АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7130/14-ц Номер провадження 22-ц/786/501/15Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Гальонкіна С.А., Петренка В.М.

При секретарі: Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Одринської Т.В., -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Вказував, що 19 лютого 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Fluence» під керуванням водія ОСОБА_2, який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 Винним в ДТП є ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого на час ДТП була зареєстрована в АТ «Просто-страхування». В зв'язку з чим позивач просив стягнути на його користь з АТ «Просто-страхування» 4943,98 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 247,20 грн. - на відшкодування моральної шкоди, а з ОСОБА_2 просив стягнути на його користь 56124,80 грн. завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 рокупозов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 860,23 грн., з яких на відшкодування матеріальної шкоди - 794,98 грн., на відшкодування моральної шкоди - 65,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 510 грн., на відшкодування моральної шкоди - 9934,75 грн., а всього стягнуто 10444,75 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на користь держави судовий збір у розмірі 38,98 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 448,22 грн.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_2, який подав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 19 лютого 2014 року, близько 17 год. 20 хв. в темний час доби, керуючи автомобілем «Renault Fluence», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Половка зі сторони вул. Курчатова в напрямку вул. В.Тирнівська в м. Полтаві, своєчасно не помітив пішохода ОСОБА_3, який переходив проїзну частину в районі будинку №95, зліва направо по напрямку його руху, у невстановленому для переходу місці, чим створив небезпеку для руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3

Згідно висновків судової авто технічної експертизи № 137 від 24.04.2014 року причиною ДТП та її наслідків стали порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода екстреним гальмуванням.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2014 року встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем ОСОБА_2, якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, переломів 2,3,4-го ребер зліва, перелому 8-го грудного хребця та кісток носу, гематом, багаточисельних синців та саден шкіри голови, тулуба, кінцівок, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я.

На час даної дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «Просто-страхування», що підтверджується полісом №АС/7984225 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії даного полісу з 24.11.2013 року по 23.11.2014 року, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Renault Fluence», державний номерний знак НОМЕР_1, ліміт відповідальності 100 тис. грн., франшиза становить 510 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування.

Як вбачається зі змісту частини 2 статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страховою компанією «Просто-страхування» факт ДТП за участю застрахованого транспортного засобу визнано, як страховий випадок.

За змістом п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено яка саме шкода є такою, що заподіяна життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, в межаж ліміту відповідальності, покладається на АТ «Просто-страхування». При цьому, суд, на підставі наданих позивачем доказах, вірно визначився з розміром завданої йому матеріальної шкоди, що полягає у витратах на лікування, в сумі 1 304, 98 грн.

При вирішенні питання про стягнення даної суми, суд не врахував п. 12.2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю або здоров'ю потерпілих, не застосовується. З цих підстав доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому рішення в частині стягнення матеріальної шкоди необхідно скасувати, ухвалити нове, яким стягнути на користь позивача витрати на лікування в сумі 1304,98 грн. з ПАТ "Просто-страхування". В задоволенні позову до ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги з приводу недоведеності позивачем факту завдання йому моральної шкоди в розумінні ст. 60 ЦПК України не заслуговують на увагу, оскільки сам факт отримання позивачем тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок злочину встановлений вироком суду, що набрав законної сили, та на підставі ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди місцевий суд вірно врахував характер тілесних ушкоджень, вік потерпілого, якому виповнилось 80 років і період часу, який необхідний для його реабілітації, обсяг страждань та факт порушення його життєвого укладу внаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_2

При цьому, посилання апелянта на те, що судом не врахована груба необережність потерпілого, яка призвела додорожньо-транспортної пригоди, є безпідставним, оскільки, відповідно до висновку авто технічної експертизи № 137 від 24.04.2014 року, водій автомобіля ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода екстреним гальмуванням, в діях водія вбачаються невідповідності з вимогами ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди. Наявність в діях пішохода грубої необережності належними та допустимими доказами не доводиться.

Крім того, ч. 2 ст. 1193 ЦК України, на яку посилається відповідач, передбачає зменшення розміру відшкодування шкоди, а не звільнення від її відшкодування і не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Зменшуючи розмір моральної шкоди, місцевий суд врахував всі обставини справи в їх сукупності та вірно визначив розмір завданої злочином позивачу моральної шкоди в сумі 10 000 грн. Доводи ОСОБА_2 про наявність підстав для відмови у задоволенні позову про стягнення з нього моральної шкоди є необґрунтованими, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, в іншій частині рішення місцевого суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 3,4 ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 рокув частині стягнення матеріальної шкоди- скасувати. Ухвалити нове.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в сумі 1 304,98 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: Т.В. Одринська

Судді : /підписи/ В.М. Петренко

С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно: