Справа № 396/2769/14-ц
Провадження № 2/396/25/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді - Кухарської Н.А.

за участю секретаря - Стеценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зміну розміру стягнених аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

позивач звернувся з позовом до суду про зміну розміру стягнених аліментів до відповідачів, посилаючись на те, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2009 року стягнуто з позивача аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. 23.11.2010 року позивач уклав шлюб, від якого народилася донька ОСОБА_7 та син ОСОБА_5. Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2014 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що після стягнення аліментів на доньку ОСОБА_4, в нього змінився сімейний стан та народилося ще двоє дітей, тому просить змінити стягнений рішеннями розмір аліментів та стягнути аліменти в твердій грошовій сумі по 200 грн. на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, так як має нерегулярний дохід, хронічні захворювання та не взмозі сплачувати аліменти в розмірі, які стягнені судом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши, що він на даний час фактично проживає з відповідачкою ОСОБА_2 Дійсно офіційно він не працює, хоч він не є інвалідом та пенсіонером, однак, має хронічне захворювання, влаштуватись на роботу не може, в зв"язку з чим не взмозі сплачувати аліменти, зокрема, відповідачці ОСОБА_3 в тих частках, що присудив суд.

Представник позивача повністю підтримала позовні вимоги. Одночасно пояснила, що розмір аліментів має бути зменшений та встановлений в твердій грошовій сумі для всіх трьох дітей позивача, таким чином останні матимуть змогу отримати державну допомогу та будуть на рівних умовах утримання. Вважала, що є всі законні підстави задоволення позову, оскільки змінилось сімейний стан позивача, в нього народилось ще двоє дітей, позивач не працює, має захворювання попереку, яке не дає йому можливості влаштуватись на постійну роботу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилась. Подала суду письмові заперечення, в яких просила в позові відмовити, оскільки жодних законних підстав для зміни розміру аліментів та визначення їх в твердій грошовій сумі у позивача відсутні. Зазначила, що аліменти, які сплачує позивач є незначними і їх не вистачає на утримання доньки ОСОБА_4, батько не приймає участі у вихованні дитини, останній має можливість працювати, але не працює з невідомих причин. Крім того, зазначила, що має на утриманні крім доньки ОСОБА_4, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває в декретній відпустці, в зв"язку з чим утримувати ОСОБА_4, самостійно без матеріальної допомоги позивача не може.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів.

Вислухваши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2009 року стягнуто з позивача аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття (а.с. 8).

Відповідно до зазначеного рішення ОСОБА_1 на час розгляду справи не працював та в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2014 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення донькою ОСОБА_7 повноліття, а потім по ? частині на утримання сина ОСОБА_5 і до його повноліття. (а.с.7).

Відповідно до зазначеного рішення ОСОБА_1 позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення, не повідомивши суд про наявність рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2009 року про стягнення з нього аліментів на доньку ОСОБА_4 в частці від доходу.

Зазначені рішення суду набрали законної сили та позивачем не оскаржувались.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що позивач не є інвалідом чи пенсіонером, є особою працездатного віку, інших непрацездатних утриманців не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили

Суд вважає, що з часу розгляду справи про стягнення аліментів з відповідача - 09 квітня 2014 року матеріальне становище платника не змінилося, відповідач як на момент винесення судовх рішень, так і на момент розгляду даної справи не працює, належних та допустимих доказів наявності тяжких хронічних захворювань, встановлення інвалідності, які б позбавляли позивача можливості працювати ані позивачем, ані його представником в ході розгляду справи суду надано не було, доказів, щодо погіршення матеріального стану та стану здоров"я позивачем з часу винесення судових рішень, - не надано, що свідчить про відсутність обставин зазначених у ч. 1 ст. 192 СК України, які дають право на зменшення розміру аліментів та встанвоелння його в твердій грошовій сумі.

Відповідно до змісту рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2014 року, відповідач ОСОБА_1 до суду не з"явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повномі обсязі, що говорить про те, що відповідач знав про рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2009 року, однак не повідомив про нього суд та не повідомив, що на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня донька, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 погодився з вказаними рішеннями про стягнення аліментів в частці від доходу та останнє не оскаржував.

Відповідно до довідки Рівнянської лікарні № 14 від 17.09.2014 року, ОСОБА_1 хворіє та має хронічний поперековий остеохондроз (а.с.10).

Відповідно до довідки Ріванянської сілсьької ради № 1676 від 22 квітня 2014 року, ОСОБА_1 жодних земельних ділянок в користуванні немає (а.с. 10).

Відповідно до довідки Рівнянської сільської ради № 1675 від 22 квітня 2014 року, ОСОБА_1 не працює та відповідно до довідки Новоукраїнської об"єднаної державної податкової інспекці, ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем (а.с. 11).

Посилання позивача та його представника на те, що позивач має хронічне захворювання попереку, в зв"язку з чим не може влаштуватись на роботу та сплачувати аліменти в повному обсязі за рішеннями судів, суд до уваги не приймає, оскільки позивач не є інвалідом за даним захворюванням або за будь-яким іншим захворюванням, інших належних та допустимих доказів того, що наявна хвороба попереку позивача перебуває в прямому причинно-наслідковому зв"язку з неможливістю працювати,та виникла вже після судових рішень про стягнення аліментів, в ході розгляду справи надано не було.

Посилання позивача та його представника про те, що позивач невзмозі сплачувати аліменти на всіх трьох дітей, в зв"язку з чим суму аліментів необхідно зменшити та вставноити в твердій гршовій сумі, судом до уваги не приймається, оскільки в ході розгляду справи позивачем не надано суду жодного доказу того, що з нього дійсно стягуються аліменти в примусовому порядку, зокрема, за рішенням Новоукраїнського районного суду від 09.04.2014 року, відповідним відділом державної виконавчої служби та останній має заборгованість, яка підтверджує фактичну неможливість виконання ним своїх аліментних зобов"язань.

Позивачем не доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням судів.

Крім того, суд приймає до уваги той факт, що позивач на час розгляду даної справи проживає разом з відповідачем ОСОБА_2, вони ведуть спільне господарство, остання не зверталась до ВДВС про стягнення аліментів за рішенням суду в примусовому порядку, що не заперечувалось позивачем в ході розгляду справи та доказів зворотному суду надано не було, що в сукупності дає суду підстави вважати, що позов пред"явлено з метою уникнення позивачем від виконання обов"язку по утриманню дітей, які покладає на нього закон.

Наведене в сукупності свідчить, що підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зміни або зменшення розміру аліментів та встановлення їх в твердій грошовій сумі, у позивача відсутні та в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

В зв"язку з викладеним, суд вважає, що позов є безпідставним та необгрунтованим, в зв"язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 185, 192 Сімейного кодексу України, та ст.ст. 10, 59 - 61, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зміну розміру стягнених аліментів, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: Н. А. Кухарська