АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3397/14-ц Номер провадження 22-ц/786/858/15Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С. А. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.

при секретарі: Коваль А.А.

за участю представника позивача - Колеснікова В.О.

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 серпня 2011 року у розмірі 31545 грн. 10 коп., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 23 777 грн. 72коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 714 грн. 43 коп.; заборгованості з комісії за користування кредитом 74 грн. 61 коп.; штрафу (фіксованої частини) - 500 грн.; штрафу (процентної складової) - 1 478 грн. 34 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват-банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 31 545 грн. 10 коп. та судовий збір в розмірі 315 грн. 45 коп., а всього 31 860 грн. 55 коп.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване нею судове рішення - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з неї, ОСОБА_3, заборгованості - відмовити у повному обсязі.

При цьому зазначала, що 16 липня 2011 року нею дійсно було подано анкету-заяву на отримання картки від ПАТ КБ «Приватбанк», натомість жодного кредитного договору вона з Банком не укладала, а також не отримувала кредит у такому розмірі, який заявлений Банком до стягнення. Вказувала, що за вироком суду у справі №553/788/14-к від 12 червня 2014 року встановлено факт шахрайства засудженого ОСОБА_5 з карткою, що була отримана нею у ПАТ КБ «Приватбанк», а тому вважає, що не повинна нести відповіда-льність за злочинні дії інших осіб. Також зауважувала, що за наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості по кредиту відсутня інформація по штрафам, в той час, як за рішенням суду з неї стягнуто на користь Банку і штрафи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що відповідно до укладеного сторонами кредитного договору №б/н від 22 серпня 2011 року ОСОБА_3 22 серпня 2011 року отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встанов-леного кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку про отримання платіжної картки кредитка «Універсальна», ОСОБА_3 погодилася, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Банку, становлять договір, укладений між сторонами про надання банківських послуг.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, за нормами якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах, інших стандартних формах, який може укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п. 2.1.1.12.6 Правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, позичальник зобов"язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

За змістом ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов"язань за Договором, позичальник на вимогу Банку має виконати зобов"язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафу), оплати Винагороди банку.

Власник карти зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафу, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов"язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов"язань в цілому або встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов»язків за цим Договором, що зокрема узгоджується з нормами ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним догово-ром, утворилась заборгованість, яка станом на 30 червня 2014 року становить 31 545 грн. 10 коп. та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 23 777 грн. 72 коп.; заборго-ваності за процентами за користування кредитом - в розмірі 5 714 грн. 43 коп.; за боргова-ності по комісії за користування кредитом - в розмірі 74 грн. 61 коп.; штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн.; штрафу (процентної складової) в розмірі 1478 грн. 34 коп.

Встановивши, що відповідач не виконувала належним чином своїх обов'язків по кредитному договору, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої в ході розгляду справи доведений позивачем доданим до матеріалів справи розрахунком, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення вказаної заборгованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, як з таким, що ґрунтується на нормах цивільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та відповідає зібраним по справі доказам.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Таким чином, вірно встановивши характер спірних правовідносин та доведеність обставин, якими позивач обґрунтовував заявлені вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з боржника суми заборгованості в повному розмірі.

Посилання апелянта на те, що між сторонами кредитний договір не укладався, є безпідставними. Так, в Умовах та Правилах надання банківських послуг зазначено, що для надання послуг банк видає клієнту карту та заяву, підписанням якої сторони укладають договір про надання банківських послуг. Підписання даного договору є прямим та безумовним погодженням клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком.

Договір про надання банківських послуг є спрощеною формою для продуктів, що мають подібні умови і правила обслуговування, а саме для кредитної карти "Універсальна" миттєвого випуску.

З огляду на наведене, та з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов'язок спростувати той факт, що надані суду ПАТ КБ «Приватбанк» Умови надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою не є частиною укладеного договору.

Проте, відповідачем та його представником не надано доказів, які б підтверджували, що надані умови надання банківських послуг не є частиною укладеного договору.

Крім того, заперечуючи укладення кредитного договору, боржник не заперечує отримання кредитних коштів, що підтверджується роздруківкою виписки по особовому рахунку позичальника щодо руху кредитних коштів по картці «Універсальна», з якої вбачається, що ОСОБА_3 користувалася кредитними коштами шляхом як зняття коштів в мережі банкоматів, так і шляхом використання в торгівельній мережі, при цьому частково погашала заборгованість.

Посилання представника відповідача на обставини, встановлені вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 12 червня 2014 року у справі №553/788/14-к щодо факту шахрайства при оформленні ОСОБА_5 за допомогою терміналу в магазині «НЕКСТ» через кредитну картку НОМЕР_1, видану на ім"я ОСОБА_3 кредитних договорів: №3263 від 15.08.2013 року на суму 6800 грн.; №6608 від 17.08.2013 року на суму 5320 грн.; №8991 від 19.08.2013 року на суму 2640 грн., в оформленні яких ОСОБА_3 участі не брала та не давала згоду на їх оформлення, - не можуть бути підставою для звільнення відповідачки від обов"язку повернення боргу в тому числі і по вказаних вище договорах х огляду на наступне.

Так згідно п. 2.1.1.14.1. Умов та правил надання банківських послуг, тримач кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісних підприємствах, з якими Банк уклав договір співпраці з сервісу та вартість покупки знаходиться в межах розрахованого Банком кредитного ліміту по карті даного сервісу. Підписання чека, роздрукованого в РОS-терміналі на підключення до сервісу «Оплата частинами» є акцептом умов використання сервісу «Оплата частинами». Трансакція через сервіс «Оплата частинами» в терміналі Банку, вчинена власником картки і підтверджена введенням РІN-коду, прирівнюється Банком до заяви на відкриття карткового рахунку з встановленням ліміту, для оплати операції по сервісу «Оплата частинами». У разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата частинами», Клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу.

Відповідно до п. 2.1.1.5.1. Умов та правил надання банківських послуг, обов"язок клієнта - не передавати Карти, ПІНи третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором або що суперечать чинному законодавству.

Згідно п. 2.1.1.7.1., п. 2.1.1.7.3. Умов та правил надання банківських послуг, Держатель несе відповідальність за операції, що здійснюються з Картками, у тому числі наданими Банком його Довіреним особам. Неотримання виписки або несвоєчасне отриман-ня не звільняє держателя від виконання своїх зобов"язань за Договором. У разі якщо Держатель дає згоду на проведення операцій з Картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесеними на карті даними.

За змістом п. 2.1.1.9.5. Умов та правил надання банківських послуг, Держатель зобов»язується: не повдомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, - не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу.

В той же час, вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 12 червня 2014 року у справі №553/788/14-к встановлено, що ОСОБА_3 добровільно передала ОСОБА_5 свою кредитну карту та повідомила її ПІН-код, що є грубим порушенням умов Договору, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк», а відтак відсутні підстави для звільнення останньої від відповідальності, передбаченої п. 2.1.1.7.1., п. 2.1.1.7.3. Умов та правил надання банківських послуг.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не містять нових фактів чи засобів доказування, які б свідчили про порушення норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, .314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: