Справа № 309/864/15-ц
Провадження № 2/309/743/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

при секретарі: Форкош Д.З.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житлом, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування майном спільної сумісної власності. Посилається на те, що в період з вересня 1983 р. по травень 2010 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Хоча сторони проживають в одній квартирі, фактично в шлюбних стосунках не перебувають з 2008 р., не ведуть спільного господарства, не мають спільних доходів та витрат. Під час перебування у шлюбі позивачем було придбано нерухоме майно - житлову квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,3 кв.м. та квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 46,7 кв.м. Фактично дані квартири сторонами були об'єднані в одну, в якій вони проживали разом з дітьми. Так як спільне проживання між сторонами неможливе, позивач вважає за необхідне визначити порядок користування житловими квартирами, а саме: просить залишити їй житлову кімнату під №6 розміром 21,3 кв.м., кухню під №5 розміром 7,8 кв.м., коридор під №4 площею 12,4 кв.м., тобто квартиру НОМЕР_1; відповідачу залишити житлову квартиру НОМЕР_2, до якої належить житлова кімната під №7 площею 22,5 кв.м., коридор під НОМЕР_1 площею 3,6 кв.м., ванну під №2 площею 1,6 кв.м.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє відповідно до угоди, позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на наведені в позові обставини. Просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечив проти його задоволення та виділення йому у користування житлової квартири АДРЕСА_2.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України).

В судовому засіданні судом встановлено, що 02.10.1998 року ОСОБА_3 придбала у власність житлову квартиру НОМЕР_1, а 01.07.1999 р. - квартиру АДРЕСА_2. Право власності зареєстровано в Хустському ДПТІ.

В період з 17.09.1983 р. по 07.06.2010 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

На даний час сторони продовжують спільно проживати в квартирах НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які фактично об'єднані та складають одну житлову квартиру.

Відповідно до ч.1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на підставі спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.74 ч.1 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

У відповідності до висновків Верховного суду України за 2-ге півріччя 2013 року встановлено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи те, що спільне проживання між сторонами після розірвання шлюбу є неможливим, враховуючи те, що відповідач відносно запропонованого позивачем поділу нерухомого майна у користування не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 60, 61, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 74 СК України, ст. 368 ЦК України, с у д -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Встановити наступний порядок користування спільним майном подружжя: виділити у користування ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, а саме: житлову кімнату під №6 розміром 21,3 кв.м., кухню під №5 розміром 7,8 кв.м., коридор під №4 площею 12,4 кв.м.; ОСОБА_2 виділити у користування квартиру НОМЕР_2, а саме: житлову кімнату під №7 площею 22,5 кв.м., коридор під НОМЕР_1 площею 3,6 кв.м., ванну під №2 площею 1,6 кв.м.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: Орос Я.В.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.