_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4860/15-ц
Провадження № 2/520/3015/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

Встановив,

Позивачка у квітні 2015 року звернулась до суду з вимогами ухвалити судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 2500 грн на відшкодування збитків за неналежне виконання умов договору про надання послуг, 2000 грн на відшкодування моральної шкоди і 2000 грн судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу. У судовому засіданні позивачка і її представник вимоги підтримали у повному обсязі.

ОСОБА_2 позов не визнала.

Суд вислухав сторони, свідків, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

9 червня 2014 року ОСОБА_1 («курсант») і ОСОБА_2, як суб»єкт підприємницької діяльності уклали договір, за умовами якого «підприємець» проводить навчання «курсанта» за курсом масаж. Вартість курсу сторони визначили у 2500 грн і ОСОБА_1 сплатила зазначені грошові кошти 9.06.2015 року, що визнається сторонами і підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №25.

Позивачка пояснила, що на 16-му занятті викладач ОСОБА_3 у присутності групи заявила, що «ОСОБА_1 поганий учень і ніколи не освоїть техніку виконання масажу і не отримає сертифікату про закінчення курсів масажу». Некоректна поведінка викладача образила позивачку і у неї «пропало всяке бажання проходити подальше навчання», тому вона ОСОБА_1 припинила відвідувати курси масажу.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 не виконала свої зобов»язання за договором від 9.06.2014 року належним чином і позивачка отримала неякісну послугу: навчання проводились не індивідуально, а в групі з 5-ти осіб, графік навчання не «налаштовувався під неї», заняття проводились у «маленькій, тісній кімнаті разом з курсантами за курсом «макіяж», викладач ОСОБА_3 постійно запізнювалась на заняття та поводилась некоректно у відношенні до «курсантів», що ФОП ОСОБА_2 взагалі не має права на надання послуг по проведенню курсів по навчанню масажу, оскільки така діяльність відносить до сфери вищої освіти і підлягає ліцензуванню. У судовому засіданні позивачка посилалась і на ненадання відповідачем належної інформації перед укладанням договору ОСОБА_2 не проінформувала, що сертифікат про закінчення курсу масажу не є документом, який надає право працювати за кваліфікацією масажист (медична сестра з масажу).

ОСОБА_1 у серпні місяці 2014 року звернулась в усній формі до ОСОБА_2 з вимогою повернути грошові кошти в сумі 2500 грн з підстав неналежного виконання відповідачкою умов договору. ОСОБА_2 відмовилась повертати грошові кошти, тому позивачка звернулась до суд з цими вимогами. ОСОБА_1 також стверджує, що неналежне виконання ОСОБА_2 договору з надання послуг спричинили їй позивачці моральну шкоду, розмір якої ОСОБА_1 оцінила в суму 2000 грн . Для звернення до суду з позовом про захист порушених прав їй знадобилась допомога фахівця і витрати на правову допомогу складають 2000 грн., тому позивачка вимагає стягнути з ОСОБА_2 на її ОСОБА_1 користь матеріальну шкоду в розмірі 2500 грн, моральну шкоду в сумі 2000 грн і судові витрати в сумі 2000 грн.

На обґрунтування своїх доводів позивачка посилалась на договір від 09.06.2014 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру, копії її звернень до Міносвіти, інспекції з захисту прав споживачів, податкової інспекції з копіями відповідних відповідей на ці звернення.

Відповідачева сторона, не визнаючи позов, пояснила, що ФОП ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність на підставі Державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та свідоцтва платника єдиного податку і має право надавати послуги з навчання масажу; що укладений сторонами 9.06.2014 року договір відповідає вимогам закону та волевиявленню кожної сторони; що ОСОБА_1 припинила відвідувати курси з масажу в кінці серпня місяця без пояснення причин, після чого їй зателефонував представник ОСОБА_1 і вимагав повернути грошові кошти, посилаючись на небажання ОСОБА_1 навчатися на курсах.

Відповідачка вважає позов ОСОБА_1 не доведеним. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 посилалась на пояснення свідків викладача ОСОБА_3 і ОСОБА_4

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав:

9.06.2014 року між сторонами по справі виникли правовідносини на підставі письмового договору з надання послуг з навчання масажу. Договір сторони уклали особисто і умови договору відповідали волевиявленню сторін, що обидві сторони визнали в судовому засіданні.

За умовами договору «підприємець» проводить навчання «курсанту» за курсом масаж, «підприємець» надає інформацію про послугу відповідно до вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», час і дні занять сторони узгоджують заздалегідь, «курсант» сплачує вартість курсів в сумі 2500 грн і зобов»язаний відвідувати курси у час, узгоджений з «підприємцем».

Відповідно до положень ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в про¬цесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Суд встановив і сторони в судовому засіданні визнали, що ОСОБА_1 сплатила вартість навчання у повному обсязі, відвідала 15 занять і не мала до «підприємця» будь-яких зауважень щодо неналежного виконання умов договору надання неякісної послуги з навчання масажу, що ОСОБА_1 в односторонньому порядку розірвала договір після 16-го заняття з причин «некоректної поведінки викладача ОСОБА_3

П.5.1 договору передбачено, що «договір розривається за згодою обох сторін з належним оформленням усіх документів або у разі невиконання однією із сторін своїх зобов»язань».

Право на одностороннє розірвання допускається лише у випадках, прямо встановлених в договорі або в законі (ст. 598 ЦК України). Відповідно до ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт і надання послуг, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання договору або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений термін стає неможливим. У даному випадку відсутні підстави, визначені законом для одностороннього розірвання договору. Сторони в договорі передбачили право на односторонню відмову від виконання договору, але вони не погодити порядок та наслідки такої односторонньої відмови (у першу чергу, це питання, пов'язані з відшкодуванням понесених сторонами витрат та збитків), тому єдиною умовою одностороннього розірвання договору за ініціативою замовника є відшкодування виконавцеві фактично понесених витрат.

Ч.1ст.60 ЦПК визначає обов»язок сторони довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що у даному випадку,надані позивачем докази не містять фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача.

Якість наданих послуг відповідно до умов договору та виконання «підприємцем» умов договору в судовому засіданні підтвердили свідки: викладачка ОСОБА_3, яка стверджувала, що заняття проводились індивідуально з «курсантом» у заздалегідь узгоджений час у приміщенні, яке використовується для навчання масажу більше 7 років. І тільки у разі неявки ОСОБА_1 у цей час, заняття могли проводитись з двома «курсантами». Пояснення викладача підтвердила свідок ОСОБА_4, яка раніше навчалась на курсах масажу, і за пропозицією викладача виступає «моделлю» - курсанти навчаються масажу на її тілі. Свідок пояснила, що заняття з ОСОБА_1 проводились індивідуально і викладач курсанту надавала пояснення, проводила практичні заняття, пропонувала відповідні посібники.

Умовами договору не передбачено здобуття ОСОБА_1 на курсах масажу відповідної кваліфікації для подальшого працевлаштування за професією масажист (медична сестра з масажу), тому твердження позивачки про порушення її прав на отримання відповідної кваліфікації є безпідставними.

Щодо неправомірної господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 - відповідно до Класифікації видів економічної діяльності КВЕД-2010 клас 85.59 (який вказано в свідоцтві ОСОБА_2 і в виписці з ЄДР) включає освіту, не обумовлену будь-якими рівнями, діяльність навчальних центрів, які пропонують курси з корекції, навчання ораторському мистецтву і т.п. Така діяльність не підлягає ліцензуванню відповідно до Порядку ліцензування діяльності з надання освітніх послуг, що підтверджується і результатами перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_2, що проводились за чисельними зверненнями ОСОБА_1

Вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди суд вважає не доведеними: за загальними правилами зобов»язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. У даному випадку вина відповідача у спричиненні ОСОБА_1 моральної шкоди не доведена.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя Калашнікова О. І.