будинок один, адреса будинку і квартир або часток будинку у цьому будинку одна. Отже, земельна ділянка має бути єдиною для обслуговування житлового будинку незалежно від кількості квартир, або часток будинку у ньому, та повинна належати співвласникам цього будинку (власникам квартир або часток) на праві спільної сумісної власності.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За змістом ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Статтею 89 Земельного кодексу України передбачено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до дублікату № 331 від 22.02.2012 року свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 2007 року позивачі разом із ОСОБА_7 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1, яка є квартирою посімейного спільного заселення, розташована на 1-ому поверсі будинку, загальною площею 86,4 кв. м.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1998 року відповідачам належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2 і є квартирою спільного заселення, розташована на 2-ому поверсі будинку, загальною площею 52,6 кв. м.

Рішенням Броварської міської ради Київської області №725-23-06 від 13 вересня 2012 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, проживаючим за адресою АДРЕСА_2, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.05.2013 року серія САК № 046872 відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить на праві спільно сумісної власності земельна ділянка площею 0,0475 га, кадастровий номер: :01:003:0015, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Як убачається з матеріалів справи, згідно виписки із протоколу № 7 від 21.07.1993 року спільного засідання адміністрації і профкому ПЗЕ № 60 ДГП «Кіровгеологія», за мешканцями службової квартири АДРЕСА_3 закріплено 0,5 площі земельної ділянки, що належить експедиції № 60. (а. с. 26)

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, яка загальна площа земельної ділянки, на якій розташований будинок № 16, ким, коли, кому і на підставі чого вона надавалась, сторони суду не надали.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира № 1, в якій проживають позивачі, не може розглядатися як окремий будинок, а є тільки частиною будинку № 16 по вул. Лесі Українки у м. Бровари, оскільки будинок один, адреса будинку і квартир або часток будинку у цьому будинку одна.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку про те, що спірна земельна ділянка має бути єдиною для обслуговування житлового будинку, незалежно від кількості квартир, або часток будинку у ньому, та повинна належати співвласникам цього будинку (власникам квартир або часток) на праві спільної сумісної власності.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 363 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді