РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/2558/15-ц

Провадження № 2/700/531/15

05 жовтня 2015 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

Головуючого-судді: Пічкур С.Д.,

При секретарі: Сіденко Н.П.,

За участю позивача: ОСОБА_1, представника позивача: ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача та витребування майна з чужого незаконного володіння, та зустрічним позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення оплати за виконану роботу,

встановив:

31 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача та витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що в квітні 2013 року він маючи намір визначити обсяг та вартість ремонту належного йому автомобіля НОМЕР_1, залишив його своєму знайомому, відповідачу по справі.

При цьому, жодних договорів та інших документів, що вказували б на наявність будь-якої домовленості щодо ремонту належного йому автомобіля він не укладав та не підписував. Посилаючись на норми спеціального ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме статтю 25 вказаного Закону, ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 387 ЦК України, просить витребувати належний йому автомобіль у відповідача, оскільки він його зберігає в себе незаконно.

Відповідач у справі заявив зустрічний позов про стягнення з ОСОБА_1 вартості оплати за виконану роботу зроблену на замовлення ОСОБА_1 В обґрунтування зустрічного позову вказує на те, що між ним та ОСОБА_5 в квітні 2013 року було укладено усний договір побутового підряду щодо ремонту автомобіля НОМЕР_1, що належить позивачу за первісним позовом. ОСОБА_1 залишив йому автомобіль і він відремонтувавши його повідомив в кінці травня 2013 року про готовність автомобіля. ОСОБА_6 приїхав до нього за автомобілем, але вартість ремонту в сумі 13400 вважав завищеною, погоджувався спалити лише 6000 грн., але між ними згоди не було досягнуто, і тому автомобіль до сплати коштів залишився у нього. Вважає, що факт укладання договору побутового підряду та вартість ремонту підтверджується звітом про оцінку майна, товарними чеками та накладними про придбання матеріалів на ремонт, показаннями свідків, постановою про закриття кримінального провадження. На підставі цих доказів згідно ст. 843 ЦК України суд вправі самостійно визначити вартість відновлювального ремонту, до його сплати автомобіль повинен залишатися у позивача за зустрічним позовом.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та пояснили, що відповідач за первісним позовом шахрайським способом заволодів належним йому автомобілем, він є його законним власником, і бажає повернути. Зустрічний позов не визнає, так-як відповідач за первісним позовом йому не телефонував і ціну не узгоджував, вони письмово документів ніяких не укладали, а коли дізнався, що він вже зробив машину то сума ремонту його шокувала і він не повернувши собі автомобіль звернувся до міліції, а потім до суду. Просили первісний позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач та його представник за зустрічним позовом просив задовольнити зустрічний позов повністю, а в задоволенні первісного позову відмовити, оскільки саме ОСОБА_1 вчинив відносно нього шахрайські дії, безпідставно відмовився платити кошти за ремонт згідно домовленості, а тому він обґрунтовано притримав автомобіль у себе до сплати коштів.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САС 009921 ОСОБА_1 є власником автомобіля НОМЕР_1.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він неодноразово буває у ОСОБА_3 та ремонтує в нього автомобілі. В квітні 2013 року він приїхав до ОСОБА_3 і будучи в автомобілі на іншій стороні вулиці бачив позивача за первісним позовом з ОСОБА_3 біля двору. Про що спілкувались він не чув, але потім прислухався і зрозумів, що мова йде про ремонт. Зі слів ОСОБА_3 взнав про ціну, щось записували в записнику, але між сторонами не чув про яку суму йшла мова за ремонт в цілому.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що на початку травня 2013 року він приїхав до ОСОБА_3 замінити масло, зайшов до нього в двір і бачив як ОСОБА_3 спілкувався з ОСОБА_1 в дворі біля «Газелі» вишневого кольору щодо автомобіля, мова йшла про бампера, ремонт та якісь зняті карти. Розмова закінчилась тим, що ОСОБА_3 дав якісь папери ОСОБА_1, а в розмові вони не зійшлись в ціні. Зі слів ОСОБА_3 він взнав про вартість робіт, а сам розмови про вартість робіт не чув, які документи передавались особисто не бачив.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в квітні 2013 року ОСОБА_1 попросив його поїхати разом з ним в Корсунський район щоб домовитись щодо ремонту автомобіля «Газель». Він теж хотів домовитись за ремонт автомобіля. Вони приїхали до ОСОБА_3 і почали в нього питати, що буде коштувати ремонт, на що ОСОБА_3 відповів, що він так просто сказати не може, йому потрібно все порахувати, каже залишай машину, я тобі все порахую і зателефоную. Вони залишили автомобіль і поїхали, а пізніше він дізнався, що ОСОБА_3 йому так і не телефонував, а він у Звенигородці зробив такий самий ремонт за 6000 грн. На вулиці інших осіб не було, а був лише робочий у дворі, ніякими документами сторони не обмінювались.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що влітку 2013 року ОСОБА_1 попросив його поїхати в с. Заріччя забрати автомобіль. ОСОБА_1 жалівся, що ОСОБА_3 не домовлявся з ним про ремонт і узгодить суму ремонту по телефону, а коли приїхали то вони так по ціні і не домовились, а ОСОБА_1 питав чого ти мені не подзвонив, а ОСОБА_3 каже чого я тобі повинен дзвонить, ти машину лишив і по факту розрахуєшся, машину не віддасть поки не заплатить гроші, ніяких документів ніхто нікому не давав, ціна була близько 13 000 грн.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ОСОБА_3 зареєстрований фізичною особою підприємцем, та надає послуги з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів.

Відповідно до преамбули ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що продукція, це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Полуга, є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Статтею 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити закрема дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції.

Стаття 25 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначає, що договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Істотними умовами договору про технічне обслуговування і

ремонт транспортного засобу є:

-найменування та місце розташування сторін за цим договором;

-перелік робіт з технічного обслуговування чи ремонту та термін їх виконання;

-вартість робіт та порядок розрахунків;

-перелік складових частин (матеріалів), використаних виконавцем, а також наданих замовником виконавцю для виконання робіт із технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу;

-перелік документів, який надається замовнику для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту, та гарантійні зобов'язання виконавця щодо проведених робіт.

Виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу під час його укладання чи виконання не може нав'язувати замовнику за цим договором додаткові оплачувані послуги.

Таким чином, спеціальним Законом визначено особливості укладання договору про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу.

Згідно ст. 837 ч.4 ЦК України до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Стаття 865 ч.1 ЦК України передбачає, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Відповідно до ст. 870 ч.2 ЦК України якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. У випадках, передбачених договором, матеріал може бути наданий підрядником у кредит (із розстроченням платежу). Подальша зміна ціни наданого в кредит матеріалу не призводить до перерахунку, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Згідно ст. 874 ч. 1, ч.2 ЦК України у разі нез'явлення замовника за одержанням виконаної роботи або іншого ухилення замовника від її прийняття підрядник має право, письмово попередивши замовника, зі спливом двох місяців від дня такого попередження продати предмет договору побутового підряду за розумну ціну, а суму виторгу, з вирахуванням усіх належних підрядникові платежів, внести у депозит нотаріуса, нотаріальної контори на ім'я замовника.

Підрядник має право у випадках, визначених частиною першою цієї статті, замість продажу предмета договору побутового підряду притримати його або вимагати відшкодування.

В даному випадку відповідачем за первісним позовом порушено право позивача, як споживача продукції, а саме послуги, оскільки жодних достовірних доказів щодо виконання вимог ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» суду не надано, доказів надання достовірної інформації про ціну та умови оплати послуги до її придбання ОСОБА_3 позивачу за первісним позовом суду не надав. Не надано суду і жодних належних та допустимих доказів укладання договору на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу з урахування особливостей встановлених ст. 25 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та досягнення згоди щодо такої істотної умови договору як ціна, згідно ст. 837 ЦК України.

Суд не може застосувати до спірних правовідносин загальні норми законодавства щодо договору підряду, оскільки укладення саме договору на технічний ремонт транспортного засобу регулюється спеціальними нормами як ЦК України так і ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Показання свідків у даній справі не підтверджують факт укладання договору, оскільки жоден із свідків особисто не чув чи сторони домовлялись щодо розміру ціни послуг з ремонту та обєму виконуваних робіт.

Більше того, сам позивач за зустрічним позовом, будучи підприємцем з надання відповідних послуг, не уклав дефектного акту з замовником, наряду-замовлення чи інших письмових документів. Крім цього, після можливого проведення ремонту, рахунок-фактуру замовнику не виставляв, будь-яких інших вимог щодо проведення оплати за виконану роботу теж не направляв.

Суд не може взяти до уваги посилання позивача за первісним позовом на Звіт про оцінку майна з його додатками, оскільки дана оцінка проведена без належного повідомлення власника автомобіля, огляд проводився без його участі, сам акт технічного стану комплектності транспортного засобу (автомобіля НОМЕР_2, НОМЕР_3) проведений 06 червня 2013 року, без участі позивача за первісним позовом і зі слів ОСОБА_3 після проведення ремонту, хоча з самого акту вбачається, що автомобіль має пошкодження корозією металу елементів кузова, зокрема підлоги, задньої частини кузова, дверок, порогів, арок, підкрилок, оббивка салонну, лакофарбового покриття.

Сам дефектний акт складений теж нібито після ремонту автомобіля, без участі власника автомобіля чи його належного виклику, підприємцем ОСОБА_11

Товарні чеки надані ОСОБА_3 на придбання запасних частин та матеріалів, підтверджують лише факт придбання даних товарів, а не їх використання для ремонту автомобіля. Клопотань про призначення відповідної експертизи сторони теж не заявляли.

З огляду на викладене, у ОСОБА_12 не виникло відповідних грошових зобовязань перед ОСОБА_3, відтак у суду немає законних та обґрунтованих підстав для задоволення зустрічного позову.

Згідно ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З постанови про закриття кримінального провадження від 08 жовтня 2013 року та показань свідків вбачається, що автомобіль НОМЕР_1 знаходиться у володінні ОСОБА_3 Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що між сторонами укладено договір на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу, то ОСОБА_3 утримує даний транспортний засіб у себе незаконно.

Разом з тим, вимога позивача за первісним позовом щодо витребування разом з автомобілем свідоцтва про його реєстрацію задоволенню не підлягає, оскільки факт знаходження вказаного документа у відповідача за первісним позовом не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. За таких обставин первісний позов підлягає до часткового задоволення.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а оскільки ОСОБА_3 сплачено судовий збір при поданні зустрічного позову, то суд вважає за можливе судові витати не стягувати.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 321, 387, 395, 396, 837 ч.4, 865, 866, 870, 873,

874 ЦК України, 25 ЗУ «Про автомобільний транспорт», 10, 11, 57-60, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 214, 215, ЦПК України суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Витребувати із незаконного володіння ФОП ОСОБА_3 шляхом передачі власнику ОСОБА_1 належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4 разом з ключами на автомобіль.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення оплати за виконану роботу відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. Д. Пічкур