Провадження № 2/0202/2828/2015
19 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,
при секретарі Фісун К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № DOXRRC02670063 від 04.06.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 24 021 грн. 68 коп. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.06.2011року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості була задоволена частково.
Ухвалою суду від 19 листопада 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано.
При новому розгляді справи представник позивача, відповідно до заяви від 19.06.2015 року просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлялася згідно правил ч. 10 ст. 74, ч. 9 ст. 76, ЦПК України. Вона була викликана шляхом оголошення про виклик в газеті «Урядовий Курєр» від 16.06.2015 р. №106 (5480).
Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № DOXRRC02670063 від 04.06.2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 24 021 грн.68 коп. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.06.2011року.
Як зазначає позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору № DOXRRC02670063 від 04.06.2008 року заборгованість за нею станом на 12.04.2013 року склала 209 477 грн. 84 коп., яка складається з наступного: 24 021 грн. 69 коп. заборгованість за кредитом; 3 588 грн. 61 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 783 грн. 02 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 163 633грн. 19 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 9 951 грн. 33 коп. штраф (процентна складова).
Згідно до ст.ст.526,527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.
Згідно статей 598, 599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах встановлених договором або законом, а саме: виконання цього зобовязання, проведеним належним чином.
Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідач просила застосувати строк позовної давності три роки до вимог банку, проте відповідно до п. 6.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, договором встановлюється сторонами тривалістю пять років.
Оскільки відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісії законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3 588 грн. 61коп.
Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом є платою за користування грошима, тому вона підлягає стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню, суд не вбачає законних підстав для застосування строків позовної давності.
Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення пені нарахованої за неналежне повернення кредиту та сплату процентів в розмірі 163 633 грн. 19коп.
Відповідачем ОСОБА_1. М.М. при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду було звернено увагу на те, що розмір неустойки в 7 разів перевищує суму основного боргу, та є неадекватним та непропорційно великим, а тому просила суд застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені.
Відповідно до ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що нарахований розмір пені в 6,8 разів перевищує заборгованість за тілом кредиту, та враховуючи принципи розумності і справедливості, суд вважає за можливим зменшити розмір пені та стягнути із відповідача ОСОБА_1 пеню в розмірі 24 000 грн. 00 коп.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлялися вимоги про стягнення штрафів: 500 грн. (фіксована частина) і 9 951 грн. 33коп. (процентна складова), що передбачено п. 6.3 Договору № DOXRRC02670063 від 04.06.2008 року, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до якого при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.
Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафів законні та підлягають стягненню із ОСОБА_1, та не вбачає законних підстав для звільнення відповідачки від їх сплати та застосування строків позовної давності.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача витрат на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., відповідно до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачу правової допомоги, а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати від суми задоволених позовних вимог, у розмірі 698,43 грн.
Керуючись: ст. ст.257,258, 267, 530, 553, 554,559,610, 625,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 84,85, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар