АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Шебуєвої В.А., Слободянюк С.В.,

при секретарі Абдуллаєва Е.Б.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2011 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Унікальний номер справи: 2-2053/11
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12186/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Скрипка О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
У лютому 2011 року ПАТ «БТА Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 30.03.2007 року між ВАТ "БТА Банк" (правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний Договір №62/07-К (надалі - кредитний договір №1), відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 5000,00 доларів США строком користування до 30.09.2008 року включно, а позичальник зобов'язалася своєчасно повертати кредит частинами - у розмірах та у строки згідно з графіком повернення Кредиту, зазначеного у Додатку № до кредитного договору-1 та сплачувати проценти з розрахунку 23 % річних. Крім того, 22.04.2007 року між ВАТ «БТА Банк» (правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк» ) та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту за № 93/07-К (надалі - кредитний договір № 2), згідно з яким Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10000 доларів США на строк по 22.05.2011 року включно, а ОСОБА_1 зобов'язалася своєчасно повернути кредит частинами - у розмірах та у строки згідно з графіком повернення Кредиту, зазначеного у Додатку № до кредитного договору-1 та сплачувати проценти з розрахунку 14,5 % річних. Для забезпечення повернення кредиту за кредитними договорами було укладено договори поруки № 62/07-К від 30.03.2007 року та №93/07-К від 22.05.2007 року з поручителем ОСОБА_2, який несе відповідальність за виконання умов кредитних договорів згідно договору поруки. Свої зобов'язання банк належним чином виконав та відповідно до п.4.3. кредитного договору-1 кредит у вигляді готівкових коштів надано ОСОБА_1 через касу банку на підставі заяви на видачу готівки №846 від 30.03.2007 р. Відповідно до п.1.4. кредитного договору-2 кредит у вигляді готівкових коштів надано ОСОБА_1 через касу банку на підставі заяви на видачу готівки №631 від 22.05.2007 року. У зв'язку з виникненням зобов'язань за Кредитним договором-1 Банк направив ОСОБА_1 вимогу погасити в добровільному порядку заборгованість, що підтверджується листом № 10-6/65 від 13.01.2010 року, №10-6/64 від 13.01.2010 року. Однак, ОСОБА_1 не виконала вимог банку. Поручителя ОСОБА_2 банк повідомляв про невиконання зобов'язання за кредитними договорами ОСОБА_1 письмовими вимогами за №10-6/237 від 13.01.2010 року та за №10-6/236 від 13.01.2010 року, однак вищевказані вимоги ОСОБА_5 проігноровані. Станом на 30 листопада 2010 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором -1 складає 14085 грн. 82 коп., з яких: Прострочена заборгованість за кредитом - 9953 грн. 06 коп.; Строкова заборгованість за сплатою процентів - 197 грн. 10 коп.; Прострочена заборгованість за сплатою процентів - 3935 грн. 66 коп. Станом на 24 жовтня 2010 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором -2 складає 80322 грн. 12 коп., з яких: Прострочена заборгованість за кредитом -44058 грн. 51 коп.; Строкова заборгованість за кредитом - 16453 грн. 52 коп.; Строкова заборгованість за сплатою процентів - 801 грн. 92 коп.; Прострочена заборгованість за сплатою процентів - 19008 грн. 17 коп. Позивач просив, з урахуванням судових витрат, стягнути з відповідача 95472,02 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» заборгованість за кредитними договорами в сумі 94407 грн. 94 коп., судовий збір у сумі 944 грн. 08 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2014 року заяву представника Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК» Циганова Артура Олеговича задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження, відкритого державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа № 2-2053/11 року, виданого 09.09.2011 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «БТА БАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 95472 грн. 02 коп., а саме: замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «БТА БАНК» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду в справі за позовом публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2011 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом першої інстанції не повідомлено її належним чином про судові засідання, що позбавило апелянта можливості заперечувати проти позову, надавати докази, які мають істотне значення для справи, та позбавило можливості подати зустрічний позов у справі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що між ВАТ «БТА Банк» (правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк» згідно загальних зборів акціонерів від 20.11.2009 р.) та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту від 30.03.2007 № 62/07-К ( надалі кредитний договір № 1), згідно з яким Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5000 доларів США на строк з 30.03.2007 року по 30.09.2008 року включно, а ОСОБА_1 зобов'язалася своєчасно повернути кредит частинами - у розмірах та у строки згідно з графіком повернення Кредиту, зазначеного у Додатку № до кредитного договору-1 та сплачувати проценти з розрахунку 23 % річних.

Також встановлено, що 22.04.2007 року між ВАТ «БТА Банк» (правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк» згідно загальних зборів акціонерів від 20.11.2009 р.) та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту за № 93/07-К ( надалі кредитний договір № 2), згідно з яким Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10000 доларів СШАна строк з 22.04.2007 року по 22.05.2011 року включно, а ОСОБА_1 зобов'язалася своєчасно повернути кредит частинами - у розмірах та у строки згідно з графіком повернення Кредиту, зазначеного у Додатку № до кредитного договору-1 та сплачувати проценти з розрахунку 14,5 % річних.

Крім того, встановлено, що для забезпечення повернення кредиту за кредитними договороми було укладено договори поруки № 62/07-К від 30.03.2007 року та №93/07-К від 22.05.2007 року з поручителем ОСОБА_2, який несе відповідальність за виконання умов кредитних договорів згідно договору поруки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що свої зобов'язання банк належним чином виконав та відповідно до п.4.3. кредитного договору-1 кредит у вигляді готівкових коштів надано ОСОБА_1 через касу банку на підставі заяви на видачу готівки №846 від 30.03.2007 р. Відповідно до п.1.4. кредитного договору-2 кредит у вигляді готівкових коштів надано ОСОБА_1 через касу банку на підставі заяви на видачу готівки №631 від 22.05.2007 року.

Також вірно враховано судом першої інстанції, що у зв'язку з виникненням зобов'язань за Кредитним договором-1, Банк направив ОСОБА_1 вимогу погасити в добровільному порядку заборгованість, що підтверджується листом № 10-6/65 від 13.01.2010 року, №10-6/64 від 13.01.2010 року, але ОСОБА_1 не виконала вимог банку.

Крім того, поручителя ОСОБА_2 банк повідомляв про невиконання зобов'язання за кредитними договорами ОСОБА_1 письмовими вимогами за №10-6/237 від 13.01.2010 року та за №10-6/236 від 13.01.2010 року, однак вищевказані вимоги ОСОБА_5 проігноровані.

Достеменно встановлено, що станом на 30 листопада 2010 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором -1 складає 14085 грн. 82 коп., з яких:

Прострочена заборгованість за кредитом - 9953 грн. 06 коп.;

Строкова заборгованість за сплатою процентів - 197 грн. 10 коп.;

Прострочена заборгованість за сплатою процентів - 3935 грн. 66 коп.

Станом на 24 жовтня 2010 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором -2 складає 80322 грн. 12 коп., з яких:

Прострочена заборгованість за кредитом - 44058 грн. 51 коп.;

Строкова заборгованість за кредитом - 16453 грн. 52 коп.;

Строкова заборгованість за сплатою процентів - 801 грн. 92 коп.;

Прострочена заборгованість за сплатою процентів - 19008 грн. 17 коп.

З огляду на фактичні обставини справи, вірним є висновок суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Так, відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.626 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно п.1.4 вищевказаних договорів поруки відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Частиною 1 ст.543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Також вірним, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, є стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони є необґрунтовані та не доведені належними доказами. Зокрема посилання апелянта відносно неналежного повідомлення судом першої інстанції про судові засідання спростовуються наявними в матеріалах справи доказами неодноразового направлення рекомендованої кореспонденції на адресу відповідачів АДРЕСА_1, за якою апелянт отримувала кореспонденцію і під час апеляційного розгляду справи.

Разом з тим, апелянтом не надано жодного доказу на спростування висновків суду першої інстанції, жодного доказу, який має істотне значення для справи, однак не був поданий до суду першої інстанції через неявку відповідачів.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження матеріалами справи, підстав для її задоволення судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: