Справа № 152/1685/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 листопада 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

20.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 11.11.1995 року. Від даного шлюбу він та відповідачка мають двох неповнолітніх дітей: дочок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя у нього з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали суперечки.

Однією сім'єю він та відповідачка не проживають півтора року, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Він та відповідачка неодноразово намагалися зберегти родину, проте позитивного результату це не дало. Збереження шлюбу вважає неможливим, так як це суперечить його інтересам, на даний час він створив іншу сім'ю.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, але відповідно до п. 2 прохальної частини позовної частини просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.2).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує (а.с.13).

В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач та відповідачка заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.11.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Від даного шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітніх дітей: дочок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Сторони не бажають миритися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім'ї стали непорозуміння та сварки між подружжям через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого сторони не проживають однією сім'єю протягом останніх півтора року.

При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: що у їх сім'ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад з приводу різниці в характерах, поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства, оскільки сторони не проживають однією сім'єю півтора року.

Відтак, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, який створив іншу сім'ю.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, то суд вважає, що шлюб існує формально та суперечить інтересам позивача, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Слободо-Шаргородською сільською Радою народних депутатів 11.11.1995 року, актовий запис за №21.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя