УХВАЛА

іменем україни

6 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Гримич М.К., Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції, ОСОБА_4, про встановлення факту народження,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 1 грудня

2014 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від

3 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій посилався на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області. У зв'язку з тим що його матір ОСОБА_4 на день його народження втратила своє свідоцтво про народження та не могла оформити паспорт, а тому свідоцтво про його народження отримано не було.

24 грудня 2013 року ОСОБА_4 оформила паспорт (на той час вони мешкали в м. Севастополь АР Крим) і звернулась до відділу ДРАЦС Балаклавського РУЮ у м. Севастополі АР Крим із заявою про оформлення свідоцтва про народження. Відділ ДРАЦС відмовив у державній реєстрації дитини, пославшись на Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. Зазначав, що встановлення факту народження необхідно для внесення запису про народження до актового запису цивільного стану і для отримання ним свідоцтва про народження. Враховуючи викладене, позивач просив встановити факт, що він народився

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Побузьке Голованівського району Кіровоградської області.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту народження відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 3 лютого 2015 року рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні заяви про встановлення факту народження.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення факту народження, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявник проживає в м. Севастополі, а не на території Голованівського району, отже, заявник звернувся до суду з порушенням норм ст. 257 ЦПК України та, крім того, заявником не доведено доказів на підтвердження факту його народження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно з довідкою про народження, виданою Побузькою районною лікарнею Кіровоградської області 19 лютого 1990 року (а. с. 16), ОСОБА_4, яка проживала в АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 живу дитину чоловічої статі в пологовому відділенні.

Встановлено, що заявник не проживає на території Голованівського району Кіровоградської області, а фактично проживає протягом кількох останніх років на території АР Крим в м. Севастополі.

Звертаючись до суду, заявник зазначав, що у нього є медичне свідоцтво про народження, проте він не може зареєструвати факт свого народження самостійно як особа, що досягла шістнадцяти років, у зв'язку з відсутністю паспорта, а останній він не може отримати у встановленому порядку, оскільки не має свідоцтва про народження.

Відповідно до ч. 8 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред'явленням паспорта громадянина України.

Згідно з Порядком оформлення та видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13 квітня 2012 року № 320, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 2 липня 2012 року за № 1089/21401, для оформлення паспорта (п. 1.3) особа подає, в тому числі, свідоцтво про народження.

Так, згідно із абз. 1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 7 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції правильно посилався на положення ст. 256 ЦПК України, Порядок державної реєстрації народження фізичної особи та її походження, правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, та виходив із того, що у процесі розгляду справи не надано будь-яких доказів того, що заявник звертався з відповідною заявою до компетентних органів та реєстрація факту його народження державним органом у встановленому порядку неможлива.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

На підставі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Що стосується оскарження рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2014 року, то воно не може бути предметом касаційного оскарження, оскільки скасовано рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 3 лютого 2015 року.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від

3 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.К. Гримич О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк О.В. Ступак