У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Маркелова Іванна Михайлівна, ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним та скасування запису про держави реєстрацію права власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, обґрунтовуючи його тим, що 30 вересня 1995 року останньою укладено договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва, процент готовності якого становив 11 % по АДРЕСА_1. 21 листопада 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. 20 лютого 2015 року ОСОБА_3 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд на підставі рішення Коломийської міської ради від 22 травня 2008 року № 1217-28/2008. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. У ході розгляду справи про поділ спільного майна подружжя, позивач дізнався, що 31 січня 2014 року відповідач уклала договір дарування з ОСОБА_5, згідно з умовами якого у власність останньої перейшов незавершений будівництвом житловий будинок, відсоток готовності якого становив - 39 %. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою І.М., а також проведено його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 160. Позивач зазначав, що він та ОСОБА_3 почали проживати однією сім'єю з 1999 р. та здійснювали будівництво житлового будинку разом, за спільні кошти. Отже, відчуження вказаного незавершеного будівництвом житлового будинку відбулося без його згоди, що порушує його права як власника. З огляду на зазначене, позивач остаточно просив визнати недійсним договір дарування від 31 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою І.М. та скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на незавершений будівництвом житловий будинок без господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Так, вирішуючи спір, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з того, що ОСОБА_2 не довів відповідно до статей 10, 60 ЦПК України, наявність порушення його майнових прав, оскільки спірне майно було придбано відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_6 (який було розірвано 04 вересня 2003 року), а отже було спільним сумісним майном останніх. Також, жодних доказів того, що ступінь готовності, а отже і вартість майна була збільшена саме під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2, позивач не надав.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2015 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року та доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Маркелова Іванна Михайлівна, ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним та скасування запису про держави реєстрацію права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова