Справа № 369/6696/14-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л.М.
Провадження № 22-ц/780/745/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 58 19.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про визнання недійсними протоколу № 1-066/11/КСВ-і проведення прилюдних торгів від 07 липня 2011 року, акту про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах від 18 липня 2011 року та свідоцтва про придбання майна на прилюдних торгах від 02 серпня 2011 року,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся з вищенаведеним позовом, який обґрунтовував тим, що при проведені прилюдних торгів було порушено ст.ст. 203, 216 ЦК України, пункту 7.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна при цьому наголошував, що у прилюдних торгах, що відбулися 07.07.2011 р., приймав участь лише один учасник - ОСОБА_2.

Просив визнати недійсним протокол з продажу житлового будинку що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосіївка, АДРЕСА_1, визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах від 18.07.2011 р., що відбулися 07.07.2011 р. з продажу вказаного домоволодіння та визнати недійсним свідоцтво про придбання майна на прилюдних торгах, видане 02.08.2011 р. та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, - обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні торги проведені з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", Тимчасового положення «Про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», Закону України «Про іпотеку», а тому передбачених законом підстав для визнання недійсними прилюдних торгів не вбачається.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (статті 1, 2, 6, 12 Закону).

Питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені у пунктах 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція), яка розроблена на виконання Закону України "Про виконавче провадження" і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), згідно п. 2.2 якого, прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1 - 3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають обставини справи, що були досліджені та встановленні судами під час розгляду справи за позовом по справі №2-225/12 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ, ПП "Спеціалізоване підприємство Юстиція", треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ВАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_2, про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним акту проведення торгів. Згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.02.2012 р. по даній справі, яке набрало законної сили 20 квітня 2012 року встановлено, що відповідачами дотримано процедуру реалізації нерухомого майна, прилюдні торги проведені у відповідності до вимог чинного законодавства. Як вбачається з вищезазначеного судового рішення предметом розгляду цивільної справи №2-225/12 було визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися. Вказаним рішенням встановлено відсутність порушень норм чинного законодавства під час проведення вищевказаних прилюдних торгів.

Крім того, за ст. 3 ЦПК України визначено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (чч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Даний висновок знайшов своє відображення в абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі".

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Згідно з ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч.4ст.656ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів.

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до договорів купівлі-продажу, такий договір може визнаватись недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

За правилами ст. ст. 328, 204 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Порядок реалізації арештованого майна регулює Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Місцевим судом установлено, що 07 липня 2011 р. відбулися повторні прилюдні торги з реалізації майна, арештованого державним виконавцем згідно постанови від 15.06.2010 р., що належало позивачу, в яких брав участь один учасник ОСОБА_2 Майно було реалізовано на підставі виконавчого листа №2-3167/09 від 21.01.2010 р., виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" в сумі 1563650,00 грн.

За результатами проведених прилюдних торгів складено протокол №1-066/11/КСВ-і проведення прилюдних торгів від 07 липня 2011 р., затверджений директором ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" Ткачевським П.Я., та Акт від 18.07.2011 р., затверджений начальником відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Лисенко О.В. з продажу домоволодіння житлового будинку №2 (в літ."А") заг.пл. - 104,8 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, яке розміщується на земельній ділянці (кадастровий номер :01::007:0101), заг.пл. - 0,20 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосіївка, АДРЕСА_1, в яких зазначено, що переможцем прилюдних торгів став відповідач - ОСОБА_2 із запропонованою ціною 652000,00 грн., і що кошти за придбане майно в сумі 652000,00 грн. переможцем прилюдних торгів внесені в повному обсязі; видано на ім'я ОСОБА_2 свідоцтво від 02.08.2011 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, про право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, АДРЕСА_1,2, яке придбано ОСОБА_2 за 652000,00 грн., що раніше належало ОСОБА_1, зареєстроване в реєстрі за № 2828.

Пункт 1.4. Тимчасового положення прямо вказує, що організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Так, відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною (постанова Верховного Суду України від 03.09.1014 р. №6-82цс14).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає порушення особистого немайнового або майнового права та інтересу позивача під час вказаних прилюдних торгів та відповідно підстав визнання недійсним протоколу з продажу житлового будинку, визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах від 18.07.2011 р. та визнання недійсним свідоцтво про придбання майна на прилюдних торгах, оскільки позивач не був їх учасником.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що немає підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як на підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга не містить.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: