Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо, -

у с т а н о в и в :

12.06.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі зареєстрували шлюб 05.06.2010 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За твердженням позивача, після розірвання шлюбу останній справно сплачує аліменти і з цього питання претензій з боку відповідачки немає. Позивач вказує, що за час окремого проживання з колишньою дружиною, вона повністю ізолювала дитину від спілкування з батьком, не впускає навіть на поріг свого житла і не випускає дитину до батька. Також позивач вказує, що намагався врегулювати спірне питання мирним шляхом, неодноразово звертався до відповідачки з проханням не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною, адже для хлопчика спілкування з батьком так само важливе як і з матір'ю. Вирішити питання мирним шляхом не вдалося, при цьому позивач має бажання бачитись зі своєю дитиною, спілкуватись із нею, приймати активну участь у вихованні, розвитку та житті дитини. За наведених обставин позивач просить суд зобов'язати відповідачку не чинити позивачу перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановити час та дні зустрічей з сином: через неділю з 10 год. до 19 год. без присутності матері; через суботу забирати дитину до себе до дому для спілкування в домашніх умовах; чотири рази на рік по 7-10 днів забирати дитину в село до його дідуся і бабусі або на відпочинок (море, санаторій), а також зобов'язати відповідачку не приховувати інформацію щодо місця знаходження дитини.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що має бажання бачитись зі своєю дитиною, однак відповідачка дитину не дає. Син добре ставиться до батька і хоче гратись із ним, зокрема у футбол, а відповідачка разом зі своїми батьками замість цього веде дитину до церкви. Позивач також вказує, що відповідачка не пускає дитину в село до батьків позивача, не дивлячись на те, що там гарна природа, всі свої продукти.

Відповідачка в судовому засіданні суду пояснила, що позивач зчиняє конфлікти, кричить і дитину можна було б йому давати, але позивач веде себе не адекватно, погрожує, застосовує фізичне насильство і все це бачить дитина. Після такого дитина лякається та плаче. Відповідачка розуміє, що батько має право на спілкування з дитиною, але враховуючи занадто малий вік дитини відповідачка проти надання позивачу можливості вивозити дитину на відпочинок та вважає правильним розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо визначення участі батька у вихованні дитини в формі спілкування із нею щосуботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. При цьому, враховуючи напружені відносини між батьками відповідачка не проти того, аби зустрічі батька з сином відбувались за її відсутності, а також можливо продовжити такі зустрічі до 15 год. 00 хв.

Представник третьої особа в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява третьої особи про розгляд справи за відсутності представника, а також третя особа зазначає, що в даному випадку нею підтримується зміст розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.05.2014 року №204 «Про вирішення питання щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини».

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що працює разом з позивачем і неодноразово чув від позивача його скарги на те, що мати дитини не дає йому можливості бачитись із сином. Також свідок зазначив, що особисто бачив конфлікту ситуацію, як батько відповідачки насильно забирав у позивача дитину і все це відбувалось на підвищених тонах.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що вимоги позовної заяви підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 05.06.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

За змістом розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №204 від 16.05.2014 року «Про вирішення питання щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини», керуючись ст. 158 СК України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», розглянувши заяви громадян та надані ними документи, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.05.2014 року, протокол №9: визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі спілкування з малолітнім сином щосуботи з 10-00 години до 14-00 години в присутності матері дитини ОСОБА_2 (а.с. 29).

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного нормативного обґрунтування.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України).

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання (ст. 158 СК України).

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ст. 159 СК України).

Факт чинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною підтверджується, як самою суттю та наявністю виниклого спору, так і поясненнями самої відповідачки наданими нею в судовому засіданні про те, що дитину можна було б надавати, але батько поводить себе неадекватно.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, позивачем жодним належним доказом не доведено того, що відповідачка приховує від нього інформацію про місце знаходження дитини і з встановлених судом обставин справи цього факту не вбачається, тож позовні вимоги про зобов'язання відповідача не приховувати від батька точну інформацію щодо місця знаходження дитини задоволенню не підлягають.

Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, при цьому, з огляду на вік дитини (3 повних роки), суд вважає не достатньо обґрунтованими вимоги позивача щодо визначеної ним періодичності та часу спілкування із сином, адже у зазначеному віці маленька дитина ще потребує більшого часу знаходження із матір'ю за для належного догляду, тому в даному випадку ідеальної рівності часу у спілкуванні з дитиною на користь батька визначити не можливо, з метою дотримання потреб фізично-емоційних та побутових інтересів дитини.

Крім того, позивач жодним чином не пояснив суду та не довів того, чи має він досвід догляду за дитиною у трирічному віці та чи знає щоденний режим її життя і чи має сам батько можливість дотримуватись такого графіку дитини.

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги зміст розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №204 від 16.05.2014 року «Про вирішення питання щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини», оскільки вказаний висновок є результатом вивчення повноважним органом (який покликаний перш за все захищати права дитини) умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення у відповідності до положень ч. 1 ст. 158 СК України і свідчить про можливість надання позивачу права спілкування з малолітньою дитиною у встановленні в розпорядженні дні та години.

За наведених обставин є обґрунтованою викладена у розпорядженні Дніпровської РДА позиція органу опіки і піклування щодо визначення батьку періодичності та часу спілкування з сином: щосуботи з 10-00 години до 14-00 години в присутності матері дитини.

При цьому, оцінивши обставини справи суд приходить до висновку про те, що позивачу слід надати можливість спілкування з дитиною без присутності відповідачки, адже конфліктна ситуація та емоційна напруженість, яка на даний час панує між сторонами, буде не на користь нормальному розвитку дитини і задля забезпечення їй належного психоемоційного стану дитина не повинна бачити негативність відносин між батьками, оскільки метою правильного розвитку дитини є виховання у неї поваги та любові до обох батьків в однаковій мірі.

Крім того, для надання можливості позивачу, який проживає окремо від дитини і тому об'єктивно знаходиться в нерівному становищі з матір'ю дитини щодо можливості приймати участь у вихованні сина та спілкуванні із ним, суд вважає за необхідне при визначенні способу участі батька у вихованні дитини застосувати спосіб щотижневого чередування вихідних по яким батько матиме можливість спілкуватись з дитиною, з метою надання позивачу можливості вільно планувати свій час та мати вихідним днем не лише неділю, а почергово неділю і суботу.

Також суд вважає за потрібне продовжити години спілкування батька із сином до 15 год. 00 хв., що в сумі становитиме 5 годин на добу та надасть можливість не поспішаючи у спілкуванні позивачу з дитиною та відвідувати із сином різноманітні дитячі заходи.

Таким чином, враховуючи досить малолітній вік дитини, з метою дотримання графіку життя хлопчика в такому ще зовсім малолітньому віці та аби не зашкодити нормальному фізичному і психологічному здоров'ю дитини і не змінювати звичний для нього спосіб життя на користь прав батька, але на шкоду інтересам дитини, суд вважає за необхідне визначити позивачу спосіб його участі у вихованні дитини шляхом спілкування з малолітнім сином: у першу та третю суботу кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. та у другу і четверту неділю кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. без присутності матері дитини, що сприятиме нормальному фізичному та психологічному здоров'ю дитини.

Враховуючи все вище викладене, встановлені судом обставини та викладені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог, що не лише відновить порушені права одного з батьків на спілкування з дитиною, а й передусім спрямоване на захист інтересів дитини та забезпечення її повноцінного розвитку для формування в подальшому здорової як у фізичному так і в психологічному плані особистості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 157, 158, 159 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не чинити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, перешкод у вихованні та спілкуванні з їх спільною дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити участь батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі спілкування з малолітнім сином:

-у першу та третю суботу кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. без присутності матері дитини ОСОБА_2;

-у другу та четверту неділю кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. без присутності матері дитини ОСОБА_2.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -