РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

ун. № 759/1082/15-ц

пр. № 2/759/2186/15

13 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги мотивував тим, що влітку 1993 року йому була надана кімната в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 (в подальшому АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1).

В березні 1994 року він отримав ордер на вказану кімнату, на підставі якого в травні 1994 року за вказаною адресою був зареєстрований.

Його донька від першого шлюбу - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачка у справі, в червні 1999 року приїхала до ньго в м. Київ на канікули та вирішила залишитись, в подальшому навчатись в м. Києві.

Він зареєстрував доньку у спірній квартирі.

В кінці серпня 1999 року, його донька переїхала до своєї матері, і в подальшому заявила, що буде жити з нею.

До 2012 року, донька спілкувалась з ним і навіть приїжджала до нього, однак, з 2013 року будь-які відносини з останньою припинились без роз'яснення причин.

Останні два роки він не має жодної інформації про доньку та її матір, номери мобільних телефонів вони змінили.

Таким чином, оскільки відповідачка у спірній кімнаті фактично не проживає більше шести місяців, не сплачує за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе будь-яких інших витрат по утриманню кімнати та не приймає участі у спільному побуті, вона вважається такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі наведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи двічі повідомлялась належним чином, про дату та час даного судового засідання повідомлялась шляхом розміщення оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомила, а тому у відповідності до ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутності та ухвалити по справі заочне рішення.

Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини даної справи та дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, допитавши свідків в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В ході судового розгляду встановлено, що дійсно в 1993 року позивачу була надана кімната в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 (в подальшому АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1).

11 березня 1994 року позивач отримав ордер на вказану спірну кімнату, на підставі якого в травні 1994 року за вказаною адресою був зареєстрований (а.с.5 - копія ореду на жиле приміщення, а.с.6 - копія довідки).

Як пояснив позивач в судовому засіданні, його донька від першого шлюбу - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в червні 1999 року приїхала до ньго в Київ та вирішила залишитись, а в подальшому - навчатись в м. Києві, після чого він зареєстрував її у спірній кімнаті (а.с.7 - копія Свідоцтва про народження дитини).

Крім того, позивач пояснив, що в кінці серпня 1999 року відповідачка переїхала проживати до своєї матері.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що він знайомий з позивачем близько 18 років і йому відомо про те, що донька позивача, відповідачка у справі, більше трьох років з ним не проживає, зв'язку з нею немає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що відповідачку у спірній кімнаті вона не бачила на протязі трьох років.

Отже, задовольняючи позовн вимоги, суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Отже, як пояснив позивач в судовому засіданні, в 1999 році відповідачка дійсно була зареєстрована у спірній кімнаті, деякий час у ній проживала, а в подальшому - остання лише іноді приходила та ночувала. З 2010 року, відповідачка в спірній кімнаті не проживала, не приходила, з ним не спілкувалась, більше того, йому особисто взагалі не відомо, де остання мешкає.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка більше трьох років не проживає у спірній квартирі, не цікавиться нею, комунальні платежі не сплачує, участі у спільному побуті не приймає, з батьком, позивачем у справі, не спілкується та не підтримує зв'язку, а тому вимоги позивача є обгрунтованими, підтвержденими належними доказами, показами свідків, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.68, 71,72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 57- 60, 208-209, 212-215, 224-228, 292-294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Лопатюк Н.Г.