З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 січня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, в якій є зареєстрованим відповідач по справі.
ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації без поважних причин та не приймає участь в утриманні квартири, в оплаті комунальних послуг.
Реєстрація відповідача позбавляє позивача можливості вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, таком вона вимушена нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, позивач вважає відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, про що і просить суд.
Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
В судове засідання сторони не явилися, позивач просила справу розглядати без її участі, на заочний розгляд справи заперечень не надала.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу заочно.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, про що слідує із із свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2004 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Така квартира є адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За поясненнями позивача відповідач в спірній квартирі з дати реєстрації не проживає.
І суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із актом № 160 від 22.12.2014 року ЦОА № 3, згідно якого відповідач не проживає у спірній квартирі з листопада 2013 року.
При цьому судом не встановлено ні поважних причин до цього, ні будь-якої домовленості між сторонами щодо вказаного.
На підставі викладеного, керуючись ст. 383, 391, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін