Справа № 454/1822/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Пахут С. О. ,

при секретарі Синевській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна», 3-ї особи ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися в суд з позовом та уточненнями до нього, в яких просять стягнути:

- з ПрАТ «СК «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 4259,10грн. матеріальної шкоди;

- з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8920,39грн. матеріальної шкоди;

- з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7000грн. на відшкодування моральної шкоди;

- судові витрати.

Свої вимоги мотивують наступним.

13.01.2014р. в с.Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс», р.н.з. НОМЕР_1, на перехресті доріг не надав переваги у русі автомобілю марки «Деу Ланос», р.н.з. НОМЕР_2, ким керував ОСОБА_2 та здійснив з ним зіткнення.

Внаслідок даного ДТП було пошкоджено дані транспортні засоби, а водії отримали тілесні ушкодження.

Постановою суду від 05.03.2014р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні даного ДТП.

Власником автомобіля марки «Деу Ланос» є ОСОБА_1

Згідно висновку експерта, вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 33756,74грн., вартість матеріального збитку - 25554,61грн.

Страховою компанією ОСОБА_3 - ПрАТ «СК «Граве Україна» сплачено лише 20465,51грн. страхового відшкодування з врахуванням 350грн. витрат на транспортування пошкодженого автомобіля без врахування податку на додану вартість в сумі 4259,10грн.

На ремонт автомобіля ОСОБА_1, згідно рахунку-фактури, витрачено 33825грн.

З огляду на зазначене, різниця між виплаченим відшкодуванням та фактичними витратами на ремонт автомобіля становить 13179,49грн.

З цієї суми - 4259,10грн. (ПДВ) повинна доплатити страхова компанія, а решту коштів - ОСОБА_3

Крім того, ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, яка полягає в фізичному болі, пов'язаному з отриманням тілесних ушкоджень, звернення до лікаря, погіршення фізичного стану, порушення звичного режиму життя, дратівливому стані, душевних хвилюваннях тощо.

В судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_10., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позов підтримали.

Надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позові та заявах про уточнення вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_9 позову не визнали.

Подали суду заперечення проти позову, в яких зазначили, що страховою компанією з незрозумілих підстав не сплачено ОСОБА_1 ПДВ в сумі 4259,10грн.

Крім того, позивачем зазначено дві суми вартості відновлювального ремонту: 33825грн. - згідно рахунку-фактури та 33756,74грн. - згідно висновку.

Їм незрозуміло, який розмір відновлювального ремонту позивачем було взято до уваги при розрахунку невиплаченої різниці.

Так, при врахуванні обох вищевказаних сум, розміру франшизи, неможливо отримати вказану в позові різницю, яку просить стягнути позивач.

Вважають, що з ОСОБА_3 підлягаю стягненню лише 1000грн. франшизи, решту невиплаченого відшкодування повинна сплачувати страхова компанія, як і моральну шкоду ОСОБА_2

Представник відповідача ПрАТ «СК «Граве Україна», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув.

Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання також не прибув.

Подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши представників позивачів, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому РІЗНИЦЮ МІЖ ФАКТИЧНИМ РОЗМІРОМ ШКОДИ ТА СТРАХОВОЮ ВИПЛАТОЮ.

В пункті 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» справ №4 від 01.03.2013р. роз'яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В судовому засіданні доведено вину ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП щодо вчинення ДТП, під час якого пошкоджено автомобіль, належний ОСОБА_1, що стверджується постановою Сокальського районного суду №454/336/14-п від 05.02.2014р.

З поліса №АС/5525566 від 20.08.2013р. вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 у випадку настання страхового випадку з участю автомобіля марки «Мерседес Бенс», р.н.з. НОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «СК «Граве Україна».

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50000грн., здоров'ю потерпілого - 100000грн. Розмір франшизи - 1000грн.

З виписки по рахунку та страхового акта від 09.04.2014р. з додатком встановлено, що ПрАТ «СК «Граве Україна» виплачено ОСОБА_1 20645,51грн. страхового відшкодування, включаючи 350грн. витрат на евакуатор.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача суд визначає в сумі 33756,74грн., згідно з висновком №30 від 15.02.2014р., а не приймаючи рахунок-фактуру №168 від 03.03.2014р., який є нічим не підтвердженим.

Згідно такого висновку експерта, різниця між відновлювальним ремонтом та матеріальними збитками складає 8202,13грн.(33756,24 - 25554,61 = 8202,13)

Страховою компанією відшкодовано ОСОБА_1 20645,51грн.

З них:

- 20295,51грн. - відшкодування матеріальних збитків (без ПДВ і франшизи)

(25554,61грн. - 4259,10грн. ПДВ - 1000грн. франшизи = 20295,51грн.) та

- 350грн. - відшкодування додаткових витрат на евакуацію.

Таким чином, ОСОБА_1 недоотримав 13461,23грн.

З цієї суми на його користь підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Граве Україна» 4259,10грн. (ПДВ).

Решта коштів в сумі 9202,13грн. (включаючи 1000грн. франшизи) підлягають до стягнення з ОСОБА_3, як заподіювача шкоди (13461,23грн. - 4259,10грн. = 9202,13грн.).

Тому, суд погоджується з позицією відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_9, оскільки визначена позивачем сума невиплаченого відшкодування (8920,39грн.) є незрозумілою.

В той же час, в силу ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а тому, задовольняє дану вимогу лише у сумі 8920,39грн., а не 9202,13грн.

Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 покликається на отримання тілесних ушкодження та їх наслідки.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 18.01.2014р., останній дійсно керував автомобілем марки «Деу Ланос», однак в ДТП жодних тілесних ушкоджень не отримав та від проходження медичної експертизи відмовився.

Більше того, жодних інших доказів про отримання тілесних ушкоджень та звернення до лікаря, як він зазначає в позові - суду не надав.

З огляду на зазначене, суд не приймає вищезазначені твердження останнього.

Решту підстав відшкодування моральної шкоди суд також вважає таким, що не заслуговують на увагу, а тому, в цій частині позов слід відхилити.

Крім того, ОСОБА_2 до страхової компанії з вимогою про відшкодування моральної шкоди не звертався, що також є підставою для відмови йому в позові, як це роз'яснено в п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, суму сплаченого судового збору, в силу ст.88 ЦПК Уркраїни, слід стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог.

Крім того, зазначеною статтею Цивільного процесуального кодексу України передбачено присудження відповідачеві судових витрат з позивача, пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено лише квитанцію про сплату 3500грн. на користь КМП «Юридичний центр захисту прав власників», від імені якого ОСОБА_9 укладено угоду з ОСОБА_3 про представництво інтересів останнього.

Жодних інших документів (акт виконаних робіт, розрахунок тощо) суду не надано, а суд в судовому засіданні не здобув жодних даних по якій справі (чи яких справах) та за який об'єм послуг вчинено проплату.

В той же час, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014р. роз'яснено, що витрати на правову допомогу в конкретній справі повинні бути підтверджені документально та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, в судовому засіданні не доведено, що вказані витрати понесені ОСОБА_3 для надання правової допомоги безпосередньо по даній справі, а тому, немає жодних підстав присуджувати йому частини таких витрат.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8920 (вісім тисяч дев'ятсот двадцять) грн. 39коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 4259 (чотири тисячі двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 10коп. матеріальної шкоди.

В задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 107 (сто сім) грн. 18коп. судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 51 (п'ятдесят одну) грн. 16коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення - в той самий строк з дня отримання його копії.

Головуючий: С. О. Пахут