У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання будинку спільною сумісною власністю та його поділ, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що рішенням Української міської ради Київської області їй надано для садівництва у Садовому товаристві «Ватра» (далі - СТ «Ватра») у с. Рудики Обухівського району Київської області земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,1130 га. Вказану земельну ділянку вона приватизувала на своє ім'я і використовувала її за призначенням, мала намір на ній звести садовий будинок. Зазначала, що вирішила продати належну їй двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, і за виручені кошти звести на вказаній земельній ділянці будинок на два входи, а саме: одну частину для себе, іншу - для дочки ОСОБА_7 У 2006 році вона прийняла рішення подарувати останній земельну ділянку у СТ «Ватра», на якій звела будинок, та виготовити документи на будинок на її ім'я.

Просила визнати спільною сумісною власністю будинок НОМЕР_1, розташований у СТ «Ватра» у с. Рудики Обухівського району Київської області, загальною площею 254,5 кв. м та поділити його між сторонами, виділивши їй у власність (в натурі) 1/46 частини будинку, що відповідає 57 кв. м, а саме: кімнату «1-3» площею 4,5 кв. м, кімнату «1-4» - 17, 9 кв. м, кімнату «1-5» - 6,3 кв. м, кімнату «1-6» - 5,4 кв. м, кімнату «1-7» - 22,9 кв. м та ганок до входу в будинок зі західної сторони будівлі відповідно до технічного паспорту на вказаний будинок. ОСОБА_5 просила виділити у власність частку будинку, що відповідає 197,5 кв. м загальної площі, а саме: кімнату «1-1» - 4,7 кв. м, кімнату «1-2» - 24 кв. м, кімнату «1-8» - 42,7 кв. м, кімнату «1-9» - 1,6 кв. м, кімнату

«1-10» - 31,8 кв. м, кімнату «1-11» - 24 кв. м, кімнату «1-12» - 20,2 кв. м, кімнату «1-13» - 13,6 кв. м, кімнату «1-14» - 20 кв. м, кімнату «1-15» -

8,4 кв. м відповідно до технічного паспорту на вказаний будинок; просила припинити право відповідача на частку у спільному майні на 57 кв. м.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будинок НОМЕР_1, що розташований у СТ «Ватра» у с. Рудики Обухівського району Київської області, загальною площею 254,5 кв. м та поділено між позивачем та відповідачем, виділивши:

- ОСОБА_4 у власність (в натурі): 1/46 частини будинку, що відповідає 57 кв. м, а саме: кімнату «1-3» площею 4,5 кв. м; кімнату «1-4» - 17,9 кв. м; кімнату «1-5» - 6,3 кв. м; кімнату «1-6» - 5,4 кв. м; кімнату «1-7» -22,9 кв. м, та крильце з навісом та сходами до входу будинку зі західної сторони будівлі відповідно до технічного паспорту на вказаний будинок;

- ОСОБА_5 у власність (в натурі): 2/56 частини будинку, що відповідає 197,5 кв. м, а саме: кімнату «1-1» - 4,7 кв. м; кімнату «1-2» - 24 кв. м; кімнату «1-8» - 42,7 кв. м; кімнату «1-9» - 1,6 кв. м; кімнату «1-10» - 31,8 кв. м; кімнату «1-11» - 24 кв. м; кімнату «1-12» - 20,2 кв. м; кімнату «1-13» - 13,6 кв. м; кімнату «1-14» - 20 кв. м; кімнату «1-15» - 8,4 кв. м відповідно до технічного паспорту на будинок.

Припинено право ОСОБА_5 на частку у садовому будинку НОМЕР_1, що розташований у СТ «Ватра» у с. Рудики Обухівського району Київської області, що відповідає 57 кв. м. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2105 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня

2014 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,113 га у СТ «Ватра» у с. Рудики Обухівського району Київської області для ведення садівництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 14 липня 2006 року на підставі договору дарування земельної ділянки від 25 липня 2005 року (а. с. 60−63).

Відповідно до п. 5 договору дарування від 25 липня 2005 року під час його укладення дарувальник ОСОБА_4 заявляла, що відчужувана земельна ділянка вільна від будь-яких будівель та споруд (а. с. 60).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого 22 грудня 2012 року на підставі рішення виконкому Української міської ради Київської області від 29 листопада 2012 року, ОСОБА_5 належить на праві власності садовий будинок НОМЕР_1, що розташований у СТ «Ватра» у с. Рудики Обухівського району Київської області (а. с. 64−65).

Оскільки спірні правовідносини виникли після набрання чинності Цивільного кодексу України 01 січня 2004 року (далі - ЦК України), до них застосовуються вимоги цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Доказів про проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 під час зведення житлового будинку ОСОБА_4 не надала.

Згідно з ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові, оскільки належних доказів про створення спільної сумісної власності з відповідачкою позивачка не надала, спірний садовий будинок належить відповідачці на праві приватної власності.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П., Завгородня І.М.