Провадження № 2-5859/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.07.2015 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування без урахування ПДВ в розмірі 16295,73 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 4365,47 грн., 250,46 грн. - 3% річних від простроченої суми, інфляційні втрати в розмірі 6633,53 грн. та судовий збір - 275,45 грн.

Вимоги мотивував тим, що 04.10.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 3435128, та належного позивачу на праві власності автомобіля НОМЕР_2.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення ПДР.

07.10.2014 року поштовим відправленням до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» позивачем було надіслано заяву-повідомлення про страхову подію та всі необхідні документи для виплати позивачу належного страхового відшкодування.

Листом від 18.02.2015 року позивача було повідомлено, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 16295,73 грн. При цьому, позивач зазначав, строк виплати страхового відшкодування сплинув, а грошові кошти перераховані так і не були.

Позивач в судове засідання надіслав письмову заяву, в якій просив в розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити.

Представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 16295,73 грн. та пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування визнав, а в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційної складової та 3% річних просив відмовити, посилаючись на те, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобі врегульовані положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які по суті є організаційно-правовою формою гарантованого державою забезпечення права потерпілих осіб внаслідок дії (взаємодії) джерел підвищеної небезпеки на відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок пригоди.

Відповідно до ст. 22 цього закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 36.1. ст. 36 цього закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Судом встановлено, що 04.10.2014 року о 08 год. 45 хв. сталася ДТП за участю автомобіля «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та належного позивачу на праві власності автомобіля НОМЕР_3.

В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При цьому цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_1, 01.08.2014 року була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі поліса №АІ/3435128.

07.10.2014 року позивач надіслав на адресу ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» заяву про страхове відшкодування, яка є підставою для здійснення страхового відшкодування та всі необхідні документи. Вказана заява була отримана відповідачем 10.10.2014 року.

ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» прийняла рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 16295,73 грн. про, що 18.02.2015 року Повідомленням про прийняте рішення по події, яка мала місце 04.10.2014 року, сповістила позивача.

Слід зазначити, що позивач погодився з рішенням страхової компанії про виплату на його користь страхового відшкодування у розмірі 16295,73 грн. та визнав вказану суму відшкодування, про що свідчить відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували оскарження такого рішення.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 16295,73 грн. є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з п. 36.2. ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п. 36.5 ст.36 цього Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки заява позивача про виплату страхового відшкодування була отримана відповідачем 10.10.2014 року, то граничний термін відшкодування таких витрат є 08.01.2015 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за вказаний позивачем період з 09.01.2015 року по 14.07.2015 року у розмірі 4365,47 грн., що не заперечувався представником відповідача.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку із затримкою виплати страхового відшкодування слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином положення статті 625 ЦК регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами, і не поширюються на правовідносини, що виникають у зв'язку iз завданням шкоди.

Слід зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, тому нараховування процентів за користування чужими грошовими коштами в даному випадку є фактично подвійною мірою відповідальності, аналогічна позиція міститься також і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 16.01.2013 року № 10-74/0/4-13, тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд, виходячи із часткового задоволення позовних вимог, керуючись пропорційним співвідношенням, вважає, що судовий збір на користь позивача підлягає стягненню з відповідача у розмірі 206,62 грн.

Керуючись Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 192, 625 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування - 16295,73 грн., пеню - 4365,47 грн., 206,62 грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: