справа № 619/6492/13-ц
провадження 2/619/57/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року Дергачівський районний суд

Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

при секретарі Ломановій І.А.

за участю представника

відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника третіх осіб

ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_1, Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, Комунального підприємства «Солоницівське підприємство теплових мереж», треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права користування житлом, визнання недійсними розпоряджень органів приватизації та свідоцтв про право власності на житло.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_1, Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, Комунального підприємства «Солоницівське підприємство теплових мереж», треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права користування житлом, визнання недійсними розпоряджень органів приватизації та свідоцтв про право власності на житло.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Матір'ю позивача є третя особа у справі - ОСОБА_4, а її матір'ю та бабою позивача є третя особа - ОСОБА_3.

Відповідачі у справі: ОСОБА_1 - колишній чоловік баби позивача, ОСОБА_7 - дядько позивача та син ОСОБА_3 і ОСОБА_1

Ще до народження позивача у 1982 році ОСОБА_1 отриманий ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім'ї з чотирьох осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_4. Ця квартира багато років не приватизовувалась і не належала їхній сім'ї на праві власності.

До народження позивача її мати була зареєстрована і мешкала у квартирі АДРЕСА_1. Разом з нею у цій квартирі з самого народження мешкала і позивач. Матір влаштовувала своє особисте життя, не завжди мешкала разом з позивачем, і в основному вихованням позивача займалися баба ОСОБА_3 та дядько ОСОБА_7, які також постійно мешкали за вказаною вище адресою. 03.12.2009 року позивачем по досягненню шістнадцяти років було отримано паспорт і проведена відповідна реєстрація у квартирі АДРЕСА_2.

23.09.2011 року позивачу виповнилось вісімнадцять років. До цього часу позивача матір була зобов'язана виконувати свої батьківські обов'язки, в тому числі й представляти позивача законні інтереси, але ані баба, ані дядько, ані матір до 2013 року позивачу не розповідали про те, що існують судові справи та рішення відповідно квартири АДРЕСА_1, де позивач мешкає.

На підставі розпорядження органу приватизації - Солоницівського УЖКГ № 3115П від 22.01.2009 року ОСОБА_7 отримав свідоцтво № 3115П від 12.06.2009 року про право власності у цілому на квартиру АДРЕСА_1. Вказане свідоцтво та розпорядження видані ОСОБА_7 без врахування позивача законного права на приватизацію житла, оскільки позивач станом на час приватизації постійно мешкала у вказаній вище квартирі.

ОСОБА_1 подавав до суду позов про поновлення порушеного права, визнання свідоцтва про право власності частково недійсним. Розгляд справи тривав значний час, позивач про це нічого не знала, бо на той час була неповнолітньою. До участі у якості третіх осіб у цій справі були залучені Солоницівська селищна рада та ОСОБА_10 - дружина дядька позивача, яка у суді представляла свої права та права їх неповнолітньої доньки ОСОБА_5, які також мешкають у спірній квартирі. Водночас, матір позивачки, яка на час розгляду справи мала прізвище ОСОБА_4, до розгляду справи взагалі не залучалась, хоча фактично на той час мешкала у квартирі АДРЕСА_2 і була зареєстрована за вказаною адресою. За таких обставин інтереси позивача та право на житло мала представляти матір позивача або служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації. Однак, ані матір позивача, ані орган опіки та піклування не були судом залучені до участі у розгляді справа, і фактично рішення щодо визнання недійсною приватизації квартири 22.01.2009 року ухвалено взагалі без врахування позивача житлових прав.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.2011 року у справі № 2010/2-276/11 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа - Солоницівська селищна рада Дергачівського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до комісії по приватизації державного житлового фонду КП «Солоницівське підприємство теплових мереж», ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_10 про поновлення порушеного права, визнання свідоцтва про право власності частково недійсним, вселення в квартиру, визнання права власності на 1/2 частину квартири - був задоволений частково зустрічний позов ОСОБА_1 За цим рішенням визнано недійсним в 1/2 частині свідоцтво про право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Внаслідок ухвалення 28.07.2011 року рішення, в подальшому відповідач ОСОБА_1 рішення реалізував, приватизувавши тільки на себе 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 у наступний спосіб:

13.12.2011 року Солоницівська селищна рада Дергачівського району Харківської області відкрила ОСОБА_1 особистий рахунок на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 без врахування того, що на той час позивач була зареєстрована у вказаній вище квартирі та постійно мешкала у ній. Це підтверджується копією паспорта позивача з відповідною відміткою про реєстрацію.

Таким чином, позивач, мешкаючи з самого народження до теперішнього часу у квартирі АДРЕСА_2, будучи у ній зареєстрованою на законних підставах з 03.12.2009 року, позбавлена права власності на частину цієї квартири.

Розпорядження органів приватизації: Солоницівського УЖКГ № 3115П від 22.01.2009 року, КП «Солоницівське підприємство теплових мереж» № 3375 від 14.01.2012 року суперечать акту від 08.04.2013 року та даним будинкової книги, копії яких додаються, згідно з якими у спірній квартирі зареєстровані наступні особи:

ОСОБА_3 з 1983 р. по 22.11.2008 р. та з 07.07.2011 р. по теперішній час;

ОСОБА_7 з 1983 р. по теперішній час;

ОСОБА_10 (дружина ОСОБА_7.) з 04.03.2010 р. по теперішній час;

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дочка ОСОБА_7 та ОСОБА_10.) - з народження по теперішній час;

ОСОБА_4. - з січня 1989 р. по 1997р., з 07.05.2009 р. по теперішній час;

ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка ОСОБА_4.) - з 07.05.2009 р. по теперішній час;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дочка ОСОБА_4.) - з 03.12.2009 р. по теперішній час;

ОСОБА_1 (відповідач) з 1983 р. по 06.12.2008 р., з 23.08.2011 р. по теперішній час.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі.

Постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року встановлений механізм приватизації житла. Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» передбачено, що наймачі зобов'язані надати до органу приватизації заяви, документи про мешкаючих та зареєстрованих осіб у приміщенні, яке приватизується; у довідці вказуються неповнолітні діти, які мешкають у квартирі, та всі відомості про приміщення. Розпорядження органу приватизації про передачу у власність квартир, де мешкають два наймача і більше, виготовляється з обов'язковим включенням до нього одразу всіх наймачів. При відсутності згоди всіх наймачів на приватизацію, квартира приватизації не підлягає. Іншого порядку отримання у власність державного житла чинне законодавство України не передбачає.

Відповідачі та органи приватизації порушили порядок приватизації квартири АДРЕСА_2, передбачений ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки позивача не включили до кола осіб, що мають право на приватизацію вказаної квартири. Так, на час приватизації ОСОБА_7 квартири у 2009 році позивач була неповнолітньою і позивача обов'язково відповідні органи мали включити в коло осіб на приватизацію житла. На час же приватизації ОСОБА_1 частини цієї ж квартири у 2012 році позивач з 03.12.2009 року була зареєстрована у спірній квартирі, а тому відповідні органи приватизації зобов'язані були врахувати позивача право на приватизацію цієї частини квартири.

Таким чином, приватизація державного житлового фонду у 2009 році, 2012 році мала здійснюватися виключно з додержанням вимог вказаного вище Закону, ст. 345 ЦК України і з врахуванням позивача права як особи, яка постійно мешкає та зареєстрована в квартирі, чого зроблено не було.

За таких обставин відповідно до ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України розпорядження органів приватизації та відповідні свідоцтва про право власності на житло, видані на підставі цих розпоряджень, підлягають визнанню недійсними.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_15 підтримала позовні вимоги в повному обсязі і пояснила, що права позивача ОСОБА_6, як неповнолітньої дитини, були порушені. Мати з батьком позивача розлучилися. Мати неналежним чином виконувала свої обов'язки стосовно виховання дочки ОСОБА_6. ОСОБА_6 виховувалася бабусею та дядьком. В 2009 році ОСОБА_6 отримала паспорт і на момент приватизації квартири, тобто в 2009 році була зареєстрована в АДРЕСА_1 і не відомо як отримав довідку на приватизацію ОСОБА_7. Дитина повинна була мати своє право на житло.

Відповідач ОСОБА_7 позовні вимоги визнав і не заперечував проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав і пояснив, що він не прописував у квартиру ОСОБА_12. Прописка здійснювалася незаконно без його згоди. Крім того, вважає, що місце проживання неповнолітньої дитини повинно бути за місцем проживання її батьків. Він власник квартири і бажає мати на старості років свій куток та спокійне життя.

Представник відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала і пояснила, що викладені в позовній заяві вимоги вже розглядалися судами різних інстанцій, в їх задоволенні судами як першої, так і апеляційної інстанції відмовлено, рішення набрали законної сили.

Представник відповідача Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про поважні причини неявки представник відповідача суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Комунального підприємства «Солоницівське підприємство теплових мереж» в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про поважні причини неявки представник відповідача суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_10 позовні вимоги підтримала і пояснила, що позивач ОСОБА_6 племінниця її чоловіка, яка проживає в АДРЕСА_1 з народження. ОСОБА_3 займалася вихованням онуки ОСОБА_6.

Представник третіх осіб ОСОБА_17 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_6 підтримав і пояснив, що ОСОБА_1 з 2003 року в квартирі не мешкає, тому приватизації 1/2 частини спірної квартири є незаконною.

Представник третьої особи служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області Гасс Т.В. у судове засіданні не з'явилася, в письмовій заяві просила справу розглядати без участі представника служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та вважає такими, що підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши сторони, представника третіх осіб ОСОБА_5, свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судом було достовірно встановлено, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Матір'ю позивача є третя особа у справі - ОСОБА_4 (до шлюбу вона мала прізвище ОСОБА_4, у першому шлюбі - ОСОБА_4, у другому шлюбі - ОСОБА_4). Її матір'ю, а бабою позивача є третя особа - ОСОБА_3

Згідно ордеру № 001057 ОСОБА_1 на склад сім'ї чотири особи: основний наймач - ОСОБА_1, дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_7 та дочка - ОСОБА_22 08 червня 1982 року було виділено двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, 3-тя особа: Солоницівська селищна рада Дергачівського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщеннім в квартирі АДРЕСА_1

На підставі цього рішення ОСОБА_1 було знято з реєстрації в цій квартирі 06.12.2008 року. (а.с. 19-20). ОСОБА_3 виписана сама 22.11.2008 року, що підтверджується витягом з будинкової книги, виданим ПП "Затишний будинок -2006". (а.с. 19-20).

Будучи один зареєстрований в спірній квартирі, ОСОБА_7 у грудні 2008 року звернувся з заявою до Центру приватизації про приватизацію цієї квартири і згідно розпорядження органу приватизації від 22 січня 2009 року № 3115П ОСОБА_7 дозволено приватизацію квартири; свідоцтво ним отримано 12.06.2009 року.

Ухвалою суду від 11 березня 2010 року заочне рішення суду від 31 жовтня 2008 року про втрату ОСОБА_1 права користування житловою площею в спірній квартирі скасовано і рішенням суду від 28 липня 2011 року свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 Дергачівського району Харківської області, яке видане комісією по приватизації житлового фонду КП "Солоницівські теплові мережі" на ім'я ОСОБА_7, зареєстроване 12.06.2009 року в КП МБТІ в 1/2 частині визнано недійсним.

Згідно розпорядження органу приватизації № 3375 від 14.01.2012 року ОСОБА_1 приватизовано цю 1/2 частину квартири. (а.с. 15).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Отже, оскільки на час приватизації квартири у січні 2009 року в квартирі було зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 і на ім'я ОСОБА_7 рішенням суду від 28.07.2011 року залишено приватизацію 1/2 квартири, то обгрунтовано на ім'я ОСОБА_1 видано розпорядження на приватизацію 1/2 частини квартири та відповідне свідоцтво про право власності.

Підстав для визнання незаконними цих актів немає.

Доводи позивача про визнання незаконною приватизацію ОСОБА_1 1/2 частини квартири свого підтвердження не знайшли.

Приватизація квартири мала місце у грудні 2008 року - січні 2009 року, коли в квартирі були зареєстровані тільки ОСОБА_1 та ОСОБА_7, а не у січні 2012 року, як вважає позивач.

ОСОБА_3 і ОСОБА_12 були зареєстровані в цій квартирі вже після цих подій: ОСОБА_3 - у липні 2011 року, ОСОБА_12 - у травні 2009 року, а тому їх згода на приватизацію своєї 1/2 частини квартири ОСОБА_1 не була потрібна.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_4 Дергачівського району Харківської області. Сім'я ОСОБА_1 мешкає на один поверх нижче. Вона має нормальні стосунки з сім'єю ОСОБА_1, бувала в їх квартирі, але не часто. Знає ОСОБА_6, як сусідку, вона навчалася в школі в радгоспі ім. Щорса, на даний час іноді її бачить раз або два рази на тиждень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_3. ОСОБА_6 жила у бабусі на АДРЕСА_3, чому виник спір за квартиру ОСОБА_6 йому не пояснювала.

На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до ст. 61 ЦПК України підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 січня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання приватизації та свідоцтва про право власності незаконними було відмовлено. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2013 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 січня 2013 року залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_6 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення апеляційної скарги через Дергачівський районний суд, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення у той же строк з моменту отримання копії рішення. Строк виготовлення мотивувальної частини рішення 15 лютого 2015 року.

Суддя: Якименко Л.О.