Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Ковалевича С.Г.

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Володимирецького районного суду від 28 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 07 травня 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Рішенням Володимирецького районного суду від 28 травня 2015 року відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Вважаючи дане рішення ОСОБА_1 незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права подала на нього апеляційну скаргу.

При цьому покликається на те, що судом порушено вимоги ч. 1 ст. 141, ст. ст. 180, 184 СК України та не взято до уваги обставин щодо обов'язку батьків утримувати дітей до досягнення повноліття, а також обставин, що відповідач ніде не працює.

Судом не взято до уваги матеріальне становище сторін, що у них на утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Вони обоє не мають роботи, перебувають у скрутному матеріальному становищі

Крім того, вказує на те, що законодавством не передбачено стягнення судового збору при відмові у задоволенні позову.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2001 року між сторонами зареєстровано шлюб у Воронківській сільській раді Володимирецького району, від якого позивачка та відповідач мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5,6).

Висновок суду першої інстанції про те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і не перекладати свої зобов'язання на державу відповідає положенням ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України.

Згідно роз'яснень, викладених в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

В порушення положень ст. 60 ЦПК України (обов'язок доказування і подання доказів) позивачкою не доведено підстав для застосування положень ч.3 ст.184 Сімейного кодексу України, оскільки відповідач є працездатним, а покликання про те, що відповідач не може працевлаштуватися не заслуговують на увагу.

Позивачка не довела, що відповідач ухиляється від утримання дітей, а визначена нею в позові сума в 50 гривень щомісячно на дитину є значно меншою від встановленого ч. 3 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вимоги стосовно аліментів у незначній сумі відповідач визнає, спроможний добровільно без рішення суду сплачувати заявлену дружиною суму в розмірі 50 гривень і спору між сторонами з приводу аліментів фактично не існує, а тому висновки суду першої інстанції є вірними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

Статтею 5 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином підлягає виключенню з резолютивної частини рішення стягнення з ОСОБА_1 стягнення судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 303, 304, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду від 28 травня 2015 року змінити.

Виключити з резолютивної частини стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. відповідно до Закону України „Про судовий збір".

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді: С.В. Демянчук

С.П. Ковалевич