Справа № 373/455/15ц Головуючий у І інстанції Колодко Л.В.
Провадження № 22-ц/780/3886/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 57 02.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2015 року про повернення заяви позивачеві у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про зняття арешту з рухомого майна,

встановила:

У лютому 2015 року позивач звернувся в Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області із зазначеною позовною заявою до відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції, в якій просив прийняти рішення про зняття арешту з рухомого майна, що належить ОСОБА_2, обтяження на яке зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 06.05.2011 року за № 11146869, 26.08.2011 року за № 11540895, 27.03.2013 року за № 12322404 та 07.03.2014 року за № 14227482.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року дану позовну заяву залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року дану позовну заяву повернуто позивачеві.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 квітня 2015 року зазначену ухвалу скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2015 року дану позовну заяву повернуто позивачеві з підстав, передбачених ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

На зазначену ухвалу позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі та розгляду справи по суті. Посилається на порушення ст. 55 Конституції України та норм процесуального права, яке полягає в тому, що на виконання вимог ухвали суду 20.02.2015 року позивач направив на адресу суду заяву про усунення недоліків, однак в оскаржуваній ухвалі від 18.05.2015 року зазначено, що позивачем не викладено обставини щодо назви процесуальних документів, на виконання яких було прийнято постанову про накладення арешту на рухоме майно, не викладено обставин, на підставі яких документів належить позивачу на праві власності майно, на яке накладено арешт. Доводи апеляційної скарги грунтуються на тому, що витребування судом зазначених відомостей є нічим іншим, як перешкоджання доступу особи до правосуддя, оскільки арешт було накладено на все рухоме майно, на яке нереально надати підтверджуючі документи про те, що все майно належить саме позивачеві, а не іншій особі, оскільки у позивача не збереглися всі чеки про купівлю цього майна.

Крім того, у позивача відсутні процесуальні документи, на виконання яких прийнято постанову про накладення арешту на рухоме майно, оскільки позивачу вони не надсилались і не вручались, а при спробі ознайомитись із матеріалами виконавчих проваджень, державним виконавцем було повідомлено про те, що матеріали виконавчих проваджень знищено у зв'язку зі спливом терміну зберігання. Таким чином, витребувані судом відомості у позивача відсутні, а також неподання таких відомостей жодним чином не перешкоджає відкриттю провадження у справі та витребування таких документів від інших учасників процесу.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі.

Позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім"я (найменування) позивача і відповідача, а також ім"я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв"язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Стаття 119 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог щодо форми і змісту позовної заяви і розширеному тлумаченню не підлягає.

Повертаючи позивачу позовну заяву, суддя обґрунтовував свої висновки тим, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі від 12.02.2015 року, а саме: позивачем не викладено обставини щодо назви процесуальних документів, на виконання яких було прийнято постанову відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції про накладення арешту на рухоме майно, не викладено обставин, на підставі яких документів належить позивачу на праві власності арештоване майно, а не іншій особі.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Суддя не звернув уваги, що позивач подав позовну заяву в письмовій формі, виклав зміст вимог та обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначив докази, тобто дана позовна заява належно оформлена, за формою і змістом відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що заява не може бути визнана неподаною та повернута за мотивами ненадання доказів, оскільки відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України право осіб, які беруть участь у справі, надавати докази безпосередньо в судовому засіданні.

Також безпідставним є посилання судді в ухвалі від 12.02.2015 року на те, що позивачу слід зазначити коло відповідачів, виходячи із кількості стягувачів, оскільки таких вимог щодо змісту позовної заяви стаття 119 ЦПК України не містить, а такі вимоги передбачені ст. ст. 26, 33 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов поспішного висновку про повернення позовної заяви з підстав, передбачених ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2015 року про повернення заяви позивачеві скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді