Справа № 187/205/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"23" червня 2015 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М. при секретарі Клисак Н.Г., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Відділу освіти Петриківської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання права на описане майно,виключення його з опису та витребування з чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В

В лютому 2015 року до суду звернувся ОСОБА_2 із зазначеним позовом до ОСОБА_3 в якому вказав, що восени 2000 року, коли він працював директором Червонопартизанської неповної середньої загальноосвітньої школи Петриківського району він звернувся до голови Петриківської селищної ради ОСОБА_4 щодо збереження батьківського майна, що знаходилось в с. Курилівка Петриківського району в приміщенні спортивної зали школи, яке на той час знаходилось в аварійному стані, на що останній погодився. Вказане майно, найбільшу цінність якого становив металеві швелери, арматура, кутники, труби, сітка «рабиця» зберігалось в школі 13 років так як не було будівлі для його зберігання.

В жовтні 2013 року він був звільнений з посади директора школи, а відповідачка ОСОБА_3 яка після нього стала директором школи привласнила все його майно і склала фіктивний акт на його оприбуткування .

Він в 2014 році звернувся до заступника голови Петриківської райдержадміністрації та до начальника відділу освіти про витребування металевих труб і дізнався, що його труби стоять на балансі школи, так як отримав акт оприбуткування матеріальних цінностей. Він позбавлений права власності на своє майно і права ним розпоряджатись. Просив витребувати від відповідачів належні йому на праві власності металеві труби, а саме : 19 труб довжиною 4.8 м, 10 труб довжиною 7 м., 3 труби довжиною 4.8 м, 6 труб довжиною 3 м., 2 труби довжиною 5 м, 9 труб довжиною 4.1; 3.7 ; 4.3; 5.1; 5.3; 5.7,4.6, 5.2,4,7 метрів, 6 труб довжиною 5,5.3, 5.2 метрів. Просив стягнути із відповідачки ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 250,67 коп..

В травні 2015 року позивач уточнив свої вимоги,посилаючись на те, що відповідачами в 2014 році було порушено порядок набування користування його металевими трубами і вони не мали правових підстав ним розпоряджатись і брати на баланс його особисте майно, а також що він має право власності на вказане металеві труби за набувальною власністю, просив це майно виключити з інвентарного опису від 16.01.2014 року і стягнути солідарно із відповідачів судові витрати в розмірі 250 грн 67 коп.

Позивач ОСОБА_2 в суді підтримав свої позовні вимоги, пояснивши, що в кінці 1980 року його батько збирав металобрухт і зберігав його в с. Курилівка по вул. Шевченко, 33 на горищі та в гаражі. Це було близько 30-35 металевих труб різного діаметру, арматура, труби для опалення в теплиці, металеві кути. Батько вмер в 1990 році. В лютому 2000 року він за усною згодою голови Петриківської сільради ОСОБА_5 перевіз з будинку батька до спортзалу Червонопартизанської школи, де він працював директором і металеві вироби знаходились там до його звільнення з посади , тобто до 2013 року. Частина металевих труб і кутів, сітки «рабіца» зникла. З жовтня 2013 року він був звільнений з посади директора школи і новий директор школи ОСОБА_3 вимагала вивезти своє майно з16.01.2014 до 20.01.2014 року, але в нього не було такої можливості зробити за 4 дня, а потім директор взагалі не давала вивезти цей метал. В міліцію із заявами на дії директора не звертався, на протязі 13 років металеві труби із школи не забирав, так як не було можливості куди його помістити. Де зараз знаходяться труби не знає, дізнався від начальника відділу освіти ОСОБА_6 , що його труби взяті на баланс школи. Просить задовольнити позов, так як вважає, що металеві труби є його власністю.

Відповідачка ОСОБА_3 в суді заперечувала проти позовних вимог, пояснивши, що вона працює директором Червонопартизанської середньої школи Петриківського району з 12.10.2013 року. В приміщенні школи, а саме в коридорах, майстернях,спортзалі лежали металеві вироби, кому вони належали не знає,можливо школі надавалась спонсорська допомога. В січні 2014 року до школи приїхали члени комісії і склали акт про оприбуткування всіх металевих труб і це майно взято на баланс в 2014 році. Попереджувала колишнього директора ОСОБА_2 в.П. в письмовій форм, щоб він забрав особисте майно із школи . Вважає, що вказане майно належить школі і доказів про те, що труби належать позивачу в школу не надано. В подальшому просила розглядати позовні вимоги у її відсутність і залишити позовні вимоги ОСОБА_2 без задоволення.

Відповідач начальник відділу освіти Петриківської райдержадміністрації ОСОБА_6 в суд направив заперечення на позов, просив відмовити в позові і розглядати справу у відсутність представника відділу освіти.

Свідок ОСОБА_7 прояснив в суді, що ОСОБА_2 є його двоюрідним братом і він допомагав йому в 1999 році на автомобіля перевозити металеві труби з м. Кривій Ріг до батька позивача в с. Курилівка по вул. Шевченко. В інші міста, а саме в с. Петриківку труби не перевозив.

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив, що він допомагав вантажити металеві труби, сітку «рабиця» в 1999 році і перевозив їх з м. Кривій Ріг до батька позивача ОСОБА_9 який мешкав в с. Курилівка, куди в подальшому ділись труби і всі металеві вироби йому невідомо.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що в 2000 році він на автомобілі перевозив металеві труби із Курилівки до с. Червонопартизанське і допомагав на прохання позивача розвантажувати їх в спортзал школи, було багато труб, які залишились після смерті батька ОСОБА_9 в його будинку.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснив, що в 2000 році після продажу батьківського будинку, ОСОБА_9 попросив перевести металеві труби, сітку, арматуру в спортивний зал школи, що він зробив і допомагав їх розвантажувати.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснив, що в 1999 році в якості водія автомобіля перевозив металеві вироби із м. Кривий Ріг до Куриловки, а через рік це майно перевіз в школу, кому воно належало не знає.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснив, що в 2000 році до нього як до голови Петриківської селищної ради звернувся директор Червонопартизанської школи з проханням складувати його домашнє майно у приміщення спортзалу школи, яке перебувало на ремонті, а саме металевих виробів і він надав в усній формі згоду, але що саме перевозив ОСОБА_9 до школи йому не відомо і де зараз знаходиться це майно та з чого воно складається не знає.

Заслухав сторони, свідків, ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає відмовити в позовних вимогах ОСОБА_2 з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 був звільнений з осади директора комунального закладу освіти Червонопартитзанської НСЗШ 11.10.2013 року у звязку із закінченням строкового трудового договору зі збереженням викладання годин вчителя трудового навчання та креслення, а ОСОБА_3 була призначена в.о. директора зазначеної школи з 12.10.2013 року і продовжено з нею трудовий договір до 12.10.2017 року що не заперечувалось сторонами в суді і підтверджується витягом наказом № 111-к від 11.10.2013 року та копією договору ( а.с.27-28).

ОСОБА_2 в письмовій формі директором школи ОСОБА_3 було запропоновано в період з 16.01. по 20.01.2014 року забрати особисті речі з приміщення школи з приписом, що в разі невиконання вимоги,адміністрація залишає за собою право розпоряджатися речами на власний розсуд ( а.с.12). Але позивач надав письмову відповідь, що до 20.01.2014 року він не зможе вивезти свої матеріали , а може це зробити не менш двох тижнів, що не заперечувалось ним в суді.

16 січня 2014 року відповідно висновку комісії в складі голови в.о. голови Петриківської райдержадміністрації ОСОБА_13, членів комісії начальника відділу освіти Петриківської райдержадміністрації ОСОБА_6, директора Червонопартизанської НСЗШ ОСОБА_3, завгоспа школи ОСОБА_14 21 металевих та 3 пластикових труб різної довжини та діаметру були оприбутковані в Червонопартизансььку школу Петриківського району ( а.с.30).

12 листопада 2014 року в школі була інвентаризація на підставі розпорядження № 138 від 3.11.2014 року і відповідно інвентаризаційного опису інших необоротних матеріальних активів та запасів Червонопартизанської школи від 14 листопада 2014 року рахується за учбовим закладом 9 металевих труб різного діаметру та 3 пластикових труби за № 134-145 ( а.с.32)

Відповідно довідки голови Петриківської селищної ради рішень в цією селищною радою з осени 2000 року про зберігання майна ОСОБА_2 на базі Червонопартизанської НСЗШ не приймалось, на обліку в Петриківській селищній раді не знаходиться ( а.с.34).

В суді позивач ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 не заперечували, що відсутні в них будь які право установчі документи на металеві вироби, що саме ці труби належали батькові позивача і що позивач являється їх спадкоємцем саме після смерті батька.

Пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 які пояснювали, що в 2000 році допомагали перевозити металевий брухт з міста Кривій Ріг до с. Курилівка Петриківського району до батька позивача, а потім до Червонопартизанської школи на прохання ОСОБА_2 і пояснення свідка ОСОБА_4 про те, що він в усній формі 15 років назад дозволив зберігати позивачу в школі металобрухт не має юридичного значення для вирішення спору.

Позивач не надав доказів про наявність спірного майна його батькові, відомості про якого взагалі відсутні в справі, не долучені докази про наявність металевих труб , користування ними та їх характерні особливості саме з 2000 року, тобто з того часу користування на який посилається позивач.

Посилання захисника ОСОБА_1 про те, що позивач має право власності на 17 штук металевих труб за набувальною давністю судом до уваги не приймається, так як при вирішенні спорів про набувальну давність суд має враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна , тобто на початковий момент, а по справі ознака добросовісності не встановлена, позивач не довів точну дату початкового моменту передачі саме йому майна, не доведено ким саме передано йо майно та у звязку з якими обставина це майно перейшло в користування, його характерні властивості з моменту передачі, так як позивач наголошував в суді, що частина труб, яка знаходилась в школі зникла.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_2 з моменту призначення та звільнення з посади директора школи, тобто на протязі 13 років мав змогу користуватись і розпоряджатись майном, яке ним зазначено в позові, вивезти його в інше сховище, приймаючи до уваги, що спортзал школи, де навчаються діти не є належним місцем для сховища металевих виробів , але таким правом не скористувався, пославшись в суді на сімейні обставини та відсутність приміщення для зберігання металевих труб взагалі і крім того отримував письмове попередження від директора Червонопартизанської школи ОСОБА_3 про вивезення особистих речей з приміщення школи з 16.01.2014 року до 20.01.2014 року, в той час як він був звільнений з посади директора з 11.10.2013 року і з того часу до 20.01.2014 року не розпорядився майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги, що позивачем не було доведено ті обставини , на які він послався в позові , відсутні підстави визнання за ним права власності на майно по набувальною давністю, тому суд вважає відмовити ОСОБА_2 в позовних вимогах.

Вимоги про стягнення судових витрат з відповідачів задоволенню не підлягають відповідно до ст. 88 ЦПК України, так як позивачу відмовлено в його вимогах в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11,60,88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В позовних вимогах ОСОБА_2 до Відділу освіти Петриківської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання права на описане майно,виключення його з опису та витребування з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржено на протязі 10 днів в Апеляційний суд Дніпропетровської області з дня проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_15