АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/467/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення за кредитом спадкодавця, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_7, Уманська міська державна нотаріальна контора, про визнання правочину таким, що втратив чинність, позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки таким, що втратив чинність, визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення за кредитом спадкодавця. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 01мкуе/2009 від 04 листопада 2009 року ОСОБА_8 отримала кредит у розмірі 50 195,71 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 02 листопада 2012 року.

У якості забезпечення виконання зобов'язань, 06 листопада 2009 року між банком та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого позичальник надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру площею 59,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Дане майно належало на праві власності в рівних частках ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6

07 травня 2012 року банку стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_8 померла.

18 травня 2012 року позивач направив претензію кредитора до Уманської міської нотаріальної контори. Згідно наданої відповіді, спадкоємцем після померлої є ОСОБА_6, який успадкував належну їй частку в нерухомому майні.

20 червня 2012 року до ОСОБА_6 було направлено лист - претензію, згідно якого банк пред'явив свої вимоги до нього як до спадкоємця та іпотекодавця, однак зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконано.

Станом на 04 лютого 2013 року боржник мала заборгованість у розмірі 70 926,31 грн., яка складається з: 32 153,79 грн. - заборгованість за кредитом; 13 140,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 25 631,92 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

З урахуванням наведеного банк просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та отримання кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємств або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Також просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстрації обліку у територіальному органі державної міграційної служби України.

У серпні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом та просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», визнати договір іпотеки від 06 листопада 2009 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, таким, що втратив чинність; виключити з Державного реєстру іпотек запис за № 3-2972 від 06 листопада 2009 року про реєстрацію договору іпотеки від 06 листопада 2009 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1; виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна - квартири АДРЕСА_1 запис за № 3-2973.Судові витрати стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк».

У листопаді 2013 року ОСОБА_7 також звернулась до суду із позовною заявою та просила визнати договір іпотеки від 06 листопада 2009 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, таким, що втратив чинність; виключити з Державного реєстру іпотек запис за № 3-2972 від 06 листопада 2009 року про реєстрацію договору іпотеки від 06 листопада 2009 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1; виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна - квартиру АДРЕСА_1 запис за № 3-2973; визнати договір поруки від 06 листопада 2009 року укладений між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» - припиненим.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено.

Визнано договір іпотеки від 06 листопада 2009 року № ДІІ-01мкуе/2009, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 таким, що втратив чинність.

Виключено з Державного реєстру іпотек запис за № 3-2972 від 06 листопада 2009 року про реєстрацію договору іпотеки від 06 листопада 2009 року № ДІІ-01 мкуе/2009 укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6

Виключено з Державного реєстру заборон на відчуження майна - квартири АДРЕСА_1, запис за № 3-2973.

Визнано договір поруки від 06 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк», припиненим. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, вказуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2014 року та ухвалити нове, яким вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено, скасовано його в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки таким, що втратив чинність та про виключення з Державного реєстру іпотек запис про реєстрацію договору іпотеки та виключення з Державного реєстру заборон запис на заборону відчуження квартири.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 листопада 2009 року в сумі 40 261,23 грн. звернуто стягнення на 2/3 частини квартири, що належить іпотекодавцю ОСОБА_6, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємств або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_6 з 2/3 частин квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки таким, що втратив чинність та про виключення з Державного реєстру іпотек запис про реєстрацію договору іпотеки та виключення з Державного реєстру заборон запис на заборону відчуження квартири.

Рішення Уманського міськрайонного суду від 06 лютого 2014 року в частині визнання договору поруки припиненим залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року, касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року в частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про виселення скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року залишено без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 листопада 2009 року між ОСОБА_8 та ПАТ КБ «ПРиватБанк» укладено договір № 01мкуе/2009, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 50 195,71 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 02 листопада 2012 року (т.1 а.с.13-19).

06 листопада 2009 року між банком та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого позичальник надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру площею 59,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Дане майно належало на праві власності в рівних частках ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6.(т.1 а.с. 27-29).

Також 06 листопада 2009 року між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть(т.1 а.с. 36).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_6, який являється її сином, отримав у спадщину 1/3 іпотечної квартири та став власником 2/3 частин квартири (т.1 а.с.64).

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року, яке звернуто стягнення на 2/3 частини квартири, що належить іпотекодавцю ОСОБА_6, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємств або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселено ОСОБА_6 з 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.166-169).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року, рішення Апеляційного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року в частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про виселення скасовано, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції(т.1 а.с. 217-222).

При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд має враховувати таке.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

З роз'яснень, викладених у п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що згідно з частиною четвертою ст. ст. 9, 109 ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Черкаській області від 18 червня 2014 року, ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1(а.с.51).

Проте, матеріали справи не містять даних про те, що банком надсилалась вимога про виселення ОСОБА_6 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищезазначеній квартирі, що є порушенням встановленого законом порядку.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та доказам, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в частині виселення ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" в частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про виселення відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2014 року в цій частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :