03 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В. при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-
ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі -Позивачі) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач-1 посилається на те, що вона, ОСОБА_1, перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (далі - Відповідач) з 25 лютого 1995 року по 27 травня 2009 року. Від сумісного подружнього життя сторони мають сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачем. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2014 року відповідач ОСОБА_3, зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання вказаної дтини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 26 березня 2014 року і до 30 травня 2014 року, на користь ОСОБА_1. Однак, відповідачем аліменти виплачувалися не в повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість станом на 30 травня 2014 року у розмірі 1 753 (одна тисяча сімсот п'ятдесят три) грн. 06 коп.. За розрахунками позивача за період з 26 березня 2014 року і до 30 травня 2014 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача складає 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 85 коп.
У зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду, та просити суд стягнути з ОСОБА_3 на її, ОСОБА_1, користь суму заборгованості з аліментів у розмірі 1 753 (одна тисяча сімсот п'ятдесят три) грн. 06 коп. та неустойку (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 85 коп.
Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.22).
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на нижчевикладене.
Так, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 25 лютого 1995 року по 27 травня 2009 року (а.с.3). Від сумісного подружнього життя мають сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем (а.с.4).
Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2014 вирішено стягувати аліменти з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 26 березня 2014 року і до 30 травня 2014 року, але не більше ніж до досягнення дитиною віку 23 років.
Матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було повернуто виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за № 2/205/2385/2014, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (а.с. 5).
Відповідно до вищевказаною постанови, виданої державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, заборгованість по сплаті аліментів відповідача ОСОБА_3станом на 30.05.2014 року становить 1 753(одна тисяча сімсот п'ятдесят три) грн. 06 коп. (а.с. 5). Дії державного виконавця з приводу суми такого розрахунку сторонами не оскаржувались, відтак суд доходить висновку про відсутність у сторін спору щодо розміру суми заборгованості по вказаних періодичних платежах.
Відповідно до норм диспозиції статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до статті 187 СК України.
Безпосередньо порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до частини сьомої цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.
Таким чином, при відсутності спору про розмір заборгованості така заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.
Оскільки в даному випадку між сторонами відсутній спір із приводу розміру заборгованості по аліментам, а повторне стягнення із боржника суми, що має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів є неприпустима з огляду на зміст статей 194-195 СК України та вимог Закону України «Про виконавче провадження», то суд доходить висновку про відсутність правових підстав в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам, оскільки таку заборгованості відповідач не оспорює, і він вже зобов'язаний її сплатити на виконання означеного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2014 року, а тому дане питання потворного врегулювання судовим рішенням не потребує.
Щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у розмірі складає 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 85 коп. суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 22 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
Пункті 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення.
Відповідач є працездатним, здоровим, на утриманні інших осіб немає, доказів неможливості сплачувати із об'єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, відтак суд приходить до висновку про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини такої особи.
Враховуючи, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.
Згідно розрахунку пені по несплаті аліментів 26 березня 2014 року і до 30 травня 2014 року загальна сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів складає 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 85 коп.
За змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то нарахування пені повинно відбуватись з огляду на наявний розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, та строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано. А тому обчислення розміру пені, повинно відбуватись виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Проведений судом за правилами ст. 196 СК України, з урахуванням загальної кількості днів з 26 березня 2014 року і до 30 травня 2014 року та фактично сплачених відповідачем у такий календарний період сум аліментних платежів, дозволяє суду стверджувати, що розрахунок позивача ґрунтується на вказаних вимогам матеріального закону.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 85 коп.
Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Також у зв'язку з тим, що позивач в силу п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судових витрат, то в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. необхідно віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 256, 257, ч. 5 ст. 261, ч.4 ст. 267 ЦК України Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
1. Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - задовольнити частково.
3. В решті позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя: Д.В. Мовчан