Волноваський районний суд Донецької області
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2015 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Аксьоненка В.І.,

при секретарі судового засідання Денисенко Н.В.,

за участю третьої особи ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивачів ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа секретар Володимирівської селищної ради Чепіжко І.В., приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 про визнання правочину частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2014 року до Волноваського районного суду Донецької області звернулись ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивачів ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа секретар Володимирівської селищної ради Чепіжко І.В., приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 про визнання правочину частково недійсним.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що на час смерті чоловіка та батька ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яка складається з жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1, в склад якого входять квартира № 1, жилою площею 43,10 квадратних метрів з господарськими будівлями та спорудами.

В шестимісячний строк після відкриття спадщини вони та відповідач по справі звернулись до приватного нотаріуса із заявами про відмову від спадщини на користь третьої особи ОСОБА_1. При цьому ні секретар Володимировської селищної ради ні приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу не вказали в заявах про їх дійсні наміри відмовитись від спадщини на користь ОСОБА_1

На їх звернення про внесення доповнень до заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1, приватний нотаріус ОСОБА_9 відповів відмовою, вказавши, що їх відмови від спадщини безумовні і беззастережні.

Оскільки позивачі вчинили правочин відмови від спадщини в результаті помилки своїх прав відмовитися від спадщини на користь ОСОБА_1, підписавши заяву про відмову взагалі від спадщини, вважають такий правочин недійсним та визнати односторонні правочини про відмову від спадщини визнати недійсними та поновити строк на прийняття спадщини.

Позивачі в судове засідання не з'явились, в заявах, надісланих до суду, просили справу розглянути без їхньої участі.

В судовому засіданні третя особа на стороні позивачів ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування своїх заперечень відповідач пояснила, що 18.12.2013 року відповідачем після смерті її сина була подана заява про відмову від прийняття спадщини. Однак, у зв'язку з тим, що у віці 87 років вона залишилась без житла, в якому прожила понад 30 років, через непорозуміння з позивачем ОСОБА_3 13.03.2013 року, до закінчення встановленого шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, відкликала раніше подану заяву та подала заяву про прийняття спадщини. Таким чином спадкове майно належить їй та третій особі ОСОБА_1 в рівних долях, по ? частині кожній. Вважає, що помилка позивачів внаслідок власного недбальства та незнання закону чи його неправильного тлумачення не є підставою для визнання правочину недійсним.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_10 в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності та зазначив, що всі подані заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8 були вільними та відповідали їх внутрішній волі, про можливість відмови від спадщини на користь іншої особи та про право відкликати заяву до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, що підтверджено змістом усіх заяв, в яких вказані статті 1273, 1274 Цивільного Кодексу України(далі-ЦК України), та які до підписання були прочитані ними особисто та підписані власноручно.

Відповідно до положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивачів, та третьої особи які повинні брати участь у справі.

Суд вислухавши пояснення третьої особи з боку позивачів, допитавши свідків, дослідивши, проаналізувавши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 (а.с.13).

З довідки про склад сім'ї від 26.11.2013 року, виданої Володимирівською селищною радою Волноваського району вбачається, що на день смерті ОСОБА_8 з ним проживала дружина ОСОБА_3 та матір ОСОБА_5 (а.с.32)

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, в склад якого входять квартира № 1, жилою площею 43,10 квадратних метрів з господарськими будівлями та спорудами, яку померлий отримав за договором дарування 14 серпня 2000 року від своєї матері - відповідача по справі ОСОБА_5(а.с. № 15).

Спадкоємцями першої черги у відповідності зі статтею 1261 ЦК України в даному випадку є матір померлого - відповідач по справі ОСОБА_5, дружина - позивач по справі ОСОБА_3 та доньки: позивач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_1

27.11.2013 року по заяві ОСОБА_1 №318 відкрита відповідна спадкова справа №106/2013. Водночас були подані заяви про відмову від прийняття спадщини позивачем ОСОБА_3, ОСОБА_4 та 18.12.2013 року відповідачем ОСОБА_5, які наявні в матеріалах справи. Дані заяви подані приватному нотаріусу Волноваського районного нотаріального округу ОСОБА_10 та з яких суд встановив, що вказані вище особи від прийняття спадщини відмовились, дана відмова є безумовною та беззастережною, що їм відомо про право відкликати заяву до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тобто до 18 березня 2014 року. Заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зокрема посвідчені секретарем Володимирівської селищної ради І.В. Чепіжко (а.с.8,33).

Згідно з частиною 1 статті 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з часу відкриття спадщини). Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно пункту 2 статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Судом встановлено, що 13.03.2014 року відповідачем ОСОБА_5 подана приватному нотаріусу ОСОБА_10 заява про відкликання раніше поданої заяви від 18.12.2013 року про відмову від прийняття спірної спадщини та відповідно про прийняття спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_8 (а.с.34)

16.05.2014 року, тобто після закінчення шестимісячного строку, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви приватному нотаріусу ОСОБА_10 про внесення змін в їхні заяви про відмову від прийняття спадщини, додавши що вони відмовляються від спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с.7,9).

17.05.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_10 відмовлено в прийнятті вищезазначених заяв через пропущення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шестимісячного строку з дня відкриття спадщини (а.с.5,10)

Згідно з частинами 5 статті 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 223 цього Кодексу.

В даному випадку позивачі посилаються на помилку, щодо обставин, які мають істотне значення, як на підставу для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно з частиною 5 статті 1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Спадкоємець не має права ставити відмову від успадкування своєї частки у майні померлого власника в залежність від будь-яких умов чи застережень.

Твердження позивачів про те, що при написанні ними заяв про відмову у прийнятті спадщини їм було роз'яснено лише право відкликати заяви до закінчення шестимісячного строку та пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 про те, що вони чули про намір позивачів відмовитись від спадщини на користь ОСОБА_1, спростовуються самими заявами, з яких вбачається, що особи були ознайомлені про можливість відмови від спадщини на користь іншої особи та про право відкликати заяву до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, що підтверджено змістом усіх заяв, в яких вказані статті 1273, 1274 Цивільного Кодексу України, та які до підписання були прочитані ними особисто та підписані власноручно. Зокрема суду не наведено жодних поважних причин пропуску строку відкликання заяви.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що обставини, зазначені позивачами не можуть бути підставою для визнання правочинів частково недійсними та поновлення строку для прийняття спадщини, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

На підставі викладеного, статей 229, 1270, 1273, 1274 ЦК України, та керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212, 213-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивачів ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа секретар Володимирівської селищної ради Чепіжко І.В., приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 про визнання правочину частково недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 16.01.2015 року

Суддя: В.І.Аксьоненко

16.01.2015