УхвалА

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Краснова Світлана Миколаївна, про визнання заповіту дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним (нікчемним) за касаційними скаргами приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової Світлани Миколаївни та ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, яка 31 січня 2013 року склала заповіт на їх користь та на користь ОСОБА_6, відповідно до якого заповіла їм в рівних частках 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами. Указували, що вони вчасно звернулись із заявами про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину їм було відмовлено у зв'язку з оспорюванням заповіту ОСОБА_6

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, уточнивши позовні вимоги, просили суд визнати заповіт ОСОБА_8, складений 31 січня 2013 року та посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М. дійсним та визнати за ними право власності на 2/6 частини зазначеного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом.

У березні 2014 року ОСОБА_6 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним (нікчемним), посилаючись на те, що заповіт ОСОБА_8, складений 31 січня 2013 року та посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М. за межами нотаріального округу, у якому проживала спадкодавець. Крім того вважав, що посвідчення заповіту відбулося без присутності заповідача.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_6 просив визнати заповіт ОСОБА_8, складений 31 січня 2013 року та посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., недійсним.

Справа розглядалась судами неодноразово. Останнім рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 липня 2015 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано дійсним заповіт ОСОБА_8 від 31 січня 2013 року, яким вона заповіла належну їй на праві приватної власності частку житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках кожному. У задоволені решти позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано недійсним заповіт, складений 31 січня 2013 року ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М. та зареєстрований в нотаріальному реєстрі за № 112. У задоволенні первісного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі приватний нотаріус Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Краснова С.М. просить оскаржуване рішення апеляційного суду в частині визнання заповіту недійсним скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 й задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_6, апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, правильно застосувавши положення ст. ст. 203, 205, 1257 ЦК України та ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат», п. 2 глави 1 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до вірного висновку про те, що нотаріальна діяльність нотаріуса може здійснюватись лише в межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення нотаріальної контори, в якій нотаріус працює, або приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6 - 2 цс 13 від 20 лютого 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Встановивши такі обставини, а також те, що заповіт підписаний свідком ОСОБА_9 (ст. 1253 ЦК України) не за проханням заповідача, а на прохання особи, на користь якої заповіт складений (ОСОБА_4.), апеляційний суд вірно визнав заповіт недійсним (нікчемним) та відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є похідними вимогами та недоведеними.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової Світлани Миколаївни та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта