Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Рівненська обласна товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 червня 2009 року встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 з 01 грудня 2002 року про день смерті.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 вересня 2009 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, 20 жовтня 2000 року та зареєстрований як біржовий контракт Рівненською обласною товарною біржею № 01/1000/586.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР <nau://ukr/1540-06|st227>, чинного на час виникнення спірних відносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР <nau://ukr/1540-06|st47> нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання у цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди та ст. 48 цього Кодексу, яка передбачає, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або немайнові права неповнолітніх дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» <nau://ukr78> (чинної на час ухвалення оскаржуваних рішень), з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Розглядаючи позовну заяву, суд першої інстанції належним чином не визначився з колом осіб, які повинні були бути залучені до участі у справі.

На час звернення до суду та розгляду справи судом первісний відповідач ОСОБА_6 помер.

Місцевий суд не залучив до участі у справі належних відповідачів, серед яких є діти померлого: ОСОБА_7, ОСОБА_8

ОСОБА_5 не надано і судом не здобуто доказів про те, що вона є спадкоємцем ОСОБА_6

У матеріалах справи відсутнє процесуальне рішення суду про залучення ОСОБА_5 до участі у справі, як відповідача.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня