ЄУН № 337/1458/15-ц
Провадження №2/337/834/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Сидорової М.В

при секретарі - Стафорової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжя, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок захворювання пов'язаного з виробництвом, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2015р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі -ВАТ ЗМК «Запоріжсталь») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок захворювання пов'язаного з виробництвом, який, після уточнень під час судового розгляду, обґрунтовує тим, що з 16 травня 1996 р. він працював слюсарем цеху з ремонту металургійного устаткування №4 на підприємстві відповідача. Через вплив небезпечних виробничих чинників він отримав професійне захворювання. Відповідно до медичного висновку клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини Національної академії медичних наук України» від 28.10.2014р. йому встановлено діагноз професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легенів ІІ ст., фаза затихаючого загострення; Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість помірного ІІІ ступ. за кваліфікацією Оспаткович ВЄ, Пономарьової НІ; початкова катаракта обох очей. Супутній: ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН 1. Екстросисталічна аритмія. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. (інгіопатія сітківки обох очей) ступ. 2, ризик; Хронічний гастродуоденіт, фаза ремісії. Хронічна вертоброгенна цервікотораколюмбалгія. Часткова атрофія зорових нервів. Деформуючий артроз плечових, ліктьових та колінних суглобів.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 17.11.2014р. встановлено, що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів. Причина виникнення: «наявність у повітрі робочої зони слюсаря-ремонтника ВАТ «Запоріжсталь»: ангідриту хромової концентрації 0,008-0,009 мг/м3 (ГДК -0,01 мг/м3); кремнію діоксиду аморфного у концентрації 0,71 мг/м3 (ГДК - 1,0 мг/м3), марганцю в зварювальному аерозолі - 0,25-0,32 мг/м3 (ГДК - 0,2 мг/м3), заліза оксиду - 13,0-14,9 мг/м3 (ГДК - 6,0 мг/м3), азоту оксидів у концентрації 4,0-4,5мгЄм3 (ГДК3 - 5,0 мг/м); вплив шуму рівнем 81,9 -86,9 дБ(А) (ГДУ - 80дБА), інфрачервоного випромінювання з рівнем 4482Вт/м2 Вт/м2 (ГДУ -140Вт/м2).

Висновком МСЕК від 16.12.2014р. сер. АБ № 0028094 позивачу встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності.

Хворобою та втратою професійної працездатності йому заподіяна моральна шкода, тому що він постійно відчуває фізичний біль, вимушений знаходиться під наглядом лікарів та систематично проходити курси амбулаторного та стаціонарного лікування. Крім того порушені його звичайні соціальні зв'язки, він знаходиться в постійній нервовій напруженості, що негативно впливає на психологічний стан. З моменту отримання професійного захворювання у нього погіршився сон, постійно знижений настрій, він відчуває млявість та підвищилась дратівливість. В зв'язку з цим йому необхідно докладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя його родини. Його син навчається у школі і він має забезпечувати йому навчання при вступі до вищого навчального закладу. З підприємства його звільнили у зв'язку з виходом на пенсію. Тобто фактично він залишився сам на сам зі своїми проблемами та пошкодженням здоров'я.

На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов підтримали повністю, просили суд задовольнити вимоги з підстав, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не доведено, що були будь-які незаконні дії чи бездіяльність ВАТ ЗМК «Запоріжсталь», що могли бути причиною профзахворювання та моральних страждань позивача. Робоче місце позивача відповідало критеріям Списку №1,2. Під час прийняття на роботу ОСОБА_1 був ознайомлений із картою умов праці, тобто заздалегідь знав про всі небезпечні ризики виробництва та свідомо прийняв рішення працювати на підприємстві відповідача. Тривалий стаж роботи у несприятливих умовах праці також залежав від волі працівника. При цьому позивач крім підприємства відповідача, працював тривалий час на інших підприємствах з шкідливими умовами праці. Під час роботи на підприємстві відповідача, позивачу було забезпечено дотримання прав на охорону праці у шкідливих та важких умовах шляхом забезпечення спецодягом, спецвзуттям, санітарно-побутовим приміщенням, вона не залучалась до роботи, не пов'язаною з її професією, отримувала молоко, чай, цукор в зміну, забезпечувалась водою. З заявами про переведення на іншу роботу позивач не звертався. Також позивач отримував пільги та компенсації, додаткову оплачувану відпустку, пільговий стаж, йому сплачено допомогу в зв'язку з виходом на пенсію. Позивач повинен самостійно дбати про особисту безпеку та стан здоров'я. Належних доказів в обґрунтування самої моральної шкоди та її розміру позивачем також не надано.

Представник третьої особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжя в судовому засідання заперечила проти задоволення позовних вимог та пояснила, що позивачем не доведено протиправності діяння відповідача, заподіяння позивачу моральної шкоди відповідачем, позивач не довела наявність самої моральної шкоди, а також не обґрунтовано розмір такої моральної шкоди. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував з ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» в трудових відносинах з 16 травня 1996р. Працював слюсарем-ремонтником 4 розряду цеху з ремонту металургійного устаткування №4. 17.11.2014 року позивача звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Загальний стаж роботи позивача становить 36 років, в умовах впливу шкідливих факторів - 22 роки 6 місяців, у цеху з ремонту металургійного устаткування №4 ВАТ «Запоріжсталь» - 18 років 6 місяців (а.с.8-10, 13-15).

Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини НАМН України» №37/1281 від 28.10.2014р. (вих.№3425 від 30.10.2014р.) ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання з основним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легенів ІІ ст. (друга), фаза затухаючого загострення. Прикореневий пневмофіброз. ЛН І-ІІ ст.(перша-друга). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість помірного (ІІІ) ступ. за класифікацією Остапковича В.Є., Поноарьової Н.І. Початкова катаракта обох очей. Супутній: ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН 1. Екстросисталічна аритмія. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. (інгіопатія сітківки обох очей) ступ. 2, ризик 2. Хронічний гастродуоденіт, фаза ремісії. Хронічна вертоброгенна цервікотораколюмбалгія. Часткова атрофія зорових нервів. Деформуючий артроз плечових, ліктьових та колінних суглобів (а.с.12, 27-28).

Згідно цього медичного висновку обґрунтування діагнозу професійного захворювання ОСОБА_1 - зв'язок захворювань з умовами праці встановлений з врахуванням: клініко-діагностичних даних, динамікою захворювань, профмаршрутом, даних санітарно-гігієнічної характеристики умов праці за №18-02-16/598 від 16.06.2014р., виданої Центральним міжрайонним відділом Запорізького міського управління Держсанепідслужби, згідно яких позивач має тривалий стаж роботи в умовах шкідливих виробничих факторів (а.с.12).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.11.2014 року (за формою П-4), затвердженого начальником Центрального міжрайонного відділу Запорізького міського управління Держсанепідслужби у Запорізькій області, професійне захворювання позивача: основний: Хронічне обструктивне захворювання легенів ІІ ст. (друга), фаза затухаючого загострення. Прикореневий пневмофіброз. ЛН І-ІІ ст. (перша-друга). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість помірного (ІІІ) ст. Початкова катаракта обох очей. Супутній: ІХС Дифузний кардіосклероз. СН І. Екстрасистолічна аритмія. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. (ангіопатія сітківки обох очей), ступ. 2, ризик 2. Хронічний гастродуоденіт, фаза ремісії. Хронічна вертеброгенна цервікотораколюмбалгія. Часткова атрофія зорових нервів. Деформуючий артроз плечових, ліктьових та колінних суглобів - виникли за таких обставин: внаслідок тривалого стажу роботи на різних підприємствах (ЗВО «Моторобудівник», Дніпровський електродний завод, мале держпідприємство «Біас», ВАТ «Запоріжсталь») в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу.

Також в Акті зазначено, що причина виникнення професійного захворювання: наявність у повітрі робочої зони слюсаря-ремонтника ВАТ «Запоріжсталь»: ангідриту хромової концентрації 0,008-0,009 мг/м3 (ГДК -0,01 мг/м3); кремнію діоксиду аморфного у концентрації 0,71 мг/м3 (ГДК - 1,0 мг/м3), марганцю в зварювальному аерозолі - 0,25-0,32 мг/м3 (ГДК - 0,2 мг/м3), заліза оксиду - 13,0-14,9 мг/м3 (ГДК - 6,0 мг/м3), азоту оксидів у концентрації 4,0-4,5мгЄм3 (ГДК3 - 5,0 мг/м); вплив шуму рівнем 81,9 -86,9 дБ(А) (ГДУ - 80дБА), інфрачервоного випромінювання з рівнем 4482Вт/м2 Вт/м2 (ГДУ -140Вт/м2) (а.с.15).

Згідно з санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 16.06.2014 № 18-02-16/598 під час виконання трудових обов'язків на позивача під час роботи на різних підприємствах впливали шкідливі виробничі фактори, в тому числі з 15.05.1996р. на ВАТ «Запоріжсталь» впливали: ангідрид хромовий, кремнію діоксид аморфного, марганцю в зварювальному аерозолі, заліза оксид, азоту оксид, вплив шуму, інфрачервоного випромінювання (а.с. 13-15).

Відповідно до довідки МСЕК серії АБ №0028094, 16.12.2014р. ОСОБА_1 вперше встановлено втрату професійної працездатності ступенем 40% (а.с.21).

У зв'язку з професійним захворюванням ОСОБА_1 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в різних лікувальних закладах з приводу отриманого професійного захворювання, переносив фізичні страждання (а.с. 26,29).

Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитись на стаціонарному лікуванні, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, він постійно відчуває фізичний біль, йому важко виконувати фізичну працю, через втрату працездатності не може забезпечувати себе та свою сім'ю, не може вести звичайний та повноцінний спосіб життя, чим порушений звичайний ритм його життя.

Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків, до позбавлення можливості реалізувати свої звички та бажання, набув схильність до емоційної напруженості, дратівливість, у нього погіршився сон, оскільки він позбавлений можливості на повноцінне, здорове життя.

Все це постійно і негативно позначається на його душевному стані. Він знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров'я немає.

Згідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України працівники мають право на здорові та безпечні умови праці.

Згідно зі ст. 153 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі і виплати за моральну (немайнову) шкоду, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Зупинення, а надалі скасування права громадян, які потерпіли від професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», не позбавляє права цих громадян на відшкодування моральної шкоди відповідно до статті 237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 20-рп/2008 від 08.10.2008р. визнав такими, що відповідають Конституції України зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (які передбачали право потерпілого на відшкодування моральної шкоди у разі тимчасової, стійкої, часткової чи повної втрати професійної працездатності за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань) з огляду на те, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника (роботодавця) або уповноваженого ним органу.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 237- 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Доводи представника ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь», що позивач сам мав дбати про безпечні умови своєї праці, а також щодо добровільного погодження позивача при працевлаштуванні на підприємство працювати в шкідливих умовах, не можуть бути взятими до уваги, оскільки такі доводи суперечать не тільки наведеним нормам матеріального права, а й ст. 43 Конституції України, яка гарантує кожному право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Довід представника ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу відповідачем, оскільки він працював не лише на підприємстві позивача, а і на інших підприємствах зі шкідливими умовами праці, є безпідставним. Судом на підставі належно дослідженого та оціненого доказу - Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.11.2014 року, встановлено, що професійне захворювання виникло, зокрема, через тривалий стаж роботи (понад 18 років) в шкідливих умовах праці на підприємстві ВАТ «Запоріжсталь», що підтверджує недотримання власником вимог закону, а саме ч. 2 ст. 153 КЗпП України, яка покладає є обов'язок забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці на власника або уповноважений ним орган.

Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач в період виконання трудових обов'язків на підприємстві відповідача, через вплив шкідливих виробничих факторів, отримав професійні захворювання, в результаті йому встановлена втрата професійної працездатності ступенем 40%, що на думку суду свідчить про наявність у позивача моральних страждань у зв'язку з порушенням життєвих зв'язків, постійного фізичного болю від захворювань, незручності та дискомфорту, що стали наслідком захворювання, наявні хвороби викликають моральні страждання із-за неможливості виконувати певний фізичний труд, вона позбавлена в повній мірі реалізації свого права на труд, заробляти достатні гроші для утримання родини, і вимагає докладання певних зусиль для організації свого життя, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України і такий обов'язок слід покласти на відповідача.

Відповідно до роз'яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і моральних страждань позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності позивачки, зокрема те, що з втратою 40% професійної працездатності передбачена можливість працювати за певних умов, враховуючи характер отриманих позивачем захворювань і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, негативні наслідки професійного захворювання, які призвели до фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, виходячи із збалансованості інтересів сторін, вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 12 000,00 грн.

Вказану позивачем суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн. суд вважає перебільшеною.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Повний текст рішення виготовлено 15.05.2015р.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст.2, 153, 237-1 КЗпП України, ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» () на користь ОСОБА_1 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» () на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В.Сидорова

15.05.2015