АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Кабанченко О.А., Рубан С.М.,

при секретарі Богацькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Міністерство внутрішніх справ України, Луганський державний університет внутрішніх справ ім. Е.О. Дидоренка, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_1 звернулась в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити той факт, що після припинення її трудових відносин з Луганським державним університетом внутрішніх справ імені О.Е. Дидоренка за ст. 36 п.2 КЗпП України 07 листопада 2012 року вона фактично пішла на наукову пенсію, яка призначена 08 листопада 2012 року.

Вказаний факт заявниці необхідний для виплати грошової допомоги згідно ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року заяву ОСОБА_1 залишено без розляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та прийняти рішення про встановлення юридичного факту, посилаючись на те, що при винесенні ухвали порушені норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник заінтересованої особи Міністерства внутрішніх справ проти апеляційної скарги заперечила.

Представник Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дидоренка просив провести розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з вимог ч. 6 ст. 235 ЦПК України, відповідно до якої, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що з 01 вересня 2004 року по 07 листопада 2012 року ОСОБА_1 працювала у Луганському державному університеті внутрішніх справ ім. Е.О. Дидоренка на посадінауково-педагогічного працівника.

З 08 листопада 2012 року заявниця оформила пенсію відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IVрівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків − 12,5 року; для жінок − 10 років.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 зазначила, що вона не отримала при виході на пенсію грошову допомогу у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок), відтак для її отримання їй необхідно встановити факт, що має юридичне значення.

З матеріалів справи вбачається спір про право.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України, відповідно до якої, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про залишення без розгляду поданої заяви відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 20 березня 2015 року постановлена з додержанням вимог закону, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.А. Кабанченко

С.М. Рубан