АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» до ОСОБА_3, третя особа - державне підприємство «Укржитлосервіс», про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4и в інтересах ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ДП «Укржитлосервіс», про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період часу з 15 по 17 березня 2013 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5, з квартири НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_3, через протікання стояка гарячого водопостачання в приміщенні кухні квартири НОМЕР_1. Внаслідок залиття власнику квартири НОМЕР_2 було завдано майнову шкоду у розмірі 23 925,31 грн. На виконання умов договору страхування майна та цивільної відповідальності НОМЕР_3 від 30 травня 2012 року, укладеного між

ОСОБА_5 та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 22 925,31 грн. У зв'язку з викладеним ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу грошові кошти у сумі 22 925,31 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача в порядку регресу шкоду у розмірі 22 925,31 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересахОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

_________________________________________________________

Справа № 757/22843/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5606/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що позивачем не доведено вини відповідача у залитті квартири та завданні матеріальної шкоди її власнику.

В суді апеляційної інстанції представник ПрАТ «АСК «Інго Україна» - Кравченко Р.Ю. проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Представники ОСОБА_3 та ДП «Укржитлосервіс», належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 30 травня 2012 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» укладено договір добровільного страхування майна та цивільної відповідальності фізичних осіб НОМЕР_3, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а саме: оздоблення та комунікації квартири вартістю 400 000,00 грн.

Згідно з п. 3.3.2 договору оздоблення включає внутрішнє оздоблення (ремонт) приміщень, а саме постійне покриття стін, стелі та підлоги; внутрішні перегородки, вікна та двері (включаючи скляні частини); незмінні частини конструкцій та предмети інтер'єру (карнизи, світильники, сантехніка, вбудовані меблі тощо).

Пунктами 1.4, 14.8 договору передбачено, що відшкодовуються збитки внаслідок загибелі, пошкодження або втрати зазначеного в п. 1.1 майна в результаті пошкодження водою (з водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем, систем пожежогасіння, трубопроводів, резервуарів, пошкодження внаслідок проникнення води з сусідніх приміщень) - у відповідності з п. 5.1.15 договору.

Крім того, судом встановлено, що згідно з відомостями акту про залиття від 22 березня 2013 року, в період часу з 15 по 17 березня 2013 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, що належить

ОСОБА_5, з квартири НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_3, через протікання стояка гарячого водопостачання в приміщенні кухні квартири НОМЕР_1. Вказаний акт складений та підписаний працівниками ДП «Укржитлосервіс» в присутності мешканців будинку АДРЕСА_1, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 23-24).

Відповідно до звіту про оцінку від 8 травня 2013 року вартість майнової шкоди, завданої власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок її залиття, складає 23 925,31 грн., що дорівнює вартості відновлювального ремонту (а.с. 26-66).

Як вбачається зі страхового акту № 1, факт залиття зазначеної квартири визнано страховим випадком (а.с. 67).

Позивачем було виплачено на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування у сумі 22 925,31 грн. (за вирахуванням передбаченої договором франшизи у розмірі 1 000,00 грн.), що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 68).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завданої його діями матеріальної шкоди.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

Разом з тим, задовольняючи позов, суд помилково посилався на ст. 1191 ЦК України, з чим колегія суддів не погоджується та вважає за необхідне змінити рішення в частині правового обґрунтування підстав для задоволення позову, а саме посилання на вказану норму, з огляду на наступне.

Як це передбачено зазначеною статтею, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Разом з тим при розгляді справи судом першої інстанції та при перевірці його висновків судом апеляційної інстанції встановлено існування між позивачем та потерпілою особою відносин, що випливають з укладеного між ними договору страхування майна.

За таких обставин, до вказаних правовідносин мають застосовуватися спеціальні норми, закріплені у Главі 67 ЦК України та Законі України «Про страхування».

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату.

Згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З викладеного вбачається, що посилання на ст. 1191 ЦК України у мотивувальній частині рішення є безпідставним та підлягає виключенню з неї.

Доводи апеляційної скарги з приводу недоведеності вини ОСОБА_3 у завданні шкоди власнику залитої квартири, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді.

Водночас, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в порушення передбаченого статтею 60 ЦПК Україниобов'язку сторони довести ті обставини, на які вона посилається, відповідачем не було надано жодного доказу в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та не спростовано акту, яким встановлено його вину у залитті квартири НОМЕР_2 за вказаною адресою.

Інші доводи апелянта з приводу невідповідності рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду змінити, виключивши з нього посилання на ст. 1191 ЦК України як на підставу для задоволення позову.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року змінити, виключивши посилання на ст. 1191 ЦК України, як на підставу для задоволення позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко