Справа № 303/6873/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Панька В.Ф.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України та УМВС України в Закарпатській області на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до УМВС України в Закарпатській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулись в суд до УМВС України в Закарпатській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування у розмірі 15000 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що упродовж травня - липня 2012 року старший слідчий СВ Мукачівського УМВС України в Закарпатській області Васильцюн Р.М. під керівництвом першого заступника начальника Мукачівського МВ (з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області підполковника міліції Петрище М.М. порушили відносно неї кримінальні справи за скоєння злочинів, передбачені ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 та ч.3 ст. 191 КК України. На підставі цього, позивачка була притягнута до кримінальної відповідальності. Тільки 12.12.2013 року позивачка отримала постанову про закриття кримінального провадження. Стверджувала, що незаконними діями працівників СВ Мукачівського МВ УМВС в Закарпатській обл. їй завдано моральну шкоду, пов'язану із незаконним порушенням відносно неї кримінальних справ, незаконного пред'явлення обвинувачення, незаконного проведення обшуку за місцем проживання. Тому просила відшкодувати моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та зобов'язати відділення Державного казначейства відшкодувати вказану суму коштів за рахунок державного бюджету.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено частково відшкодовано моральну шкоду ОСОБА_2 у розмірі 10 000 грн.

Додатковим рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року оскаржуване рішення доповнено: стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 10 000 гривен моральної шкоди.

З цим рішенням не погодився відповідач, просив в частині задоволення позову скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Рішення оскаржено і третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державною казначейською службою України, яка порушила питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного обмеження прав на вільне пересування причинена моральна шкода, яка виразилася у порушенні її прав людини і громадянина, порушенні нормальних життєвих зв'язків та зазнанні душевних страждань, враховано вік позивача та час протягом якого діяли прийняті незаконні рішення, часу, який затратила позивач на відновлення свого порушеного права, та виходячи із принципу виваженості та розумності вважав, що така підлягає відшкодування в сумі 10 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга представника Державної казначейської служби України мотивована: шкода повинна відшкодовуватись за рахунок коштів заподіювача шкоди, доводи суду, якими він обґрунтував моральні страждання позивача не підтверджені належними доказами, судом не вірно визначено статус учасників по справі.

Довід апеляційної скарги відповідача : проти позивачки частково закрите кримінальне провадження, а за інші епізоди вона засуджена.

Зазначені твердження апелянтів не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

Відповідно до п 2 ч.2. ст.1167 ЦКУ моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ч. ч. 1,2,7 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 2 ст. 2 вказаного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються і моральна шкода (ч. 5стаття 3).

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 вищевказаного Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру ( стаття 4 ).

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду» встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством ( ч. 2 ).

Відповідно до п.10-1 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі.

Відповідачем по справі вірно визначено УМВС України в Закарпатській області, як орган державної влади, який своїми незаконними рішеннями, діями заподіяв ОСОБА_2 моральну шкоду.

По справі встановлено, що у 2012 році відносно позивачки було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.366, ч.2 ст. 191, ч.3. ст. 191 КК України. Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 18.12.2012р. кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 направлено прокурору м. Мукачево для проведення додаткового розслідування. Також в рамках розслідування кримінальної справи позивачці обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Постановою від 12.12.2013 року старшого слідчого відділу Мукачівського міського УМВС України кримінальне провадження закрито у частині вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст. 191, ч.3. ст. 191 КК України, у зв'язку з відсутністю в діях останньої вищевказаних складів кримінальних правопорушень.

Довід апеляційної скарги апелянта про часткове закриття кримінального провадження, не може бути прийнятий до уваги, оскільки засудження по такій же статті позивачки по іншим епізодам не звільняє від відповідальності державний орган за вчинені незаконні дії, відповідальність за які встановлено наведеним вище законодавством.

Згідно до Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів затвердженого наказом Державного казначейства України від 2 лютого 2007 р. N 28, правонаступником якої є Державна казначейська служба України (указ президента України від 13 квітня 2011 року): виконання рішень суду, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державним казначейством України.

Також згідно до ч.1.ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

На підставі наведеного Державна казначейська служба України по даній справі повинна бути залучена до участі в даній справі як співвідповідач, однак залучення її в якості третьої особи судом не вважається таким порушенням процесуального права, яке тягне за собою скасування рішення суду, оскільки справа вирішена правильно. Це узгоджується з ч.3 ст.309 ЦПК України, відповідно до якої порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі зазначеного суд констатує, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і застосовано норми матеріального права.

Враховуючи наведене, суд констатує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційних скарг є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 307,308, 314 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та УМВС України в Закарпатській області на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 грудня 2014 року відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 грудня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :