АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4231/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 640/3698/15-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Бровченко О.І., Малінської С.М.

за участі секретаря - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2015 року по справі за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач - КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості за період з 01 серпня 2002 року по 30 вересня 2013 року у розмірі 13 795,37 гривень.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ОСОБА_2 є власником квартири №76, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Наталії Ужвій, 98, яка обслуговується позивачем.

Позивач надає послуги з теплопостачання, відповідно до ст.ст. 13,14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (далі Закон) та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (надалі Правила), що регулюють відносини між субєктами господарювання предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг і фізичною та юридичною особою, отримує або має намір отримувати такі послуги.

Відповідач є споживачем вказаних послуг з теплопостачання, проте свої зобовязання не виконує, внаслідок чого утворилась значна сума заборгованості.

Відповідач позов не визнав та звернувся до суду з письмовими запереченнями, в яких просив відмовити в його задоволенні посилаючись на безпідставність позовних вимог. В обгрунтвання своїх заперечень ОСОБА_2 зазначив про те, що ніякої заборгованості за послуги теплопостачання у нього перед КП «ХТМ» немає, оскільки будь-які договірні відносини в рамках цивільного законодавства між ним та КП «ХТМ» відсутні.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2015 року позов КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 5880 (пять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 72 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся на нього з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити по справі нове рішення про відмову в задоволенні заявлених КП «ХТМ» позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи цивільно-правовий спір, районний суд повно і всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами, як це передбачено ч. 1 ст. 11 ЦПК України.

По справі достовірно встановлено, що відповідач є власником, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та у відповідності до вимог ст. 68 ЖК України зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами . Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до п.п. 17, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення оплачується споживачами з рахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативними (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг та форма оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що між сторонами немає письмового договору про надання послуг з теплопостачання, а тому немає жодних зобовязальних відносин, а значить і спору, не можуть бути взяті до уваги судової колегії, як підстава для скасування судового рішення.

Так, ч. 1 ст. 39 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Вимогами ст. 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору

У відповідності до ч. 2 с. 642 ЦК України особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору( відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

По справі достовірно встановлено, що КП «ХТМ» за правилами публічного договору та у відповідності до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», надає послуги з теплопостачання кожному, хто до нього звернувся, які є однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі користувалися вказаними послугами з теплопостачання, чим і підтвердили свою згоду на отримання вказаних послуг, що і призвело до виникнення між ними та позивачем договірних відносин, які регулюються цивільним законодавством.

Відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживачів від оплати наданих їм житлово-комунальних послуг за затвердженими в установленому порядку тарифами, що прямо передбачено ч. 2 ст. 162 Житлового кодексу України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону.

Так, Верховним судом України в постанові від 10.10.2012 р. по справі № 6-110цс12 зроблено наступних правовий висновок.

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обовязковість положень цього акту для сторін договору, сторонни не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цивільно-правовий спір по суті та приймаючи рішення у справі, обґрунтовано частково задовольнив заявлені позивачем - КП «ХТМ» вимоги, стягнувши з відповідача, як споживача житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на користь останнього заборгованість з їх оплати в межах строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги відповідачів, що наведені на її обґрунтування, є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або| могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, на підставі повного та всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилалися, як на підставу свої вимог та заперечень, підтверджених доказами, належним чином дослідженими в ході судового засідання, вирішив справу згідно із законом та у відповідності до вимог ст.213 ЦПК України ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :