Номер провадження: 22-ц/785/4967/15
Головуючий у першій інстанції Бичковський Є. Л.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову позивач та її представник посилались на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, з донькою не спілкується, подарунків на день народження не робить, про її фізичний та духовний розвиток не дбає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, аліменти не сплачує, долею дитини не цікавиться, понад 6 місяців не проживає разом з дитиною, і не бере участі у її вихованні.

Відповідач позов не визнав, посилався на те, що його спілкуванню з дитиною перешкоджає мати, що він тривалий час лікувався, потім намагався висилати кошти на утримання дитини, але двічі позивачем йому кошти були повернуті, що він бажає приймати участь у вихованні дитини.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні покладалась на розсуд суду.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 квітня 2015 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 6 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права

Апеляційну скаргу підтримав прокурор та представник органу опіки та піклування. Проти апеляційної скарги заперечувала позивач.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної

скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.1,2,3,4 ЦПК України підставами для скасування рішення

суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд 1-ої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та її утриманню, що відповідач міг з літа 2014 року належно здійснювати свої батьківські права, що намагання перерахувати позивачу 800 грн. та вручити подарунок на день народження істотного значення не мають, що суд не вбачає підстав для постановлення рішення всупереч думці малолітньої дитини.

Однак з таким висновком суду погодитись неможливо.

У відповідності зі ст. ст. 213-214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам цивільно-процесуального закону рішення суду не відповідає.

За змістом ст. 164 ч. 1п.2 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 12 жовтня 2004 року.(а.с.15) Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.18) Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.19) Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 квітня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, починаючи з 05 жовтня 2011 року до повноліття дитини. (а.с.20) За довідкою від 24.11.2014р. донька ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю в АДРЕСА_1. (а.с.25) У відповідності з характеристикою Великодолинського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія» ОСОБА_4 старанна та дисциплінована учениця, вихованням якої займаються мати ОСОБА_2 і вітчим ОСОБА_6, батько школу не відвідує, успіхами дитини не цікавиться. (а.с.31,217) За повідомленням комунальної установи «Овідіопольський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_4 хворіє дуже рідко, здорова, фізичний розвиток середній. (а.с.39,216) За письмовою заявою донька ОСОБА_4 підтримує позов матері про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки той бився, сварився з її матір'ю, зловживав спиртними напоями.(а.с.13)

Разом з тим, за повідомленням Овідіопольської центральної районної лікарні (далі ЦРЛ) від 17 грудня 2014 року відповідач знаходиться на диспансерному спостереженні в протитуберкульозному кабінеті Овідіопольської ЦРЛ з березня 2011 року у зв'язку з перенесеним туберкульозом легенів з великими залишковими фіброзно-вогнищевими змінами тощо, визнаний інвалідом 2 групи по загальному захворюванню. (а.с.21) Апеляційним судом встановлено, що відповідач 13.03.2008 року був засуджений Овідіопольським районним судом за ст. 286 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. (а.с.233) Покарання відбував в установі Державної кримінально-виконавчої служби з 13 березня 2008 року по 15 квітня 2010 року. Постановою суду був звільнений на підставі ст. 82 КК України, невідбуту частину строку покарання відповідачу замінено на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10% заробітку, щомісячно, в дохід держави. У зв'язку з хворобою легенів відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні з 18 лютого 2011 року в Великодолинській селищні лікарні та з 29 березня 2011 року в протитуберкульозному диспансері. В 2013 році у зв'язку з хворобою легенів відповідач також знаходився у лікарні з липня 2013 року по листопад 2013 року (а.с.234-238). 18 грудня 2013 року висновком МСЕК відповідачу (на строк до 01 січня 2015 року) встановлено 2 групу інвалідності, рекомендовано роботу, що не пов'язана з тяжким фізичним навантаженням, рекомендовано стаціонарне, амбулаторне та санаторно-курортне лікування в установах туберкульозного профілю. (а.с.239) Відтак встановлено, що відповідач тривалий час був хворим, небезпечним для оточуючих, і по теперішній час знаходиться на диспансерному обліку у зв'язку з туберкульозом легенів.

За змістом висновку органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації від 17 лютого 2015 року(а.с.118-120) з метою соціального захисту малолітньої ОСОБА_4, врахувавши, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, орган опіки та піклування вирішив, що станом на 12 лютого 2015р. не доцільно позбавляти ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки це не відповідає інтересам дитини. У висновку зазначено, що подружжя до засудження батька проживало разом; після повернення із місць позбавлення волі сімейне життя подружжя тривало не довго; відповідач дізнався про зраду дружини, яка стала проживати з чоловіком його сестри, у зв'язку з чим почав зловживати спиртними напоями; весною 2013р. пройшов курс лікування та перестав вживати спиртні напої; на обліку в наркологічному кабінеті не знаходиться; характеристики Великодолинської селищної ради та ГО «Ювілейний» відносно нього позитивні; разом з тим батько має заборгованість по аліментам, яка за розрахунком державної виконавчої служби складає 21101,21 грн.; сторони визнали, що відповідач двічі надсилав позивачу аліменти на утримання дитини у розмірі 400 грн., щомісячно, однак вона їх повертала, за її поясненням, через невідповідність надісланого розміру аліментів розміру призначеному судом. Висновок органу опіки та піклування щодо характеристики відповідача та інших обставин підтверджений витребуваними апеляційним судом та дослідженими у судовому засіданні матеріалами, а тому визнається колегією суддів обґрунтованим. (а.с.211-229) Підстави незгоди зі вказаним висновком судом не вмотивано.

Із дослідженого апеляційним судом листа Овідіопольського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с.213), який також було враховано органом опіки та піклування при наданні висновку, вбачається, що батько дитини прагне приймати активну участь у житті дитини і допомагати матеріально, проти чого заперечує мати дитини; мати дитини повідомила, що перешкоджати спілкуванню батька з дитиною не буде, якщо він буде своєчасно та у повному розмірі сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини та проявляти бажання у спілкуванні з донькою. (а.с.218) Вищенаведені обставини життя відповідача, його хворобу, відсутність заробітків, несплату аліментів тощо підтверджено також висновком дільничного інспектора Овідіопольського РВ по адвокатському запиту від 15.12.2014р. (а.с.219 зв.). За оглянутими апеляційним судом поштовими повідомленнями та чеками (в оригіналах) відповідач надсилав позивачу на утримання дитини грошові кошти: 30.09.2014р. у сумі 400 грн.; 28.10.2014р. у сумі 400 грн., 19.12.2014р. у сумі 800 грн. та 18.02.2015р. у сумі 700 грн. Позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 було подано до суду 23.12.2014р., а відтак ще до подачі позову до суду відповідач вживав заходи для зменшення боргу по аліментам та надання утримання дитині. Наявність боргу по аліментам, наявність порушеної кримінальної справи у зв'язку з несплатою аліментів зазначеного висновку не спростовує.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із свідчень свідків ОСОБА_7 (батька позивача), свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 про те, що дитина свого батька не згадувала, що відповідача з дитиною ніколи не бачили. Разом з тим, суд не зазначив, у зв'язку з чим він не приймає до уваги свідчення свідків зі сторони відповідача: ОСОБА_10 ( сестри відповідача), ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які пояснювали, що батько дитину любить, що дитина прибігала якийсь час сама до батька, спілкувалась з ним поки їй не заборонили; що відповідач минулого року подарував дитині книгу, а цього року намагався привітати доньку з днем народження, придбав для неї планшет, у зв'язку з чим ходив до неї у школу, проте спочатку дитина була в Молдові у родичів позивача, а потім від батька сховалася; що відповідач намагався телефонувати дитині, однак дитина не відповідає на дзвінки. Вказані свідчення свідків судом також мали бути враховані і оцінені.

У своєму висновку орган опіки та піклування зазначив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і тільки тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Натомість спеціалістами служби у справах дітей районної державної адміністрації встановлено, що превентивні заходи впливу до ОСОБА_3 (бесіди, спілкування з психологом, попередження з боку органів опіки та піклування, органів внутрішніх справ, здійснення соціального супроводу родини, накладення адміністративного стягнення) не вживались, та ніякі заходи реагування ані ОСОБА_2, ані іншими особами або органами з метою поліпшення відносин батька з донькою не застосовувались. ( а.с.120зв.) З висновком органу опіки та піклування колегія суддів повністю погоджується, а доводи позивача про те, що висновок є сумнівним вважає неспроможними.

За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007р. (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (п.15-17) позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи… Ухилення має місце, якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, якщо: батьки не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, духовних цінностей, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі тощо. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками… Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських прав унаслідок тяжкої хвороби або з інших незалежних від неї причин.

Враховуючи встановлені факти і обставини справи, те, що відповідач тривалий час лікувався, має небезпечне для оточуючих захворювання, виявився в складних життєвих обставинах через інвалідність і присудження йому виправних робіт тощо, що відповідач вживав заходи для налагодження стосунків з дитиною, а превентивні заходи впливу до нього не застосовувались, колегія суддів не вбачає на теперішній час достатніх підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

За ст.171 СК України дитина має право бути вислуханою при вирішенні між батьками спору щодо позбавлення батьківських прав, проте суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

На вказані норми закону суд не зважив і помилково вважав неможливим ухвалення рішення всупереч думці дитини, яка постійно мешкає з позивачем. З огляду на встановлене, колегія суддів вважає правильним висновок органу опіки та піклування про те, що на теперішній час позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4 не відповідає інтересам дитини.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити, а рішення суду - скасувати з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в позові у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 квітня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова Ю.І. Кравець