АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 679/733/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1975/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю представника апелянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 серпня 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, вказував, що у вересні 2012 року він домовився з відповідачем про купівлю та переправлення з-за кордону вантажного автомобіля «RENAULT MAGNUM» для нього. Умовою для придбання автомобіля на замовлення була передача відповідачу грошових коштів на придбання автомобіля замовленої марки.

07.09.2012 року він передав відповідачу 11000 Євро. Відповідач доставив з-за кордону обумовлений автомобіль, проте його якість не влаштувала позивача, в зв'язку з цим відповідач зобов'язався кошти позивачу повернути, проте не виконав цього.

Фактично між ними мав укладатися договір доручення, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати для позивача автомобіль. Однак жодного договору між ними так і не було укладено, а відтак позивач вважав, що відповідач безпідставно набув у власність кошти, передані ним в рахунок виконання майбутнього договору.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про витребування матеріалів кримінального провадження за ч. 1.ст. 190 КК України щодо ОСОБА_2 та не надав належної оцінки звукозаписам розмови, що відбувалася між позивачем та ОСОБА_2, долученим до справи. За цим звукозаписом ОСОБА_2 стверджував, що має віддати йому кошти з дня на день, так як його знайомий збирається придбати автомобіль, пригнаний для позивача. Також суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про обов'язкову участь відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, письмовими запереченнями просив відхилити скаргу як безпідставну та розглянути справу за його відсутності.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що у вересні 2012 року позивач усно домовився з відповідачем про купівлю та переправлення з-за кордону вантажного автомобіля «RENAULT MAGNUM» для нього. Відповідач доставив з-за кордону обумовлений автомобіль, проте його якість не влаштувала позивача і він від його отримання відмовився.

Наведені обставини не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності заявлених вимог.

Так, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що сторона відповідача заперечувала отримання останнім від позивача 11000 Євро на придбання для нього автомобіля за кордоном.

Відтак ця обставина підлягала доказуванню позивачем достатніми та допустимими доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з п.3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (ч.ч.1-2 ст.207 ЦК).

Статтею 218 ч.1 ЦК, яка визначає правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину, вказано, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Суд обґрунтовано визнав недопустимим доказом та не прийняв до уваги звукозапис розмови позивача з відповідачем в силу вимог ч.4 ст. 6, ст.186 ЦПК України, оскільки сторона відповідача заперечувала проти нього.

В свою чергу матеріали справи, у тому числі й копії матеріалів кримінального провадження, представлені стороною позивача, не містять доказів на підтвердження факту передачі коштів у сумі 11000 Євро позивачем відповідачу.

Крім того, зважаючи на існування між позивачем та відповідачем певних договірних відносин, що визнано обома сторонами, норма частини першої статті 1212 ЦК України, що регулює наслідки набуття або збереження особою у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) майна без достатньої правової підстави, з врахуванням положень частин 1-2 статті 11, ч.1 ст.177, ч.1 ст. 202, ч.ч.1-2 ст. 205, ч.1 ст. 207 ЦК України, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги щодо невитребування матеріалів кримінального провадження не спростовують висновків суду першої інстанції, крім того, апелянт не заявляв клопотання про витребування цих матеріалів в засіданні апеляційного суду.

Твердження апелянта про необґрунтовану відмову суду у визнанні явки відповідача обов'язковою є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять даних про таке клопотання сторони позивача.

В свою чергу брати участь у судовому засіданні в силу ст. 27 ЦПК є правом, а не обов'язком сторони, яке вона може реалізувати особисто або через представника (ст.38 ЦПК).

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, що спростовували б висновки суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Гаврищук Л.П. Провадження № 22-ц/792/1975/15

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 59