Справа № 367/4007/14-ц Головуючий у І інстанції Кухленко Д.С.
Провадження № 22-ц/780/920/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С.М.
Категорія 21 09.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Сліпченка О.І.,

при секретарі - Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТЕМ - ЗМК» про визнання бездіяльності та відмови у наданні інформації протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 15 травня 2014 р. він, як адвокат Адвокатського об'єднання Адвокатська компанія «Гарантія права», з метою отримання необхідної інформації для надання правової допомоги клієнту ОСОБА_4, направив до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТЕМ-ЗМК» (далі - ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК») адвокатський запит № 01-15/05/2014 разом із копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордером від 09 січня 2014 року. 21 травня 2014 pоку відповідач отримав даний запит, однак відповіді у строк, встановлений ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не надав та не повідомив позивача про можливу необхідність продовження строку розгляду цього запиту. Вказував, що 26 серпня 2014 року він отримав письмову відповідь відповідача від 01 липня 2014 року на його адвокатський запит №02 -15/05/2014 від 15 травня 2014 року.

Посилаючись на те, що відповідач порушив його право на отримання своєчасної, повної та правдивої інформації на адвокатський запит, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив визнати протиправною бездіяльність ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК» щодо несвоєчасного надання відповіді на адвокатський запит від 15 травня 2014 за вих. №02-15/05/2014, визнати неправомірною відмову у наданні інформації на адвокатський запит від 15 травня 2014 за вих. № 02-15/05/2014 та зобов'язати ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК» надати йому на його адвокатський запит від 15 травня 2014 за вих. № 02-15/05/2014 запитувану інформацію і копії відповідних документів.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2014 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що визнання протиправною бездіяльність підприємства як спосіб захисту порушеного права статтею 16 ЦК України не передбачено. Також суд зазначив, що запитувані адвокатом відомості відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» є конфіденційною інформацією, а відтак суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не надав позивачу запитувану інформацію.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про оправо на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 (а.с. 8).

З ордеру серії КВ № 30336 вбачається, що 09 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.9).

15 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК» з адвокатським запитом № 01-15/05/2014, до якого долучив вказане вище свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер. У вказаному запиті позивач просив надати йому інформацію про те чи встановлено у ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК» шестиденний робочий тиждень та чи було 29 березня 2014 року (субота) робочим днем. У зв'язку з цим просив надати копії документів (витяг з документів), якими встановлено шестиденний робочий тиждень та якими регламентовано роботу ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК» у вихідний день, 29 березня 2014 року. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вказана інформація йому необхідна у зв'язку наданням ним правової допомоги ОСОБА_4 за договором про надання правової допомоги від 09 січня 2014 року (а.с.6-7).

По справі встановлено, що вказаний запит ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК» отримало 21 травня 2014 pоку, що незаперечується відповідачем та підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 11).

30 травня 2014 року ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК» направило на адресу позивача лист від 30 травня 2014 року № 248/1, в якому повідомило, що ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК» працює за графіком п`ятиденного робочого тижня. 29 березня 2014 року був вихідним днем у товаристві. Також у відповіді було повідомлено про виявлення описки у наказі про відрядження №9-ВІ від 29 березня 2014 року, у зв'язку з чим 16 квітня 2014 року було прийнято рішення про виправлення дати наказу на 28 березня 2014 року та видано новий наказ №9-ВІ від 28 березня 2014 року про відрядження заступника директора товариства з продажу ОСОБА_5 При цьому до вказаного листа надано копії відповідних наказів (а.с.59, 62).

Також судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ЮТЕМ-ЗМК» на адвокатський запит ОСОБА_2 №02-15/05/2014 від 15 травня 2014 року на адресу позивача направило письмову відповідь від 01 липня 2014 року за №287, в якому повідомило, що запитувана інформація відноситься до особистого життя ОСОБА_5 та відповідно до рішень Конституційного Суду України від 30 жовтня 1997 року №5-зп та від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 віднесена до персональних даних фізичної особи. При цьому повідомлено, що вказана інформація у разі необхідності буде надана в установленому порядку на запит компетентних органів, які мають право доступу до інформації з обмеженим доступом (а.с. 43-44).

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В частині 2 цієї статті встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Зокрема, пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту, як визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зазначена норма не містить можливості визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності юридичної особи, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, позивачем здійснено звернення до суду у спосіб, не передбачений законом, що тягне за собою неможливість захисту його порушеного права в обраний ним спосіб.

Разом з тим, зазначений у ч. 2 ст. 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою слід з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Колегія суддів вважає, що суб`єктивне право адвоката ОСОБА_2 на отримання ним відповіді на адвокатський запит, а саме: інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту, передбачено спеціальним законом - статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні. Цим же спеціальним законом в ч. 3 ст. 24 передбачено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Таким чином, зі змісту ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що особа, винна у відмові в наданні інформації на адвокатський запит, у несвоєчасному або у неповному наданні інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, має бути притягнута до відповідальності. У даному випадку можливість цивільно-правового захисту не передбачена.

Зокрема, згідно з положеннями ч.4 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за перелічені вище порушення передбачена адміністративна відповідальність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що такий спосіб захисту як визнання бездіяльності та відмови у наданні інформації протиправними не передбачений чинним цивільним процесуальним законодавством, а саме статтею 16 ЦК України.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л ИЛ А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді