Єдиний унікальний номер 242/2188/15-ц Номер провадження 22-ц/775/487/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Дундар І.О., Тимченко О.О.

при секретарі Бондарчуку І.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», треті особи - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Міністерство фінансів України, про зобов'язання забезпечити вугіллям на побутові потреби з апеляційною скаргою відповідача - Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» (далі ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація») про зобов'язання забезпечити вугіллям на побутові потреби.

Зазначала, що є вдовою померлого пенсіонера шахти «Гірник» ОСОБА_2, який працював на цій шахті з 1964 року по 1983 рік та під час роботи на шахті користувався правом на отримання вугілля на побутові потреби.

Відповідно до ст. 48 Гірничого закону України, п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України від 03 липня 2001 року, вона, як вдова пенсіонера ліквідованої шахти «Гірник», яка мешкає в будинку з пічним опаленням, до 2013 року отримувала вугілля на побутові потреби в кількості 5,9 т на рік.

В процесі ліквідації шахти «Гірник» її документи на отримання вугілля були передані до підрозділу ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація», як замовнику робіт по фізичній ліквідації шахти.

Посилаючись на те, що вугілля на 2014 рік нею виписано, але протягом 2014 року відповідач їй вугілля не доставив, посилається на відсутність фінансування з держбюджету та на те, що Законом України № 76-VIII від 28.12.2014 року ст. 48 Гірничого закону України в частині забезпечення пенсіонерів ліквідованих шахт безкоштовним вугіллям на побутові потреби скасована, просила зобов'язати ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» забезпечити її вугіллям на побутові потреби за 2014 рік у кількості 5,9 т (а.с. 3-4).

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» забезпечити ОСОБА_1 пільговим вугіллям на побутові потреби за 2014 рік у кількості 5,9 т. Стягнуто з ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених судових витрат 243 грн. 60 коп. (а.с. 54-55).

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач - ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що, задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» належить до державної форми власності, фінансується виключно за рахунок державного бюджету України і не має можливості забезпечити позивача вугіллям на побутові потреби через відсутність фінансування.

Вважає, що ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» не є належним відповідачем по справі, оскільки за фінансування та безоплатне забезпечення позивача паливом на побутові потреби відповідають Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Міністерство фінансів України, які остаточно затверджують перелік робот (послуг) і витрат за проектами ліквідації вугледобувних і торфодобувних підприємств (а.с. 57-59).

В судовому засіданні апеляційного суду 22 вересня 2015 року представник відповідача - ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» Кислий О.О., який діє на підставі довіреності відповідача від 2 червня 2015 року № 88 (а.с. 27), доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. В судове засідання 29 вересня 2015 року представник відповідача не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с. 181).

Позивач ОСОБА_1, представники третьої особи - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені телефонограмами, які зареєстровані в журналі відправки телефонограм Апеляційного суду Донецької області № 1 23 вересня 2015 року за № 886, 887, 888 (а.с. 173-176), причини неявки суду не повідомили і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що на позивача поширюються норми статей 43, 48 Гірничого закону України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, положення Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 3 липня 2001 року. В 2014 році вона мала право на забезпечення вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 т на рік, але відповідачем вугіллям на побутові потреби не забезпечена. Посилання відповідача на відсутність фінансування суперечить вимогам закону.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є законним та обгрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 43, ст. 48 Гірничого закону України від 06.10.1999 року № 1127-XIV з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до частини 7 ст. 43 Гірничого закону України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто протягом 2014 року, підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, зокрема, членам сімей (вдовам) працівників, які загинули (померли) на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, а також померлих пенсіонерів, які за життя мали таке право.

Відповідно до частин 5, 7 ст. 48 Гірничого закону України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто протягом 2014 року, після ліквідації або консервації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником, зокрема, членам сімей (вдовам) працівників, які загинули (померли) на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, а також померлих пенсіонерів, які за життя мали таке право. Фінансування заходів щодо безоплатного забезпечення вугіллям на побутові потреби провадиться за рахунок коштів, виділених на ліквідацію або консервацію гірничого підприємства, після закінчення цієї роботи - правонаступником.

Порядок забезпечення паливом на побутові потреби встановлений також Галузевою угодою між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 3 липня 2001 року (реєстраційний номер в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 7 серпня 2001 року) (далі - Галузева угода).

Відповідно до п. 12.10 Галузевої угоди порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 р.

Безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше складаються додаткові списки.

Інваліди і ветерани війни, інваліди праці вугледобувних, вуглепереробних, шахтовуглебудівельних підприємств, та ветерани праці, які відпрацювали в галузі необхідний термін, обумовлений цим пунктом Угоди, сім'ї загиблих на виробництві, непрацюючі вдови померлих працівників і пенсіонерів, що мають право на отримання пенсії в зв'язку з втратою годувальника, забезпечуються вугіллям вугледобувними, вуглепереробними, шахтовуглебудівельними підприємствами безоплатно.

На Підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Згідно «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для реструктуризації вугільної та торфодобувної промисловості», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2011 р. № 236, бюджетні кошти, передбачені у державному бюджеті для реструктуризації вугільної та торфодобувної промисловості, зокрема, які спрямовуються на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, виділяються державним вугледобувнім підприємствам, на яких здійснюються заходи з підготовки їх до ліквідації, підприємствам, на які покладено функції замовника з виконання робіт і здійснення заходів з ліквідації вугледобувних, вуглепереробних і торфодобувних підприємств, забезпечення гідроекологічної безпеки діючих підприємств і прилеглих до них територій, державному підприємству "Укршахтгідрозахист".

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено і це не оспорюється відповідачем, що позивач ОСОБА_1 є вдовою пенсіонера, який працював на шахті «Гірник» виробничого об'єднання «Селидіввугілля» з 1964 року по 1983 рік, що по шахті «Гірник» виробничого об'єднання «Селидіввугілля» здійснюються заходи з ліквідації, та до 2013 року включно позивач забезпечувалася вугіллям на побутові потреби в розмірі 5,9 т на рік згідно Галузевої угоди державним підприємством «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» (далі ДП «Донвуглереструктуризація»), на яке було покладено функції з виконання робіт і здійснення заходів з ліквідації.

Згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2014 року № 358 було створено ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» та припинено діяльність ДП «Донвуглереструктуризація» шляхом її реорганізації - приєднання до ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація».

ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» позивач була включена у списки вуглеотримувачів шахти «Гірник», що підтверджується довідкою відокремленого підрозділу «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» від 27 травня 2015 року № 03/235 (а.с. 132), та право позивача на безоплатне забезпечення вугіллям на побутові потреби у кількості 5,9 т на 2014 року відповідачем, на якого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2014 року № 358 покладені ліквідаційні роботи по шахті «Гірник» виробничого об'єднання «Селидіввугілля», у суді першої інстанції не оспорювалося.

Законом України № 76-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» до статті 48 Гірничого закону внесено зміни, згідно яких частини п'яту - восьму статті 48 замінено однією частиною такого змісту: «Після ліквідації або консервації гірничого підприємства надається субсидія на придбання твердого палива або на оплату житлово-комунальних послуг у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Суд першої інстанції правильно зазначив, що внесення Законом України № 76-VIII від 28 грудня 2014 року змін до ст. 48 Гірничого закону України не стосується правовідносин, що виникли між сторонами з питання забезпечення позивача безоплатно вугіллям на побутові потреби в 2014 році, оскільки ці зміни набули чинності лише з 01 січня 2015 року, про що зазначено в розділі III Закону № 76-VIII від 28 грудня 2014 року «Прикінцеві положення».

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем по справі, є необгрунтованими.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для реструктуризації вугільної та торфодобувної промисловості», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2011 р. № 236, одержувачами бюджетних коштів, передбачених у державному бюджеті для реструктуризації вугільної та торфодобувної промисловості, зокрема, які спрямовуються на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, є державні вугледобувні підприємства, на яких здійснюються заходи з підготовки їх до ліквідації, підприємства, на які покладено функції замовника з виконання робіт і здійснення заходів з ліквідації вугледобувних, вуглепереробних і торфодобувних підприємств, забезпечення гідроекологічної безпеки діючих підприємств і прилеглих до них територій, державне підприємство "Укршахтгідрозахист". Тобто, одержувачем бюджетних коштів, передбачених у державному бюджеті для реструктуризації вугільної промисловості, зокрема, які спрямовуються на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, є відповідач. Ні Міненерговугілля, яке є головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми, ні Міністерство фінансів України, з яким Міненерговугіллям погоджується Перелік робіт (послуг) і витрат за проектами ліквідації вугледобувних, вуглепереробних і торфодобувних підприємств, не мають повноважень щодо одержання та використання зазначених бюджетних коштів, не перебувають з позивачем у спірних правовідносинах, а тому не є належними відповідачами у справі.

Доводи відповідача про те, що ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» за відсутності фінансування з державного бюджету не може забезпечити позивача безоплатно вугіллям на побутові потреби, не спростовує висновків суду.

З огляду на частину 1 ст. 58 Конституції України, Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерела права, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Крім того, п. 4 «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для реструктуризації вугільної та торфодобувної промисловості» передбачено виділення бюджетних коштів на виконання бюджетних зобов'язань минулих років, взятих на облік в органах Казначейства.

Доводи представника відповідача про те, що ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» не набуло прав правонаступника ДП «Донвуглереструктуризація», оскільки ДП «Донвуглереструктуризація» ще знаходиться у стані припинення, майнові права та обов'язки ДП «Донвуглереструктуризація» перейдуть до ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» після припинення ДП «Донвуглереструктуризація» та затвердження передавального акту Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, також є необгрунтованими.

Згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2014 року № 358 діяльність ДП «Донвуглереструктуризація» припинена шляхом її реорганізації - приєднання до ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація». ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» є правонаступником усіх майнових прав та обов'язків ДП «Донвуглереструктуризація» згідно з передавальними актами (а.с. 76-77).

Згідно статуту ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація», який затверджений наказом Міненерговугілля № 411 від 4 червня 2014 року, державна реєстрація юридичної особи проведена 5 червня 2014 року, підприємство утворено з метою організації та контролю за виконанням робіт та заходів з ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств (п. 2.1). Підприємство є правонаступником усіх майнових прав та обов'язків, зокрема, ДП «Донвуглереструктуризація» згідно з передавальними актами (п. 3.4) (а.с. 117-127).

Згідно листа Міненерговугілля України від 28 вересня 2015 року № 17/2041 на виконання наказу Міненерговугілля від 15 травня 2014 року № 358 складено передавальний акт на 01 липня 2014 року (а.с. 197-198). Згідно доданої копії передавального акту на 01 липня 2014 року, ДП «Донвуглереструктуризація» передало, а ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» прийняло активи на суму 71 671 192,65 грн. та пасивів на суму 71 671 192,65 грн. Зазначений передавальний акт відповідно до частини 3 ст. 107 ЦК України затверджено органом, який прийняв рішення про припинення ДП «Донвуглереструктуризація», - першим заступником міністра енергетики та вугільної промисловості України (а.с. 202-203).

Згідно листа ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» на ім'я першого заступника міністра енергетики та вугільної промисловості України від 11лютого 2015 року № 178 між ДП «Донвуглереструктуризація» та ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» був підписаний передавальний акт станом на 01 липня 2014 року, який включав основні засоби та інші товаро-матеріальні цінності по 33 проектах ліквідації на суму 71 671тис. гривень. У зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей основні засоби та товарно-матеріальні цінності, нематеріальні активи по 29 проектах ліквідації на суму 63 689 тис. гривень залишилися на неконтрольованій українською владою території. На підставі протоколу інвентаризації Відокремленого підрозділу «Донецька ВДЛШ» ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» від 3 жовтня 2014 року зазначені основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності не були відображені в бухгалтерському обліку підприємства (а.с. 200-201).

Що стосується посилання відповідача та Міненерговугілля України, що фактично наказ Міненерговугілля від 15 травня 2014 року № 358 виконано не в повному обсязі, що на баланс ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області фактично прийнято лише матеріальні цінності, які знаходяться на території, що контролюється органами державної влади, то представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду 22 вересня 2015 року визнав, що шахта «Гірник» знаходиться на території, яка контролюється органами державної влади, що її активи прийнято на баланс ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» та останнім по цій шахті фактично здійснюються організація та контроль за виконанням робіт та заходів з ліквідації.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необгрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача - Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: І.О. Дундар

О.О. Тимченко