Справа № 369/8501/14-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л.М.
Провадження № 22-ц/780/4911/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 1 17.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2015 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Волохова Л.А.,

судців: Данілова О.М., Журби С.О.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року і ухвали апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що вказаним рішенням суду їй було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину дачного будинку, а ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення суду від 22 жощця 2014 року залишено без змін.

ОСОБА_2 в заяві зазначала, що, визнаючи самочинно збудований дачний будинок спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, суди відмовили у задоволенні позовних вимог з підстав того, що право власності в установленому законодавством порядку не зареєстровано та не підтверджено 100% готовність об'єкта до експлуатації, тобто не надано доказів на підтвердження доводів позовної заяви про фактичне повне завершення будівництва.

Виконуючи вимоги законодавства, на які звернув увагу суд, про необхідність звернутися до відповідних органів щодо введення об'єкта в експлуатацію та доведення допустимим можливим способом 100% готовності до експлуатації спірного об'єкта, вона звернулась до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області.

Заявник ОСОБА_2 зазначала, що ні на момент звернення її до суду, а саме з січня 2014 року, ні на теперішній чає, поки не існує законодавчого порядку введення в експлуатацію самовільно збудованого у 2003 році дачного будинку на земельній ділянці, яка відведена для такого будівництва та належить одному з подружжя, а існував та існує єдиний порядок-це судовий порядок. Перевіркою, проведеною співробітником Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, підтверджено, що також раніше було встановлено працівниками БТІ, що дачний будинок по АДРЕСА_1, М.-Рубежівської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області збудований у 2003 році, готовий до введення в експлуатацію та використовується за

призначенням і не є об'єктом незавершеного будівництва. Тобто, отриманими після прийняття судового рішення доказами, підтверджується, що крім судового порядку введення в експлуатацію і отримання права власності на момент розгляду справи не було, як не з'явилось і дотепер. ДАБІ відмовила б їй у введенні в експлуатацію самочинно збудованого спільного сумісного дачного будинку, як і на момент розгляду справи, так і на теперішній час.

Таким чином, отримані письмові докази обґрунтовують її вимоги щодо необхідності визнання права власності у судовому порядку, оскільки іншого порядку не існує, мають істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але були невідомими їй, як стороні по справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення.

враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2014 року, якою це рішення залишено без змін, скасувати у зв'язку з нововиявленими обставинами і призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2015 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року і ухвали апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача. Перевіривши доводи апеляційної скарги в порядку, передбаченому СТ..303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку/ про необхідність відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання прав власності, у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину садового будинку, розташованого на території садового товариства «Озерне» за адресою: М.-Рубежівська сільська рада, АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0593 га, на якій розташований садовий будинок, збудований подружжям ОСОБА_3, та який є спільною власністю подружжя, визначити порядок поділу садового будинку, розташованого на території садового товариства «Озерне» за адресою: М.-Рубежівська сільська рада, АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання права власності у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2014 року рішення Києво- Святойійнського районного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року залишено без змін.

У своїй заяві ОСОБА_2 зазначала, що на її думку нововиявленими обставинами є відсутність можливості оформлення права власності на свою частку у спільному сумісному майні подружжя, як на момент прийняття судового рішення, так і до теперішнього часу, так і у майбутньому, підтверджуються фактичними даними (письмовими доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення, а саме існування іншого, крім судового, порядку оформлення права власності. Тому, відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року має бути скасовано, а тому має бути скасованою і ухвала суду першої інстанції від 15.07.2015 року про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даних у п. п. 1,3 постанови «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від ЗО березня 2012 року № 4, передбачений главою 4 розділу 5 ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього-юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справїГїа існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частин другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Слід зазначити, що як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час прийняття рішення суду, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відсутність будь-яким ново виявлених обставин у розумінні, визначеному ст..361 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини, на які посилається заявниця, не відносяться до нововиявлених і не можуть вважатися такими, оскільки вони не відносяться до юридичних фактів, а є лише правовим механізмом, встановленим законодавством для вирішення питання прийняття самочинно збудованого об'єкту нерухомого майна в експлуатацію.

Колегія суддів також погоджується з правильність висновків місцевого суду про те, що обставини, на які посилається заявник ОСОБА_2, не є істотними, оскільки не можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, та юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін , якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу - відхилити, оскільки ухвала постановлена судом з додержанням вимог норм марального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 361, 363, 365 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2015 року'заяишйти без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Судді