ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1453/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"11" лютого 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1;

відповідач не з'явився;

треті особи не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві та ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач) про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивувала тим, що на прохання ОСОБА_3, який є її знайомим, позивачем було здійснено реєстрацію відповідача у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_3 з травня 2014 року не проживає в даній квартирі та сплату за комунальні послуги не здійснюває. В своїх позовних вимогах позивач просила суд визнати ОСОБА_3, зареєстрованого за вказаною вище адресою, таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 12 грудня 2014 року відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві (далі по тексту - третя особа) та її розгляд призначено до судового засідання. Крім того, 15 січня 2015 року до участі у даній справі залучено ОСОБА_4 (далі по тексту - третя особа, ОСОБА_4), у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак через канцелярію суду від Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та заява від ОСОБА_4 про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутністю.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 4 ст. 169, стст. 224-226 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 25.05.2006 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що у спірній квартирі разом з позивачем, як співвласником житла, зареєстровані також ОСОБА_4, ОСОБА_7, малолітній ОСОБА_8 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ЖЕД №3 ТОВ "НОВОБУДОВА" за формою № 3 від 18.11.2014 року.

З наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача вбачається, що відповідача було зареєстровано у цій квартирі 02.09.2011 року за його проханням та з травня 2014 року відповідач у даній квартирі не проживає, сплату за утримання будинку та комунальні послуги не здійснює.

При цьому, в судовому засіданні факт не проживання відповідача в вищезазначеній квартирі підтвердив свідок ОСОБА_9, яка у своїх показах зазначила, що ОСОБА_3 з травня 2014 року не проживає в квартирі позивача.

Частиною першою ст. 401 ЦК України встановлено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Тобто, між сторонами виникли правовідносини щодо права користування чужим майном (сервітут), в яких позивач є власником майна, а відповідач особою, яка користується сервітутом.

Водночас, відповідно до вимог частини третьої статті 403 ЦК України особа, що користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Проте як, за змістом ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Оскільки відповідач з травня 2014 року у спірній квартирі не проживає, сплату за утримання будинку та комунальні послуги будучі зареєстрованим у цій квартирі не здійснює, що також порушує права та законні інтереси позивача, як власника майна, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись цим майном, суд дійшов висновку про наявність обставин для припинення сервітуту відповідача.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд задовольняє позовні вимоги та визнає відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись стст. 316, 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, стст. 88, 208-210, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, 1972 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, 1972 року народження, на користь ОСОБА_2, 1975 року народження, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.