Провадження №2/761/2201/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця", третя особа - начальник вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" Голотюк Андрій Валерійович, Шевченківське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати наказ про звільнення незаконним та поновитися на роботі. Вимоги мотивовані тим, що 28 липня 1994 року позивача було прийнято на посаду провідника пасажирських вагонів вагонної дільниці ст. Київ - пасажирський «Південно - західної залізниці». Позивач працював на заначеному підприємстві до 15 липня 2009 року, оскільки саме в цей день був затриманий працівниками Шевченківського РУГУ МВС України в місті Києві.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не може бути задоволений, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 6 серпня 1994 року працював на посаді провідника пасажирських вагонів вагонної дільниці ст. Київ - пасажирський «Південно - західної залізниці»

Відповідно до наказу відповідача від 4 листопада 2009 року № 2115/ос ОСОБА_1 було звільнено з посади провідника пасажирських вагонів вагонної дільниці ст.. Київ-пасажирський «Південно - західної залізниці» 15 липня 2009 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

З 15 липня 2009 року ОСОБА_1 перебував під вартою в СІЗО № 13 Державного департаменту України по виконанню покарань в м. Києві та Київській області у зв»язку з порушенням відносно нього кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу без поважних причин.

Згідно зі ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як убачається з матеріалів справи, підставою для звільнення позивача за ст. 40 КЗпП України стали акти про відсутність позивача на роботі від 3 серпня, 10 вересня, 14 жовтня 2009 року та згода профкому від 2 листопада 2009 року.

Адміністрацією вагонної дільниці ст.. Київ - Пасажирський листи з вимогою про надання пояснення стосовно відсутності на робочому місці з 15 липня 2009 року направлялись за адресою: АДРЕСА_1, оскільки в особовій картці позивача була зазначена саме ця адреса, іншої адреси роботодавець не знав.

З огляду на таке, судом не береться до уваги твердження позивача про те, що листи з вимогою він не отримував. Дійсність направлення листів на домашню адресу позивача в м. Житомир підтверджується журналом вихідної кореспонденції за 2009 рік.

Крім того, відповідно до ст. 13 Закону України «Про попереднє ув»язнення» передбачено, що особи, взяті під варту, можуть листуватися з родичами та іншими громадянами, а також підприємствами, установами, організаціями з письмового дозволу особи або органу, в провадженні яких знаходиться справа.

Позивач надають пояснення про те, що ОСОБА_1 було заборонено листуватися з будь - ким, однак на думку відповідача дані твердження не можуть братися судом до уваги, оскільки заборона листування ОСОБА_1 за час знаходження в місцях позбавлення волі, документально нічим не підтверджена.

Отже, позивач мав змогу самостійно безперешкодно повідомити керівництво Вагонної дільниці ст.. Київ - пасажирський про своє затримання ще до моменту звільнення його з роботи, оскільки його було затримано та взято під варту 15 липня 2009 року, а з роботи звільнено наказом від 4 листопада 2009 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів належними доказами факту намагання сповістити роботодавця про поважність причин неявки на робоче місце, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця", третя особа - начальник вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" Голотюк Андрій Валерійович, Шевченківське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: