Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/5864/15-ц
Провадження № 2/369/2663/15
14.09.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
У червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, посилаючись на те, що їй на праві власності належить автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1. 04 квітня 2011 року вона передала у користування відповідачу ОСОБА_2 автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1, та, відповідно, видала йому нотаріально посвідчену довіреність на керування вказаним транспортним засобом та вчинення інших дій, пов»язаних, в тому числі, з подальшим ремонтом та експлуатацією цього автомобіля.
30 жовтня 2012 року нею, ОСОБА_1, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3117/256/000067 з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна». Згідно Договору страхування вона застрахувала належний їй на праві власності автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1.
12 березня 2013 року о 18 год. на підставі виданої нею довіреності на право керування транспортним засобом ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1, по пр. Перемоги, 66 в м. Києві здійснив пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Caddy», внаслідок падіння дерев»яної конструкції з вантажного автомобіля, що рухався попереду.
У зв»язку із тим, що автомобіль був застрахований, вона, ОСОБА_1, звернулась до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування на ремонт її автомобіля, а також подала до страхової компанії заяву про безготівковий перерахунок страхового відшкодування на ремонт автомобіля ОСОБА_2, який на той час користувався вказаним автомобілем і взяв на себе усне зобов»язання за отримані ним кошти відремонтувати вказаний автомобіль до червня 2013 року, оскільки автомобіль був пошкоджений саме під час керування ним транспортним засобом та на той період знаходився також виключно у його користуванні.
Під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди від 12 березня 2013 року згідно складеного страховиком акту огляду транспортного засобу застрахований автомобіль зазнав чисельні механічні пошкодження.
Із суми страхового відшкодування згідно умов Договору страхування страховиком було утримано на користь страховика несплачений нею черговий страховий платіж у розмірі 1844 грн..
Оскільки на той час її автомобіль знаходився у користуванні ОСОБА_2, який мав право на керування автомобілем на підставі виданої довіреності, а також у зв»язку з тим, що ОСОБА_2 зобов»язався перед нею особисто виконати усі ремонтні роботи по відновленню автомобіля, що були спричинені під час його керування транспортним засобом до червня 2013 року, між нею і ОСОБА_2 була досягнута домовленість про те, що кошти страхового відшкодування на ремонт автомобіля будуть перераховані йому, ОСОБА_2, на вказаний ним рахунок в АТ «УкрСиббанк», а останній зобов»язувався перед ОСОБА_2 за ці кошти здійснити ремонт транспортного засобу.
23 квітня 2013 року на підставі наданих ОСОБА_2 реквізитів, з метою виконання досягнутої домовленості між нею і відповідачем, для виконання ремонтних робіт її автомобіля, на підставі поданої нею заяви до страховика про безготівковий перерахунок страхового відшкодування, її грошові кошти у вигляді страхового відшкодування для ремонту автомобіля у розмірі 16 372 грн. 30 коп. були перераховані на особистий рахунок ОСОБА_2, відкритий в АТ «УкрСиббанк». Всупереч досягнутим домовленостям та взятим на себе ОСОБА_2 зобов»язанням по ремонту автомобіля, про що свідчить прийняття ОСОБА_2 отриманих від страхової компанії коштів на ремонт автомобіля, відповідач ОСОБА_2 ремонт автомобіля до даного часу не зробив, взяті на ремонт автомобіля кошти їй не повернув , чим завдав їй і її майну матеріальну шкоду і збитки.
У зв»язку із непорядними діями ОСОБА_2 та невиконанні ним взятих на себе зобов»язань по ремонту автомобіля вона 12 жовтня 2013 року анулювала видану ОСОБА_2 довіреність на право керування транспортним засобом. ОСОБА_2 повернув їй автомобіль без проведеного ремонту та у пошкодженому стані.
Розрахунок 3% річних від простроченої суми до сплати становить 1760 грн. 44 коп.. Сума заборгованості-28 145 грн. 46 коп., кількість прострочених днів за утримання коштів ОСОБА_2 у період часу з 24 квітня 2013 року по 25 травня 2015 року становить 761 день. Розмір пені за невиконання зобов»язання -3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України). 28 145,46 грн. поділено на 100% , помножено на 3% річних, поділено на 356 днів у році та помножено на 761 день (загальна кількість прострочених днів). Таким чином, загальна сума для стягнення з відповідача становить 29 905 грн. 90 коп..
У липні 2015 року позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій зазначала, що станом на 23 липня 2015 року, моменту подання даної заяви до суду, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час невиконання зобов»язання та утримання коштів, з урахуванням встановленого індексу інфляції борг відповідача збільшився і становить 28 880 грн. 25 коп..
Розрахунок 3% річних від простроченої суми до сплати становить 1946 грн. 45 коп..
Таким чином, загальна сума коштів для стягнення з відповідача за користування її коштами з 23 квітня 2013 року по 23 липня 2015 року становить 30 826,70 грн..
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала і просила задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1.
04 квітня 2011 року ОСОБА_1 передала у користування відповідачу ОСОБА_2 автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1, та, відповідно, видала йому нотаріально посвідчену довіреність на керування вказаним транспортним засобом та вчинення інших дій, пов»язаних, в тому числі, з подальшим ремонтом та експлуатацією цього автомобіля.
30 жовтня 2012 року нею, ОСОБА_1, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3117/256/000067 з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна». Згідно Договору страхування вона застрахувала належний їй на праві власності автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1.
Як вказувала позивач ОСОБА_1, 12 березня 2013 року о 18 год. на підставі виданої нею довіреності на право керування транспортним засобом ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1, по пр. Перемоги, 66 в м. Києві здійснив пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Caddy», внаслідок падіння дерев»яної конструкції з вантажного автомобіля, що рухався попереду.
У зв»язку із тим, що автомобіль був застрахований, вона, ОСОБА_1, звернулась до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування на ремонт її автомобіля, а також подала до страхової компанії заяву 28 березня 2013 року про безготівковий перерахунок страхового відшкодування на ремонт автомобіля ОСОБА_2.
Під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди від 12 березня 2013 року згідно складеного страховиком акту огляду транспортного засобу застрахований автомобіль зазнав чисельні механічні пошкодження.
Позивач ОСОБА_1 зазначала, що із суми страхового відшкодування згідно умов Договору страхування страховиком було утримано на користь страховика несплачений ОСОБА_1 черговий страховий платіж у розмірі 1844 грн..
Як вказувала позивач ОСОБА_1, оскільки на той час її автомобіль знаходився у користуванні ОСОБА_2, який мав право на керування автомобілем на підставі виданої довіреності, а також у зв»язку з тим, що ОСОБА_2 зобов»язався перед нею особисто виконати усі ремонтні роботи по відновленню автомобіля, що були спричинені під час його керування транспортним засобом до червня 2013 року, між нею і ОСОБА_2 була досягнута домовленість про те, що кошти страхового відшкодування на ремонт автомобіля будуть перераховані йому, ОСОБА_2, на вказаний ним рахунок в АТ «УкрСиббанк», а останній зобов»язувався перед ОСОБА_2 за ці кошти здійснити ремонт транспортного засобу. 23 квітня 2013 року на підставі наданих ОСОБА_2 реквізитів, з метою виконання досягнутої домовленості між нею і відповідачем, для виконання ремонтних робіт її автомобіля, на підставі поданої нею заяви до страховика про безготівковий перерахунок страхового відшкодування, її грошові кошти у вигляді страхового відшкодування для ремонту автомобіля у розмірі 16 372 грн. 30 коп. були перераховані на особистий рахунок ОСОБА_2, відкритий в АТ «УкрСиббанк».
Як зазначала позивач ОСОБА_1, всупереч досягнутим домовленостям та взятим на себе ОСОБА_2 зобов»язанням по ремонту автомобіля, про що свідчить прийняття ОСОБА_2 отриманих від страхової компанії коштів на ремонт автомобіля, відповідач ОСОБА_2 ремонт автомобіля до даного часу не зробив, взяті на ремонт автомобіля кошти їй не повернув, чим завдав їй і її майну матеріальну шкоду і збитки. У зв»язку з цим 12 жовтня 2013 року анулювала видану ОСОБА_2 довіреність на право керування транспортним засобом, і як вказувала ОСОБА_1, ОСОБА_2 повернув їй автомобіль без проведеного ремонту та у пошкодженому стані.
Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно вимог ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов»язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За правилами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов»язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до вимог ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодовувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов»язання має бути виконане, а якщо вона не була задоволена добровільно, -у день пред»явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.
Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково і з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 16 372 грн. 30 коп. грошових коштів.
Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача в розмірі 163 грн. 72 коп..
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 11, 15, 16, 22, 386, 509, 526, 610-615, 623, 625, 1166, 1212 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213-215, 224, 226 ЦПК України, суд-
Позов задовольнити частково.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 163 грн. 72 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.