Справа № 182/7563/14-ц
Провадження № 2/0182/427/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.08.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі обєднану цивільну справу за позовом тимчасової адміністрації Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що запроваджена у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту; Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки; зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку позовної давності, визнання договору поруки припиненим; зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про поновлення пропущеного процесуального строку позовної давності захист прав споживачів,

Встановив:

Спочатку Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ ««Комерційний банк «Надра»») 26.09.2014 року звернулося до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згодом Тимчасова адміністрація Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що запроваджена у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначені цивільні справи Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 03.08.2015 р. обєднані в одне провадження.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.05.2007 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 8/2007/980 МК25/49 (далі ОСОБА_3 кредиту), відповідно до якого позивач надав їй кредит у сумі 22000 грн., а ОСОБА_4 зобовязалася повернути кредит та сплатити проценти.

В той же день між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 8/2007/980 МК25/48 (далі ОСОБА_3 поруки), спрямований на забезпечення основного кредитного зобовязання між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1

ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 16.04.2015 року у неї перед ПАТ «Комерційний банк «Надра» виникла заборгованість у розмірі 596761,30 грн., які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно.

Не погодившись з позовними вимогами ПАТ «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів.

Свої вимоги мотивує тим, що, вона хоча і уклала з ПАТ «Комерційний банк «Надра» договір кредиту, однак банк їй не надав повної інформації про умови кредитування, типи процентної ставки, валютні ризики, процедуру укладення договору тощо.

Вважає, що перед укладенням договору банк повинен був їй письмово запропонувати його укласти, так само письмово викласти його умови, а лише потім підписати з нею договір у письмовій формі.

Банк приховав від неї повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів її у оману. Це виявилося у тому, що під час оформлення договору іпотеки вона не знала про те, що їй треба буде нести нотаріальні витрати на його оформлення, сплачувати за це податки і т.п.

Банк ввів її у оману щодо розрахунку щомісячного платежу по кредиту, щодо ефективної (реальної) процентної ставки по кредиту, щодо повної вартості кредиту з урахуванням процентів. Це вона встановила за допомогою калькулятора banker.ua, який знайшла у інтернетмережі на сайті http://banker.ua/calc/

Банк порушив її права також уклавши з нею додаткові угоди про збільшення розміру кредиту, поскільки цією дією припинив, на її думку, поруку, укладену згідно договору 8/2007/980 МК25/48 з ОСОБА_2

У звязку з наведеним вона просить визнати укладений між сторонами ОСОБА_3 кредиту недійсним через укладення під впливом обману та розірвати його. Крім того, просила розірвати і укладений між ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_3 поруки.

Також заперечила проти позову банку, оскільки вважає, що кредитний договір був виконаний ним не в повному обсязі, а крім того, у розрахунку боргу не враховані усі здійснені нею за кредитом платежі.

Просила також поновити їй пропущений процесуальний строк для звернення до суду з цим позовом, оскільки суд невчасно їй повідомив про відкриття провадження у даній справі та не провів попереднього судового засідання.

Не погодившись з позовними вимогами ПАТ «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим.

Посилаючись на ті ж обставини, що і ПАТ «Комерційний банк «Надра», зазначає, що 18 травня 2007 року, 10 вересня 2007 року та 04 березня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди № № 1,2 і 3 відповідно про внесення змін до Договору кредиту, яким було встановлено основну процентну ставку в розмірі 18,9 % та процентну ставку за простроченим кредитом 25 %, а крім того збільшено обсяг кредитування на 38000 грн. і 17000 грн. (загалом на 55000 грн.)

В порушення норм матеріального та процесуального права банк змінив умови Договору кредиту без його письмової згоди, збільшивши при цьому обсяг його відповідальності перед кредитором.

Про таку зміну договору він дізнався лише у листопаді 2014 року, в процесі розгляду даної цивільної справи.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_2 просив суд задовольнити його зустрічний позов, в позові ПАТ «Комерційний банк «Надра» до нього відмовити, поновивши при цьому йому пропущений процесуальний строк для звернення до суду з цим позовом.

В судове засідання 03.08.20154 р. сторони не зявилися, повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту 8/2007/980 МК25/49, відповідно до п. 1.1. якого ПАТ «Комерційний банк «Надра» зобовязався надати ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 220000 грн. під 18,9 % річних кінцевим строком сплати 16 квітня 2014 року. (а. с. 105).

Згідно п. 4 Додаткової кредиту № 1 до Договору кредиту кошти надавались ОСОБА_2 на споживчі цілі (а. с. 108).

На забезпечення основного кредитного зобовязання в той же день між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки 8/2007/980 МК25/48 (а. с. 136).

У подальшому, 18 травня 2007 року, 10 вересня 2007 року та 04 березня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди № № 1, 2 і 3 відповідно про внесення змін до Договору кредиту, яким було встановлено основну процентну ставку в розмірі 18,9 % та процентну ставку за простроченим кредитом 25 %, а крім того збільшено обсяг кредитування на 38000 грн. і 17000 грн. (загалом на 55000 грн.) (а. с. 108 110).

ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим у неї станом на 16.05.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 596761,30 грн., з яких:

заборгованість по тілу кредиту 222516,40 грн.

борг по відсоткам 242592,05 грн.

пеня за несвоєчасне повернення кредиту 131652,85 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Доводи ОСОБА_1 про невиконання ПАТ «Комерційний банк «Надра» своїх зобовязань за Договором кредиту заслуговують на увагу частково.

В матеріалах справи міститься заява на видачу готівки № 508 від 18 травня 2007 року, згідно якої ОСОБА_1 отримала згідно договору кредиту 8/2007/980 МК25/49 220000 грн. (а. с. 111).

В той же час, доказів отримання ОСОБА_1 38000 грн. і 17000 грн., про які йдеться у Додаткових угодах №№ 2 і 3, судом не добуто. А тому суд приходить до висновку, що в цій частині ОСОБА_3 кредиту, укладений між сторонами, є невиконаним.

Проте, ОСОБА_1 у своєму зустрічному позові вимог про визнання спірного договору кредиту невиконаним частково не заявляла, у звязку з чим суд не може постановити рішення про це.

Доводи ОСОБА_1 про те, що перед укладенням договору банк повинен був їй письмово запропонувати його укласти, так само письмово викласти його умови, а лише потім підписати з нею договір у письмовій формі є безпідставними.

Укладений між сторонами ОСОБА_3 кредиту є споживчим. Умови його надання чітко, зрозуміло та технічно правильно викладені у ньому самому. Будь яких додаткових вимог закону щодо його укладення не встановлено.

Будь яких доказів того, що ОСОБА_1 була обмежена у часі під час вивчення умов кредитного договору, судом не добуто.

Крім того, оферта про його укладення мала б надходити від ОСОБА_1, бо не банк, а сама ОСОБА_1 була зацікавлена в отриманні кредитних коштів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що банк приховав від неї повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів її у оману також безпідставні, оскільки ОСОБА_1 дієздатна особа і не могла не розуміти, що витрати стосовно нотаріального посвідчення договору іпотеки нерухомого майна жодного відношення до вартості кредиту не мають і до розрахунку боргу не входять.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що банк ввів її у оману щодо розрахунку щомісячного платежу по кредиту, щодо ефективної (реальної) процентної ставки по кредиту, щодо повної вартості кредиту з урахуванням процентів слід зазначити наступне.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

На підставі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, даними нормами процесуального права встановлені наступні види доказів: показання свідків, письмові, речові, висновки експерта.

Калькулятор banker.ua, який ОСОБА_1 знайшла у інтернет мережі на сайті http://banker.ua/calc/ до жодного із зазначених видів доказів не відноситься. В укладеному сторонами кредитному договорі жодного посилання на застосування цього калькулятора немає.

Формули, що наведені у зустрічному позові ОСОБА_1 взяті нею невідомо звідки, оскільки не надано жодних доказів наявності методичних рекомендацій до їх застосування під час перевірки відповідності кредитних договорів вимогам закону.

В разі заперечень, замість калькулятору banker.ua ОСОБА_1 мала право заявити клопотання про призначення у справі судово економічної експертизи, але цим правом не скористалася.

Невідповідності за текстом Договору кредиту щодо процентної ставки існували, але вони були виправлені у день його укладення 18 травня 2007 року - шляхом укладення Додаткової угоди № 1, яку ОСОБА_1 підписала власноручно і ніколи з моменту її укладення не оспорювала.

Доводи ОСОБА_1 про те, що банк порушив її права також уклавши з нею додаткові угоди про збільшення розміру кредиту є відверто неправдивими, бо ці угоди були укладені за згодою ОСОБА_1, містять її власноручний підпис і у разі їх виконання були б спрямовані на задоволення її споживацьких потреб.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання одночасно договору кредиту недійсним та його розірвання є несумісними, оскільки для визнання договору недійсним та його розірвання існують різні правові підстави.

Заперечень та заяв від позивача щодо застосування у спорі відносно зустрічних позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строків позовної давності до суду не надходило, а тому суд не має підстав застосовувати їх відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України.

При таких обставинах суд приходить до висновку про необхідність відмови у зустрічному позові ОСОБА_1 за безпідставністю.

Разом з тим, суд знаходить частково обґрунтованими вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 57219,82 грн. та процентами в розмірі 402,22 грн.

Вимоги банку в цій частині по суті є законними та обґрунтованими, витікають з неналежного виконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобовязань та безумовному її обовязку сплачувати проценти за кредитом, незалежно від сплати штрафу та/чи пені (неустойки) в якості відповідальності за прострочення виконання зобовязання (ст. 552 ЦК України).

Але, в той же час, щодо суми стягнення вимоги банку є не в повній мірі обґрунтованими.

Так, згідно первісного розрахунку боргу (а. с. 3 7) позивач надав суду інформацію по заборгованості за кожним кредитним траншем 220000 грн., 38000 грн. і 17000 грн. окремо: по тілу кредиту, відсоткам та пені.

Подальший розрахунок (т. 2 а. с. 5-7) наданий позивачем у неналежному вигляді та не містить диференціювання боргу та відомостей про розподіл кредитних коштів, сплачених ОСОБА_1 за кредитом, між різними кредитними траншами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено у ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За умови, коли доказів виконання кредитних траншей на суму 38000 грн. і 17000 грн. всупереч ст.ст. 10,60 ЦПК України у справі немає, а самостійно доповнювати чи змінювати розрахунок боргу суд не має можливості, суд приходить до висновку про те, що стягнення боргу повинно відбуватися на підставі первісного розрахунку суми боргу.

Разом з тим, таке стягнення не позбавляє позивача права на подальше звернення до суду із вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за належним чином оформленим розрахунком.

Оскільки суду не надано доказів надання ОСОБА_1 другого та третього траншів кредиту, суд враховує сплачені нею кошти на перший та єдино доведений позивачем транш 220000 грн.

Позивачкою за тілом кредиту було погашено 147655,12 грн., а отже всі ці кошти мають бути враховані на погашення першого траншу кредиту.

У розрахунку (а. с. 3) позивач зазначив, що на погашення траншу у розмірі 220000 грн. він спрямував 45519,88 грн., на погашення траншу у розмірі 38000 грн. 5853,19 грн., траншу у розмірі 1110,53 грн.

Отже, позивачкою сплачено по першому траншу кредиту:

45519,88 грн. + 5853,19 грн. + 1110,53 грн. = 52483,60 грн.

Тіло кредиту становило 220000 грн.

Отже, борг за тілом кредиту становить: 220000 грн. 52483,60 грн. = 167516,40 грн., які і підлягають стягненню з ОСОБА_1

За тим же принципом і відсотки, які ОСОБА_1 сплатила:

за першим траншем 85089,29 грн.;

за другим траншем 7933,41 грн.;

за третім траншем 2148,22 грн.

Отже, позивачкою сплачено відсотків по першому траншу кредиту:

85089,29 грн. + 7933,41 грн. + 2148,22 грн. = 95170,92 грн.

Відсотки за першим траншем кредиту становлять 310164,27 грн.

Отже, борг за відсотками становить: 310164,27 грн. - 95170,92 грн. = 214993,35 грн., які і підлягають стягненню з ОСОБА_1

В іншому у стягненні коштів за тілом кредиту та відсотками слід відмовити.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у даному розрахунку не враховані всі платежі, які вона вчинила за спірним кредитом безпідставні, оскільки банком була врахована така сплата у розмірі 147655,12 грн., а ОСОБА_1 надала докази, з урахуванням їх належності і допустимості, на суму 146215,08 грн. (а. с. 60 84).

Щодо стягнення з ОСОБА_1 пені, суд приходить до наступного.

Розмір пені за відсотками, яку просить стягнути банк, становить 89 % від сплаченого ОСОБА_1 тіла кредиту та відсотків, а тому суд вважає за необхідне скористатися своїм правом, встановленим ч. 3 ст. 551 ЦК України.

З урахуванням ступеню виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань перед банком щодо сплати кредиту, розміру боргу за тілом кредиту та процентами, суд, з огляду на принципи розумності та справедливості вважає, що сума пені по відсоткам має бути зменшена вполовину: зі 131652,85 грн. до 65826,43 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, в межах 448336,18 грн., з яких:

заборгованість по тілу кредиту 167516,40 грн.

борг по відсоткам 214993,35 грн.

пеня за несвоєчасне повернення кредиту 65826,43 грн.

Підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 щодо визнання договору поруки припиненим.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом було встановлено, що 18 травня 2007 року, 10 вересня 2007 року та 04 березня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди №№ 1, 2 і 3 відповідно про внесення змін до Договору кредиту, яким було встановлено основну процентну ставку в розмірі 18,9 % та процентну ставку за простроченим кредитом 25 %, а крім того, з 10.09.2007 року збільшено обсяг кредитування на 38000 грн. і 17000 грн. (загалом на 55000 грн.) (а. с. 108 110).

Всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України ПАТ «Комерційний банк «Надра» не надав суду доказів письмової згоди ОСОБА_2 на таку зміну умов основного зобовязання.

Зміною основного зобовязання було, в обхід волі ОСОБА_2 та його письмової згоди, збільшено обсяг його відповідальності перед ПАТ «Укрсоцбанк» в частині процентної ставки за кредитом та тіла кредиту.

При таких обставинах суд приходить до висновку про необхідність припинення Договору поруки, що був укладений з ОСОБА_2, оскільки з приводу даного договору виникає спір про право і банком в односторонньому порядку, без згоди ОСОБА_2 було збільшено обсяг його відповідальності, встановлений порукою.

У звязку із задоволенням вимог ОСОБА_2 у позовних вимогах ПАТ «Комерційний банк «Надра» до нього слід відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судових витрат відповідно до задоволеної частки позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» максимальний розмір судового збору складає 3 розмірі мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1218 грн.

Таким чином, максимальний розмір судового збору по вимогам майнового характеру у цивільних справах становить 3654 грн.

Оскільки 1 % від задоволеної частки позовних вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» перевищує 3654 грн., то стягненню підлягає саме ця сума судового збору, сплачена позивачем при поданні первісного позову (а. с. 8).

Судові витрати, повязані зі звернення ОСОБА_1 з позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 243,60 грн., підлягають компенсації за рахунок держави.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2, в якості судового збору в розмірі 243,60 грн. (а. с. 124) підлягають стягненню з ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1, по 121,80 грн. з кожного у звязку із задоволенням його вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 16, 526, 551, 559, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 14, 15, 60, 88, 212, 213 215, 217, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов тимчасової адміністрації Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що запроваджена у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором кредиту № 8/2007/980 МК25/49 від 18 травня 2007 року в розмірі 448336,18 грн., з яких:

заборгованість по тілу кредиту 167516,40 грн.

борг по відсоткам 214993,35 грн.

пеня за несвоєчасне повернення кредиту 65826,43 грн.

судовий збір в розмірі 3654 грн., а всього до стягнення 451990 (чотириста пятдесят одну тисячу девятсот девяносто) грн. 18 коп.

В іншій частині в позові відмовити.

В позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку позовної давності, визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки № 8/2007/980 МК25/49 від 18 травня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 в якості забезпечення договору кредиту № 8/2007/980 МК25/49 від 18 травня 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 з 10 вересня 2007 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_2 судовий збір, в розмірі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір, в розмірі 121 грн. 80 коп.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про поновлення пропущеного процесуального строку позовної давності захист прав споживачів відмовити за безпідставністю.

Судовий збір за вимоги немайнового характеру ОСОБА_1 в розмірі 243,60 грн., - компенсувати за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні, можуть оскаржити рішення суду першої інстанції в такий самий строк з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_5