АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01 липня 2015 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючого Романюк М.М.
суддів Котушенко С.П., Петренко І.О.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом 20 жовтня 2011 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 12 березня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитно-заставний договір №CVX0AК40500180, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 887,97 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 березня 2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним договором, відповідач надав в заставу рухоме майно - автомобіль CHEVROLET, модель: AVEO, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить йому на праві власності. Крім того, вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі вказаного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки. У зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_2 умов договору станом на 04 жовтня 2011 року виникла заборгованість за сумою кредиту у розмірі 18 959,02 дол. США, що за курсом НБУ становить 151 154 грн. 61 коп. Просить суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором звернути стягнення на предмет застави, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму 200 грн., а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1 950 грн.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2011 року позовні вимоги задоволені.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, від 01 листопада 2012 року заочне рішення від 21 листопада 2011 року скасовано.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір є нікчемним, а тому відсутні підстави для звернення стягнення.

З даним висновком судова колегія не погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 12 березня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладений кредитно-заставний договір №CVX0AК40500180, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 887,97 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 березня 2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним договором, відповідач надав в заставу рухоме майно - автомобіль CHEVROLET, модель: AVEO, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить йому на праві власності. Крім того, вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі вказаного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки.

Згідно ч.1, 2 ст.13 Закону України "Про заставу" (в редакції яка була чинна на час виникнення правовідносин між сторонами) договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів.

Таким чином, оскільки Законом України "Про заставу" в редакції, станом на березень 2008 року, не передбачалось обов'язкове нотаріальне посвідчення договору застави транспортних засобів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нікчемність укладеного між сторонами кредитного - заставного договору, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

У зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_2 умов договору станом на 04 жовтня 2011 року виникла заборгованість за сумою кредиту у розмірі 18 959,02 дол. США, що за курсом НБУ становить 151 154 грн. 61 коп.

Умовами кредитного - заставного договору передбачено підстави для звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч. 1 ст.20 Закону України "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч.1 ст.591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 Закону. Відповідно до п.2 ч.1 ст.26 цього Закону України, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що заявлений позивачем спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: шляхом надання позивачу права продажу вказаного автомобіля, з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, відповідає вимогам ст.26 вище зазначеного Закону, на час ухвалення судовою колегією рішення про звернення стягнення настав момент терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З урахування зазначеного, та приймаючи до уваги, що відповідач ПАТ "Акцент-Банк" поручився за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитно - заставним договором в розмірі 200 грн., позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 200 грн. підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми у розмірі 1 950 грн. за надання юридичних послуг та витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвокату.

Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Як зазначено у п.47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014, № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням зазначеного та приймаючи до уваги, що позивачем не надано доказів того, що йому взагалі було надано правову допомогу адвокатом або фахівцем в галузі права, документально не підтверджено здійснення витрат, розрахунок таких витрат судова колегія дійшла до висновку, що у задоволенні вимог щодо стягнення витрат за надання правової допомоги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"- задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №CVX0AК40500180 від 12 березня 2008 року в розмірі 18 959,02 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 151 154 грн. 61 коп., яка складається з наступного: 13 486,49 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 893,05 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 312,71 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2 334,10 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,36 долар США - штраф (фіксована частина); 901,32 долар США - штраф (процентна складова) звернути стягнення на предмет застави -автомобіль CHEVROLET, модель: AVEO, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 (адреса: 58029, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: 49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ), з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 200 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

І.О.Петренко