АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9139/15 Справа № 201/8091/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діють в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа Управління-служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

20 травня 2015 р. позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилались на те, що 07 липня 1972 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали ордер № 983 на квартиру АДРЕСА_1. 04 лютого 1984 р. ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 отримали свідоцтво про право спільної часткової власності на вказану квартиру. 30 січня 2014 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подарували свої 2/3 частини спірної квартири онуці ОСОБА_5 У 2014 році ОСОБА_7 помер, після чого позивачі були позбавленні можливості проживати у спірній квартирі, оскільки відповідач змінив замки та перешкоджає їм у користуванні квартирою, тому просили суд зобовязати відповідача не чинити їм перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом їх вселення.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2015 р. позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діють в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа Управління-служба у справах дітей Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою ОСОБА_6, ОСОБА_5 в особі її батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які діють в її інтересах, шляхом вселення їх до квартири та передачі ключів. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При розгляді справи судом встановлено, що 07 липня 1972 р. виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів ОСОБА_8 було видано ордер на право зайняття АДРЕСА_2 (а.с. 10).

04 лютого 1984 р. виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право спільної часткової власності на АДРЕСА_3 ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

30 січня 2014 р. ОСОБА_8, ОСОБА_6 подарували свої 2/3 частини квартири онуці - ОСОБА_5, що підтверджується договором дарування частини квартири посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі № 92 (а.с. 4).

Згідно довідки № 18987 від 14 жовтня 2014 р. в кв. 64 за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Героїв буд.11 зареєстровані ОСОБА_2 з 10 квітня 1981 р. та ОСОБА_11 з 11 вересня 1972 р. /а.с. 43/.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_8 (червень 2014 рік - а.с 43), ОСОБА_5 втратила можливість користуватися та розпоряджатися своїми 2/3 частинами спірної квартири, а ОСОБА_6 втратила можливість проживати за своїм місцем реєстрації, оскільки відповідач перешкоджає у реалізації їх прав, що підтверджується неодноразовими зверненнями з заявами до Жовтневого РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області /а.с.55-56/.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Стаття 156 ЖК України передбачає, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Враховуючи зазначене, а також те що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги шляхом зобовязання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою ОСОБА_6, ОСОБА_5 в особі її батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які діють в її інтересах, шляхом вселення їх до квартири та передачі ключів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують. Що стосується посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 його мати - мешкає більше року за адресою Дніпропетровська обл., Магдалинівський район, с.Олександрівка вул.Поштова, буд.20, а тому повинна зареєструватися за вказаною адресою, то воно не може бути прийнято до уваги як підстава для скасування рішення суду відносно ОСОБА_6, оскільки вказане домоволодіння належить відповідачу і на час розгляду справи вона була зареєстрована саме в спірній квартирі.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

ОСОБА_12