Справа № 346/3984/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2383/2015
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю: представника УПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі

Ришко Н.Р.,

відповідача ОСОБА_3,

Малокам'янського сільського голови Гришука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі до ОСОБА_3, третя особа Малокам'янська сільська рада про стягнення надміру виплаченої суми пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі на рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі до ОСОБА_3, третя особа Малокам'янська сільська рада про стягнення надміру виплаченої суми пенсії.

На дане рішення УПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі подало апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 на підставі укладеного трудового договору, працюючи на посаді бухгалтера сільської ради продовжувала отримувати пенсію, як посадова особа органу місцевого самоврядування. Таким чином за період з 01.04.2015 року по 31.08.2015 року виникла переплата пенсії в розмірі 7117 грн. 51 коп., яка на думку апелянта на підставі ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає поверненню.

Одночасно апелянт також вказує, на удаваність укладеного між сторонами правочину, зокрема цивільно - правової угоди, з метою приховання трудових відносин між сільською радою та відповідачем.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник УПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі вимоги підтримала з тих же мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі, просила апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_3 та сільський голова с. Малокам'янка доводи апеляційної скарги не визнали, рішення суду першої інстанції вважають законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, пояснення сільського голови с. Малокам'янка, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності вини у діях відповідачів у заподіянні майнової шкоди у виді зайво виплаченої пенсії.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів та пояснень сторін судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 працювала на посаді бухгалтера Малокам'янської сільської ради і з 02.09.2013 року вийшла на пенсію за віком.

З 03.09.2013 року ОСОБА_3 призначено пенсію згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», яку вона продовжувала отримувати по серпень 2015 року.

Судом також встановлено, що в послідуючому, між відповідачем та Малокам'янською сільською радою в особі її голови було укладено договір про надання бухгалтерських послуг, відповідно до якого ОСОБА_3 виконувала роботу по веденню бухгалтерського обліку в сільській раді.

Апеляційним судом також встановлено, що сільською радою щомісячно надавався звіт про нарахування єдиного внеску та відомість про нарахування заробітної плати застрахованим особам, де ОСОБА_5 проставлявся код категорії 26.

Таким чином, на переконання колегії суддів, позивач був ознайомлений про виконувану відповідачем роботу, однак будь яких заходів щодо припинення нарахування пенсії в той період не здійснював.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. І саме на зазначену норму, як на підставу вимог посилається Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі.

Разом з тим, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція у постанові ВС України у справі N 6-91цс14).

Оскільки УПФУ в м Коломиї та Коломийському районі не довів наявність вини з боку відповідача, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню.

Що ж до посилання Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі на встановлені тимчасові у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року обмеження щодо виплати пенсій, то такі стосуються посадових осіб місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування ( ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»). З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звільнена з посади бухгалтера сільської ради з 2.09.2013 року. В подальшому роботу по веденню бухгалтерського обліку виконувала на підставі цивільно-правової угоди.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський