Ухвала іменем україни
28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації, Вишгородський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Вишгородської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою Виконавчого комітету Вишгородської міської ради на рішення апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Виконавчий комітет Вишгородської міської ради (далі - ВК Вишгородської міської ради) звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що багатодітна та малозабезпечена сім'я ОСОБА_1 та

ОСОБА_2, яка опинилася у складних життєвих обставинах та потребує сторонньої допомоги, перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації (далі - Вишгородська РДА), під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Вишгородської РДА. У ході соціального супроводу даній родині надавалися соціальні послуги, з відповідачами неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків, проте будь-яких позитивних зрушень під час роботи з цією сім'єю не відбувалося, батьки дітей постійно порушували умови договору про здійснення соціального супроводу, свідомо ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, систематично зловживаючи спиртними напоями, не проявляючи до дітей ніякої турботи та піклування, допускаючи винне та усвідомлене ухилення від виховання своїх дітей та від їх утримання.

На підставі наведеного вище ВК Вишгородської міської ради просив суд позбавити обох відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області

від 20 січня 2015 року позов ВК Вишгородської міської ради задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Роз'яснено ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що відповідно до ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення в батьківських правах.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові

ВК Вишгородської міської ради відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, покладено на ВК Вишгородської міської ради Київської області піклування та контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ВК Вишгородської міської ради просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось, тому суд касаційної інстанції рішення в цій частині також не переглядає.

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, виходив із того, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дітей. При цьому батьки дітей не дотримуються санітарно-гігієнічних умов проживання дітей, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню інтересу до внутрішнього світу дітей, не створюють умов для отримання дітьми життєво-необхідних навичок, часто залишають малолітніх дітей вдома одних без нагляду, систематично тим самим наражаючи їх на небезпеку.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ухваливши а цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, попередивши

ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей, виходив із того, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батька.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження дітей відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є, відповідно, матір'ю та батьком чотирьох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Діти проживали разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1. Старший хлопчик ОСОБА_3 хворіє на цукровий діабет, переважно перебуває у бабусі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2, яка займається його вихованням, утриманням та лікуванням.

Згідно з листом Служби у справах дітей та сім'ї РДА від 14 серпня

2014 року № 706/11-06 сім'я з 26 жовтня 2012 року перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської РДА, знаходиться під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Вишгородської РДА.

Відповідно до листа Вишгородського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Вишгородської РДА Київської області від 18 серпня 2014 року основними причинами взяття під соціальний супровід є виявлені складні життєві обставини, які сім'я не може подолати самостійно, а саме: соціально-медичні: алкогольна залежність матері та інвалідність старшого сина ОСОБА_3 (хворіє на цукровий діабет); соціально-педагогічні: невиконання батьками своїх обов'язків та проблеми у вихованні дітей; соціально-економічні: малозабезпеченість, безробіття батьків, наявність боргів за комунальні послуги, недотримання санітарно-гігієнічних норм та побутових умов житлової дощі. Мати та батько часто вживають алкогольні напої, вихованню та отриманню дітей не приділяють належної уваги. Діти недостатньо харчуються, не мають необхідного одягу, взуття, часто залишаються без нагляду дорослих.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 систематично порушують умови договору про здійснення соціального супроводу. Основним та єдиним доходом сім'ї є виплати на дітей, та виплати на харчування постраждалого ЧАЕС 2 категорії ОСОБА_2 ( а.с. 6).

Згідно з актами обстеження умов проживання та виховання дітей в сім'ї від 25 червня, 14 лютого, 11 серпня, 18 серпня 2014 року батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не займаються вихованням і утриманням дітей, соціальну допомогу використовують не за призначенням (а. с. 14, 15, 16, 17).

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 18 Постанови передбачено, що відповідно до статті 165 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_716/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1> з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_718/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1>). Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 надав до суду апеляційної інстанції довідку про доходи, згідно з якою він працює у ФОП ОСОБА_8 на посаді фахівця з приймання та обробки вантажу та отримав заробітну плату за лютий 2015 року у розмірі 600 грн 42 коп. (а. с. 103).

Крім того, відповідач надав суду довідки про те, що він на «Д» обліку в кабінеті психіатра та нарколога Вишгородського району не перебуває (а. с. 104, 105).

За таких обставин апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, дійшов обґрунтованого висновку, врахувавши, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, та те, що до відповідача раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно чотирьох малолітніх дітей відсутні.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду не вбачається, що судом при розгляді скарги допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. -ст. 338341 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2129/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Вишгородської міської ради відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Г.В. Юровська