УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_7 на його користь 41 699 грн у відшкодування майнової шкоди та 3 тис. грн у відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_2, яка розташована над квартирою ОСОБА_6, і у зв'язку з проведенням відповідачем ремонтних робіт з реконструкції належної їй квартири, у квартирі позивача почали тріскатися стіни та просідати підлога.

ОСОБА_6 вважає, що ремонтні роботи проводились незаконно, на підставі робочого проекту, який не відповідає будівельним нормам, без супроводу автора робочого проекту та із самовільним знесенням несучих перегородок та втручанням у цілісність стін та фундаменту.

Посилаючись викладені обставини ОСОБА_6 стверджує, що у результаті протиправних дій ОСОБА_7 йому було заподіяно шкоду, яку остання у добровільному порядку відшкодувати відмовляється, у зв'язку з чим ОСОБА_6 був вимушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах касаційної скарги.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При вирішенні спору суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги Закону дотримані не були.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_7 є власником квартири № 1 в цьому ж будинку, яка розташована під квартирою ОСОБА_6

За зверненням ОСОБА_7 до Інспекції з нагляду за станом житлового фонду Департаменту ЖКГ Херсонської міської ради було проведено технічне обстеження квартири АДРЕСА_2, за результатом якого складено акт від 23 жовтня 2013 року, а листом від 04 листопада 2013 року ОСОБА_7 повідомлено про можливість реконструкції квартири за умови виготовлення проектної документації, реєстрації декларації про початок будівельних робіт та інших умов.

Разом з цим, в подальшому, ОСОБА_7 отримано від архітектора ОСОБА_8 передпроектну пропозицію та укладено договір про здійснення технічного нагляду, отримано робочий проект та зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт.

Після початку будівельних робіт в квартирі № 1 до Інспекції з нагляду за станом житлового фонду Департаменту ЖКГ Херсонської міської ради звернувся ОСОБА_9 зі скаргою про деформацію стін, підлоги та стелі в його квартирі, та за його заявою проведено технічне обстеження його квартири, за результатом якого складено акт від 19 лютого 2014 року, відповідно до якого, під час обстеження квартири виявлено деформацію стін, підлоги та стелі, а ОСОБА_7 було рекомендовано припинити будівельні роботи та замовити технічне дослідження щодо подальшої реконструкції.

Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири АДРЕСА_2, який складено 25 лютого 2014 року експертом ОСОБА_10 на замовлення відповідача, визначено, що технічний стан будівельних конструкцій незадовільний, та надано ряд рекомендацій щодо подальших будівельних робіт.

Інспекцією державного архітектурно-будівельної контролю у Херсонській за зверненням ОСОБА_6 у період з 11 по 17 квітня 2014 року здійснено позапланову перевірку законності виконання будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_2 та встановлено, що будівельні роботи проводяться на підставі зареєстрованої Інспекцією декларації про початок виконання будівельних робіт від 18 листопада 2013 року, роботи проводяться без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані та відповідно до робочого проекту, при цьому, за результатами вказаної перевірки 17 квітня 2014 року складено акт про відсутність порушень з боку ОСОБА_7

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 вересня 2014 року, виконаної експертом ОСОБА_11, забудовником роботи виконуються у відповідності з діючими будівельними нормами і правилами, контроль за дотриманням здійснюється сертифікованими спеціалістами технічного та авторського нагляду. Причини пошкоджень в квартирі № 7 комбіновані, вони виникли в результаті впливу взаємопов'язаних між собою факторів, а саме: зміна деформаційного стану будинку, вплив вібронавантажень під час проведення ремонтних робіт у суміжних з квартирою приміщеннях та конструкціях будинку, демонтаж печі попередніми власниками квартири № 1, фізичний знос конструктивних елементів будинку, неналежне утримання та експлуатація мереж водовідведення, осідання ґрунтів основ, деформація фундаментів і стін внаслідок тріщин у вимощенні навколо будівлі та відсутність організованого відводу з покрівлі, дія природно-кліматичних, технологічних факторів та життєдіяльності людини з плином часу, при обстеженні перекриття виявлені пошкодження дерев'яних конструкцій пожежею. Експерт визначила, що встановити, який чинник найбільше вплинув на пошкодження в квартирі позивача, неможливо.

Згідно висновків комплексної будівельно-технічної експертизи від 24 листопада 2014 року, експертами визначено, що робочий проект, проведення ремонтних та технічних робіт не відповідає вимогам ДБН та чинному законодавству, існує прямий причинно-наслідковий зв'язок між пошкодженнями, які наявні у квартирі № 7 з проведенням реконструкції в квартирі № 1 та визначено розмір збитків, який становить 41 699 грн.

18 грудня 2014 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області було зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а 05 січня 2015 року відповідачем отримано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, і 15 січня 2015 року виготовлено новий технічний паспорт на вказану квартиру.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_6, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із відсутності правових підстав для їх задоволення, так як позивачем, у відповідності до положень ст. ст. 58, 60 ЦПК України, не було надано докази відповідно до викладених обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги.

З такими висновками у повній мірі погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи із положень ст. ст. 57-64 ЦПК України, належними письмовими доказами є будь-які документи, що містять фактичні дані, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, при цьому письмові докази подаються в оригіналі.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції не врахував положень ч. 6 ст. 147 ЦПК України, відповідно до якої висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу.

Чинним законодавством передбачено, що висновок експерта не має наперед встановленого значення, йому не надається перевага перед іншими доказами і, як всі інші докази, він оцінюється суддею за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, при цьому незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в судовому рішенні.

Разом з цим, суд першої інстанції, розглядаючи спір, надавши перевагу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 вересня 2014 року свою незгоду із висновком комплексної будівельно-технічної експертизи від 24 листопада 2014 року у рішенні не виклав, натомість здійснив оцінку та власне трактування експертного висновку, не маючи при цьому відповідних спеціальних знань, вказавши, що він носить характер припущень та не містить чіткої відповіді щодо наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача по проведенню робіт з реконструкції квартири та проявом дефектів в квартирі позивача.

Також, із матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанцій було допущено порушення норм процесуального права.

Протягом розгляду справи у суді апеляційної інстанції (29 квітня 2015 року) позивачем заявлялось клопотання про проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи (а. с. 337), однак суд апеляційної інстанції заявлене клопотання залишив поза увагою, при цьому, у своєму судовому рішенні зазначив, що апеляційний суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, роз'яснив сторонам їх право заявити клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи з метою усунення розбіжностей, що виникли при порівнянні попередніх експертиз, однак таких клопотань при розгляді справи в порядку апеляційного провадження від сторін не надійшло.

Згідно з вимогами ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Чинне законодавство роз'яснює, що якщо не зважаючи на заявлене клопотання, суд відмовляє у призначенні експертизи чи залишає його поза увагою, то це вважається порушенням принципу змагальності цивільного процесу і може призвести до не обґрунтованого вирішення справи.

Статтями 303, 213, 214 ЦПК України на апеляційний суд покладено обов'язок по перевірці належним чином законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, ухвалення у справі законного і обґрунтованого судового рішення, однак в даному випадку апеляційним судом таких вимог закону не виконано.

З підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України, оскаржуване в касаційному порядку рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова В.М. Колодійчук І.М. Фаловська