У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 6 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживачів, визнання недійсним пункту договору та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 24 лютого 2015 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» укладено договір фінансового лізингу з додатками до нього, відповідно до умов якого товариство зобов'язувалось придбати та на умовах фінансового лізингу передати йому у користування трактор «Чері 244» вартістю 150 тис. грн. Того ж дня він сплатив за послуги згідно договору 15 тис. грн. Дізнавшись на наступний день, що предмет лізингу, а саме модель та комплектація трактора «Чері 244» його не влаштовує за своїми технічними характеристиками та витратами пального, він 27 лютого 2015 року звернувся із заявою до відповідача про розірвання договору з моменту отримання цієї заяви та вимагав повернути йому кошти у розмірі 15 тис. грн. У відповідь на його заяву він 27 березня 2015 року отримав лист відповідача про визнання факту розірвання договору, однак сплачені ним кошти у розмірі 15 тис. грн. відмовився повертати посилаючись на п. 12.11 договору.

З огляду на викладене позивач просив суду визнати пункт договору несправедливим відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», визнати його недійсним та стягнути з відповідача на його користь 15 тис. грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 6 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваного рішення апеляційного суду, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов до вірного висновку про те, що підстав, передбачених ст. ст. 215, 220 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» для часткового визнання договору фінансового лізингу недійсним немає, позивач їх не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. 10, 60 ЦПК України). При цьому суди вірно керувалися положеннями ст. 806 ЦК України та Закону України «Про фінансовий лізинг», який є спеціальним законом у спірних правовідносинах.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживачів, визнання недійсним пункту договору та стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 6 серпня 2015 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько