І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2015 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі :
головуючого судді Рогозіна С.В.,
при секретарі Якимчук І.В.
з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі відділення № 56 про повернення депозитного вкладу, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму грошового вкладу згідно договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" в іноземній валюті № 300131/159664/3-15 в розмірі 6 786 доларів США та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 19 січня 2015 року між дружиною позивача ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 56 ОСОБА_4 було укладено Договір-заяву № 300131/159664/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті, за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.3.142307.006 у сумі 13 573,65 доларів США на строк з 19 січня 2015 року по 19 квітня 2015 року. Після закінчення строку дії вкладу ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою в якій просила повернути банківський вклад, проте відповідач на її вимогу не відреагував. 03 серпня 2015 року між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про поділ майна подружжя. Відповідно до п. 4 даного договору за домовленістю сторін в особисту приватну власність ОСОБА_1 переходить 1/2 частина грошових коштів, в сумі 6 786 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку який відкритий на ім'я ОСОБА_3, що підтверджується договором заявою № 300131/159664/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний". 06 серпня 2015 року позивачем було надіслано претензію вимогу для відповідача, в якій повідомлялося про укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору про поділ майна подружжя, яким було порівно поділені депозитні кошти. Також в даній претензії містилося прохання повернути позивачу грошові кошти в розмірі 6 786 доларів США, однак станом на момент подання позовної заяви відповідач розрахунок не провів. Також зазначає, що за весь час невиконання відповідачем зобовязань, йому були завдані моральні страждання. Дії банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали йому душевних страждань і переживань.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити. У звязку із неявкою відповідача щодо заочного розгляду справи не заперечували.
Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомляв.
Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, зі згоди позивача, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 56 ОСОБА_4 було укладено Договір-заяву № 300131/159664/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті (далі - Договір), за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.3.142307.006 у сумі 13 573,65 доларів США на строк з 19 січня 2015 року по 19 квітня 2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за адресою: www.fcbаnk.com.ua.
Відповідно до п. 2 Договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу, протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 11,60 % річних, нарахування яких здійснюється у порядку, визначеному п. 4.1.3. Основних умов. Капіталізація процентів нарахованих на Вклад не проводиться. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий в Банку № 2630.3.142307.006.
Після закінчення строку, визначеного п. 1 Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов (п. 6 Договору).
Строк розміщення Вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п. 5.2. Основних умов (п. 7 Договору).
Після закінчення строку дії вкладу ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою від 20 липня 2015 року, в якій просила повернути банківський вклад, проте відповідач на її вимогу не відреагував.
03 серпня 2015 року між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про поділ майна подружжя. Відповідно до п. 4 даного договору за домовленістю сторін в особисту приватну власність ОСОБА_1 переходить 1/2 частина грошових коштів, в сумі 6 786 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку який відкритий на ім'я ОСОБА_3, що підтверджується договором заявою № 300131/159664/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний".
Відповідно до ст. 64 СК України, дружина та чоловік мають право на укладення між собою договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно умов ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є вірними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
06 серпня 2015 року позивачем було надіслано претензію вимогу для відповідача, в якій повідомлялося про укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору про поділ майна подружжя, яким було порівно поділені депозитні кошти. Також в даній претензії містилося прохання повернути позивачу грошові кошти в розмірі 6 786 доларів США, однак станом на момент подання позовної заяви відповідач розрахунок не провів.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.
При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.
Отже, з наведених норм закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст. 1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума неповернутого вкладу в розмірі 6 786 доларів США, згідно договору-заяви № 300131/159664/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті від 19 січня 2015 року.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить недоліки продукції (дефект товару) для позивача, не має. Тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди) відповідно до зазначеного Закону.
Враховуючи те, що п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», не передбаченно право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання договору банківського вкладу, відповідно до закону, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором. Судом встановлено, що договором банківського вкладу укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" від 19 січня 2015 року відшкодування моральної шкоди не передбачено.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 000 гривень моральної шкоди є безпідставними, тому у їх задоволенні слід відмовити.
У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі ст. ст. 526, 530, 610, 1058, 1060 ЦК України, керуючись ст. ст. 88, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі відділення № 56 про повернення депозитного вкладу - задоволити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі відділення № 56 на користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 6786 (шість тисяч сімсот вісімдесят шість) доларів США.
В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі відділення № 56 на користь держави судові витрати по справі, а саме, судовий збір в сумі 1461,41 (одну тисячу чотириста шістдесят одну) гривню 41 копійку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.В. Рогозін