Номер провадження 2-др/754/4/15
У Х В А Л А

Іменем України

10.02.2015 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шевчука О.П.

при секретарі Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення у справі додаткового рішення

ВСТАНОВИВ

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2015 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 3 166 грн. 80 коп.

Свою вимогу позивач обґрунтовує тим, що матеріали справи містять Договір про надання йому правової допомоги адвокатом, однак питання про відшкодування витрат за зазначеним Договором судом при постановленні рішення не вирішено.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечували, зазначивши, що адвокат, яка приймала участь у справі мала статус представника, а не особи, яка надає правову допомогу, суду не надано належних доказів витрат на правову допомогу - первісних бухгалтерських документів.

Заявник та його представник в судове засідання на розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення не з'явились, їх неявка відповідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України розгляду заяви не перешкоджає.

Заслухавши думки відповідача у справі та її представника суд вважає, що підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення не має виходячи з наступного.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 зазначеної норми ЦПК України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача в ході розгляду справи представляла адвокат ОСОБА_3

Відповідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Ухвалу про допуск адвоката ОСОБА_3 до справи як особи, що надає правову допомогу, суд не постановляв, зазначене питання в ході розгляду справи взагалі позивачем не підіймалось та судом не розглядалось.

Крім того, пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено судам, що особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК.

Адвокат ОСОБА_3 в ході розгляду справи задавала питання іншим особам, заявляла клопотання, вчиняла інші дії згідно угоди про надання правової допомоги, що виходять за межі повноважень особи, яка надає правову допомогу, встановлених ст. 56 ЦПК України.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що адвокат ОСОБА_3 приймала участь у розгляді справи як представник позивача, а не особа, яка надає правову допомогу.

Крім того, розрахунок витрат на правову допомогу містить витрати, не пов'язані з розглядом справи в судовому засіданні (участь у засіданнях Служби у справах дітей), позивачем не надано первинні бухгалтерські документи,що підтверджують його фактичну сплату витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За таких обставин суд підстав для ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення на корить позивача витрат на правову допомогу не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56,79,88 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення у справі додаткового рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя