Справа № 188/406/15-ц
Провадження № 2/188/283/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської областіу складі головуючого судді Бурди П.О., при секретарі Хандрига Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

До суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позову вказала, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,360 га, яка розташована на території Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV- ДП №012139 від 29.03.2002 р.

Дана земельна ділянка була передана в оренду відповідачу згідно з договором оренди землі від 09.12.2008 р., №017, який зареєстрований у Державному реєстрі земель 23.03.2009 р.. за №57 (далі - Договір оренди), терміном оренди на 10 років.

Відповідно до п.9 Договору оренди орендар вносить орендну плату в грошовій формі в розмірі не менше 3% вартості земельної ділянки, що становить 1279,58 грн.. або натуральній формі - 1500 кг ранніх зернових культур та 100 кг насіння соняшника.

Позивач вказує, що відповідач, як орендар земельної ділянки систематично не виконує свої договірні зобов'язання по виплаті орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі в судовому порядку. За 2013 та 2014 рік відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань щодо внесення орендної плати у розмірі, передбаченому договором оренди землі. Зокрема за 2013 році позивачеві було видано 1000 кг зернових та 100 кг насіння соняшника 500 кг ранніх зернових культур видано не було. За 2014 рік було допущено аналогічне порушення п.9 договору оренди. При зверненні позивача до відповідача у видачі орендної плати в повному обсязі було відмовлено. Посилаючись на ст.ст. 32,34 Закону України "Про оренду землі" , ст. 651 ЦК України позивач просить розірвати договір оренди землі від 09.12.2008 р., №017, укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_1) та гр. ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_2), який зареєстрований у Державному реєстрі земель 23.03.2009 року за №57 та згідно з яким в оренду передано земельну ділянку площею 4,36 га, що знаходиться на території Самарської сільської ради.

17.06.2015 року представник позивача надав заяву про зміну підстав позову, у якій зазначив, що за 2013 році позивачеві було видано 1500 кг зернових, 100 кг насіння соняшника видано не було. За 2014 рік позивачеві було видано лише 1000 кг ранніх зернових культур, 500 кг ранніх зернових культур та 100 кг насіння соняшника позивачу не видано до цього часу.

Позивач і його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав заяву про слухання справи у їх відсутність, надав також письмові пояснення, у яких позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. На думку представника позивача, часткова несплата орендної плати за 2013 та 2014 рік є систематичною. Доводи відповідача про те, що він не відмовлявся видавати орендну плату та сам пропонував її отримати на думку представника позивача є необґрунтованими і не відповідають дійсності, оскільки телеграма відповідача про необхідність отримання орендної плати позивачу була надіслана 28.05.2015 року після предявлення позову до суду. У письмових поясненнях представник позивача також зазначив, що позивач погоджується з письмовою пропозицією відповідача щодо отримання орендної плати у вигляді зерна, але тільки після вирішення спору в судовому порядку, крім того, заперечує отримання ним насіння соняшнику.

Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі і його представника, у якій позов не визнав та зазначив, що умови договору не порушував, на підтвердження надав телеграму позивачу про отримання орендної плати, акт від 31.12.14 року про прийняття на зберігання насіння, акт від 31.05.2015 року про неприбуття позивача для отримання орендної плати за 2014 рік, відомості на отримання позивачем в 2013 році 1000 кг ячменя та 2000 кг пшениці, у 2014 році 1000 кг ячменя та 1000 кг пшениці.

Дослідивши і оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає, що у задоволені позову необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, урегульованих договором оренди земельної ділянки від 09.12.2008 р. №016, зареєстрованим у Державному реєстрі земель 23.03.2009 р. за №56 на строк 10 років, (далі - договір оренди), укладеним між позивачем (орендодавцем) як власником земельної ділянки площею 4,360 га, яка розташована на території Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності якого підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV- ДП №012139 від 29.03.2002 р. (а.с.7) та відповідачем (орендарем) (а.с.5-6).

Відповідно до п.9 Договору оренди відповідач зобов'язався вносити орендну плату в грошовій або натуральній формі в розмірі не менше 3% вартості земельної ділянки, що становить 1279,58 грн.., а саме: 1500 кг ранніх зернових культур та 100 кг - соняшник.

На виконання умов договору у 2013 році позивачеві було видано1000 кг ячменя та 2000 кг пшениці і він погодився на такі умови, що підтверджується відомістю з його підписом (а.с.27).

За 2014 рік позивачеві було видано 1000 кг ячменя та 1000 кг пшениці і він погодився на такі умови, що підтверджується відомістю з його підписом(а.с.29). Крім того, відповідач залишив для видачі позивачу та ще трьом орендарям зерно в кількості 2500 кг для виплати орендної плати, про що склав акт від 31.12.2014 року (а.с.50) і надіслав позивачу телеграму 28.05.2015 року із запрошенням отримати на току у відповідача орендну плату у вигляді зерна, що підтверджується копією електронного повідомлення (а.с.49 і визнав у своїх письмових поясненнях представник позивача (а.с.24), однак позивач не зявився за отриманням орендної плати у призначений відповідачем час, про що останній склав акт від 31.05.2015 року (а.с.51).

Отже, відповідач не чинить перешкод у отриманні орендної плати і ніколи не відмовлявся від її видачі і тим самим права позивача порушені не були.

Твердження представника позивача про те, що позивач отримав відмову відповідача у видачі орендної плати, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Позивач не надав доказів про звернення з такою вимогою до відповідача та доказів того, що відповідач відмовився виконати вказану вимогу.

Крім цього, суд враховує, що відповідач звертався з пропозицією з'явитися позивачеві 31.05.2015 року на тік фермери на 09.00 годину для отримання орендної плати у вигляді зерна, але Позивач не з'явився у визначений час і не отримав зерно, тому на даний час зерно залишене у складі відповідача до того часу поки позивач його не отримає.

Позивач відмовився прийняти вказану пропозицію про, що він вказав у письмовому поясненні до позовної заяви від 30.06.2015 року в якому він повідомляє, що він погоджується отримати орендну плату, але тільки після набрання законної сили судового рішення по даній справі (а.с.24).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач висловлював свої претензії до відповідача лише з приводу неповної сплати орендної плати за 2013 та 2014 роки, але вимогу про стягнення судом недотриманої частини орендної плати він не заявляє і просить суд про розірвання договору оренди землі, вказуючи в якості підстави систематичну несплата орендної плати.

При цьому позивач зазначає, що орендна плата не отримана частково.

Правовідносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Умови оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі»

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки (останній пункт доповнено згідно із Законом N 509-VI від 16.09.2008 р.)

Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Суд вважає, що договір оренди землі №17 від 09.12.2008 року містить всі необхідні істотні умови.

Строк внесення орендної плати визначений п. 11 Договору, згідно якого орендна плата вноситься до 31.12. кожного року. Через те, що в договорі не оговорений порядок, а саме яким чином видається орендна плата, у суду не має підстав вважати дії відповідача, який обрав спосіб видачі орендної плати в натуральній формі із заміною насіння соняшника на зерно, з чим погодився позивач, неправомірними. Позивач не заперечував проти обраного способу і отримував саме таким чином орендну плату, що було встановлено в судовому засіданні. Отже, порушень умов договору з боку відповідача немає.

Припинення договору оренди землі визначено ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Так договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Крім того, припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено ст. 32 Закону, де зазначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначенихЗемельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом 36 Договору оренди передбачено, що умовою розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку є невиконання договірних зобов'язань однією зі сторін. Пунктом 35 Договору оренди передбачено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених Договором.

Позивач як на підставу для розірвання договору оренди посилався на порушення відповідачем п. 33 та 36 договору (не сплачена орендна плата за 2013-2014 рік) при цьому не заперечував проти того , що частина орендної плати за вказаний період ним була отримана, а іншу частину він погоджується отримати після набрання чинності рішенням суду по даній справі.

Позивач не надав суду належних доказів щодо умисного невиконання відповідачем своїх договірних обов'язків.

Остільки у задоволенні позову суд відмовляє повністю, судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду, не відшкодовується.

На підставі ст. 651 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про плату за землю», ст.ст. 15, 22-24, 31, 36 Закону України «Про оренду землі», керуючись ст.ст. 10, 11, п. 4 ч. 3 ст.81 , ч. 3 ст.88 , 209, 212, 214-215, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі відмовити.

Судові витрати залишити на позивачеві ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3