АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г.,Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зеніт» про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Посилаючись на те, що відповідачем не виконані вимоги судового рішення щодо укладання договору з нею про надання послуг, на її адресу направляються неправомірні вимоги щодо сплати боргу, нарахування платежів за теплоенергію та водопостачання гарячої води здійснюється без врахування показників встановлених нею лічильників, просила суд зобов'язати відповідача провести звірку розрахунків за житлово-комунальні послуги, скласти акт-звірки, скасувати неправомірно нараховану частину боргу, підготувати, узгодити та підписати додаткову угоду щодо порядку розрахунків за теплопостачання та обслуговування квартирного лічильника.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2015 року у задоволенні данного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що вона частково оскаржує рішення суду і ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог про зобовязання провести звірку розрахунків за житлово-комунальні послуги і скласти відповідний акт та скасувати неправомірно нараховану, без врахування показників теплолічильників, частину боргу. Апелянт посилається на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи та помилковість висновків суду. Вважає, що суд при вирішенні спору безпідставно не урахував рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.04.2012 року щодо зобов'язання відповідача укласти з нею договір про надання комунальних послуг яким було встановлено також, що виконавцем цих послуг є відповідач й що в її квартирі встановлений теплолічильник, згідно до показників якого вона має сплачувати надані їй послуги з теплопостачання.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Голова Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зеніт» ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, зазначив, що ОСББ не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не будучи суб'єктом господарювання не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг, зокрема з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом позивачка зареєстрована і мешкає в квартирі АДРЕСА_1 та є її власником.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про неправомірність дій відповідача щодо неврахування показників наявних в її квартирі теплолічильників при нарахуванній їй щомісячних платежів за надання послуг з централізованого опалення та водопостачання гарячої води та не укладення додаткової угоди, позивачка послалася на те, що відповідач будучи виконавцем таких робіт, повинний був здійснити повірку її лічильників, скласти про таке відповідний акт і в подальшому проводити нарахування відповідно до показників цих лічильників.

На підтвердження своїх вимог позивачка посилалася на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.04.2012 року, яке зобов'язує відповідача укласти з нею договір про надання послуг та здійснювати нарахування платежів з теплопостачання з врахуванням квартирного теплолічильника позивачки.

Проте, ніяких доказів на підтвердження заявлених вимог, зокрема і вказане рішення суду позивачкою до суду першої інстанції не подано.

З позовної заяви, вказаного в ній додатку та журналу судового засідання, зауважень на який не надходило, убачається, що на підтвердження своїм вимогам позивачкою надано: копія останнього розрахунку на оплату ЖКП з її особистими помітками та зразок рахунку з додатковими графами.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 303 ЦПК України підстави для прийняття та дослідження нових доказів неподаних до суду першої інстанції - відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачкою не доведено порушень її прав саме відповідачем який не надає їй послуг з централізованого опалення, постачання та водоведведення гарячої води.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними .

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (тут і далі - Закон № 1875-IV у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII).

Цей Закон у статті 1 визначає поняття житлово-комунальних послуг, учасників відносин у цій сфері: балансоутримувача, власника, споживача, виконавця і виробника та поняття засобу обліку.

За змістом цієї норми:

- житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

- виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

- засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики.

Цією нормою передбачено, що до складу внутрішньобудинкової системи входять мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону № 1875-IV та пунктом 8 Правил передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Положенням частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону № 1875-IV передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

До визначення на законодавчому рівні виконавців певних послуг (Закон від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII, який набрав чинності 26 квітня 2014 року) питання визначення виконавців житлово-комунальних послуг (в тому числі з централізованого постачання холодної і гарячої води, водовідведення) статтею 7 Закону № 1875-IV було віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

10 квітня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон № 1198-VII, яким внесено зміни до статті 19 Закону № 1875-IV (які набрали чинності 26 квітня 2014 року) та визначено, що виконавцем послуг:

- з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання - гарячої води є теплопостачальна організація;

- з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення суб'єкт господарювання, що проводить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Оскільки ОСББ «Зеніт» не є теплопостачальною організацією - виконавцем послуг з централізованого постачання теплоенергії та гарячої води, а позивачкою не подано доказів на підтвердження тому, що належні їй квартирні засоби обліку води і теплової енергії взяті ОСББ саме як виконавцем цих послуг на абонентський облік, що між ними укладений договір про надання таких послуг, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Матеріали справи не містять також і доказів на підтвердження тому, що позивачка зверталася до ОСББ та теплопостачальної організації з питання проведення звірки розрахунків за житлово-комунальні послуги і їй в цьому було відмовлено, тому колегія суддів вважає такі позовні вимоги передчасними.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/541/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6480/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.