Справа № 462/89/09 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/902/15
Провадження № 22-ц/783/900/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1- ОСОБА_4., ОСОБА_2 на ухвалу та заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ «Львівський керамічний завод», треті особи: Виконавчий комітет Львівської міської ради, Залізнична РА ЛМР, профспілковий комітет ЗАТ «Львівський керамічний завод», регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області про визнання переважного права на участь у будівництві,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року позовну заяву в частині вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ЗАТ «Львівський керамічний завод», треті особи: Виконавчий комітет Львівської міської ради, Залізнична РА ЛМР, профспілковий комітет ЗАТ «Львівський керамічний завод», регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області про визнання переважного права на участь у будівництві - залишено без розгляду.

Дану ухвалу оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4. подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що висновки суду є безпідставними та суперечать матеріалам справи, оскільки Топольницькому Андрію Валерійовичу судові повістки, повідомлення не надсилались, а тому у суду не було підстав вважати, що ОСОБА_4., ОСОБА_1., належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи. Звертає увагу, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення адресованого ОСОБА_1., ОСОБА_3., таке відправлення було вручене Топольницькому, однак колективні повістки ЦПК не передбачені.

Просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року про залишення без розгляду частини позовних вимог скасувати, а справу направити до Залізничного районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Оскаржуваним заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року у позові ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю вимог.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що суд при вирішенні справи допустив порушення норм процесуального права, а також неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також невідповідність висновків суду обставинам справи. Не погоджується із покликанням районного суду на те, що ОСОБА_1. виділено квартиру № 108 в будинку по вул. Роксоляни 51 у м. Львові, оскільки позивачі просили визнати за ними пріоритетне право на квартиру №87, яка має іншу характеристику аніж кв. 108. Звертає увагу, що розрахунок розподілу квартир не може служити доказом виділення квартири та доказом по справі, оскільки такий взагалі не підписаний. Вважає що висновок суду про виділення квартири не відповідає обставинам справи.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року скасувати та винести нове рішення, яким повністю задоволити позов.

Представник виконавчого комітету Львівської міської ради - Процик І.І. та представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради - Зварич В.В. подали суду заяви, у яких просять проводити розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Львівської міської ради та Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою (т.3 а.с. 87) та повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.3 а.с. 96-97), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали та рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам..

Залишаючи позовну заяву в частині вимог ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_4., районний суд прийшов до висновку, про те, що позивачі належним чином повідомлені повторно не з'явилися в судове засідання, від яких заяви по розгляд справи у їх відсутності не надходило.

Судова колегія не погоджується із за значеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ЗАТ «Львівський керамічний завод», треті особи: Виконавчий комітет Львівської міської ради, Залізнична РА ЛМР, профспілковий комітет ЗАТ «Львівський керамічний завод», регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області про визнання переважного права на участь у будівництві.

Згідно ч.1 ст. 158 ЦПК розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді у суді першої інстанції" перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з'явився, про час і місце судового засідання з дотриманням норм закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений частиною четвертою статті 74 ЦПК України.

Як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення, районний суд надіслав повістку про час і дату судового засідання на 10.09.2015р. лише ОСОБА_1. (а.с. т.2 а.с. 172).

Матеріалами справи встановлено, що на повідомленні про вручення поштового відправлення є відмітка про отримання судової повістки на 11.11.2014р. Топольницьким, хоча така адресувалась ОСОБА_1., ОСОБА_3. (т.2. а.с. 180).

Таким чином в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення ОСОБА_3., ОСОБА_4. про судове засідання, яке відбулося 10.09.2014р., та ОСОБА_1. та ОСОБА_4. про судове засідання, яке відбулось 11.11.2014р., чим районний суд порушив вимоги ч.1 ст. 158 ЦПК України, щодо обов'язкового повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду про залишення позовних в частині вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ЗАТ «Львівський керамічний завод», треті особи: Виконавчий комітет Львівської міської ради, Залізнична РА ЛМР, профспілковий комітет ЗАТ «Львівський керамічний завод», регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області про визнання переважного права на участь у будівництві - без розгляду постановлена незаконно та передчасно, оскільки ухвалена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу у передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали районного суду з передачею даного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Районним судом встановлено, що cім'я ОСОБА_1 у складі 4 осіб перебувала у відповідача на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, і знаходилась у черзі під № 31 (а.с. 14-15).

Відповідно до розрахунку розподілу квартир між черговиками, які стоять на квартирній черзі для отримання житла в побудованому будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1. виділено квартиру № 108 у вказаному будинку (а.с. 11-12).

Як вбачається із акту ЗАТ «Львівський керамічний завод» від 05.05.2000 р., що адміністрацією підприємства у період з 22.02 по 05.05.2000р. було проведено співбесіду з черговиками заводу від № 1 до № 70 на предмет оформлення договору з частковим залученням коштів черговиків для завершення будівництва 5-ого під'їзду житлового будинку по АДРЕСА_1 з наступним розподілом квартир цього під'їзду. Так, відповідно до рішення оперативної наради спеціалістів від 14.02.2000р. пайовики зобов'язані здати перший внесок готівкою в термін до 30.04.2000 р. - пенсіонери черговики - 40% від вартості квартири, а решту коштів у період до 25.12.2000 р., а працюючі черговики - 25 % від вартості квартири, що отримують, а решту коштів - протягом 10 років праці на заводі. ОСОБА_1. на час з'ясування згоди на проведення оплати частини вартості квартири у м. Львові була відсутня та в подальшому таких коштів не внесла. Питання про добудову 3-ого під'їзду ЗАТ «Львівський керамічний завод» не вирішувалось (а.с. 16-17).

Із списку працівників ЗАТ «Львівський керамічний завод», які перебувають на загальній квартирній черзі для отримання житлової площі станом на 20.12.2001 р. вбачається, що ОСОБА_1. перебуває у квартирній черзі під № 30 (а.с. 18-21).

Відповідно до розрахунку розподілу квартир у будинку АДРЕСА_1 вбачається, що всього у будинку наявно 80 квартир, 40 із яких виділено ВАТ «Львівський керамічний завод», з яких 20 квартир 2-кімнатних та 20 квартир 3-кімнатних. 4-кімнатні квартири ВАТ «Львівський керамічний завод» не виділені (а.с. 26).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2. суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його право на конкретну, спірну квартиру порушено, як і доказів того, що всі громадяни, які перебували на квартирному обліку перед його матір'ю (ОСОБА_1.), реалізували своє право на забезпечення житлом.

Статею 126 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Як встановлено матеріалами справи, що районий суд розглядав справу за позовом ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_4. до ЗАТ «Львівський керамічний завод», треті особи: Виконавчий комітет Львівської міської ради, Залізнична РА ЛМР, профспілковий комітет ЗАТ «Львівський керамічний завод», регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області про визнання переважного права на участь у будівництві, однак постановив ухвалу від 11.11.2014 року про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог ОСОБА_1., ОСОБА_4. до ЗАТ «Львівський керамічний завод», треті особи: Виконавчий комітет Львівської міської ради, Залізнична РА ЛМР, профспілковий комітет ЗАТ «Львівський керамічний завод», регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області про визнання переважного права на участь у будівництві та постановив заочне рішення від 11.11.2014року , яким відмовив у позові ОСОБА_2. до ЗАТ «Львівський керамічний завод», треті особи: Виконавчий комітет Львівської міської ради, Залізнична РА ЛМР, профспілковий комітет ЗАТ «Львівський керамічний завод», регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області про визнання переважного права на участь у будівництві чим грубо порушив норми процесуального права.

Допущені судом при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст..ст.10, 60,126, 179,207 ЦПК України ) унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвала та заочне рішення від 11 листопада 2014 року не можуть вважатись законними і обґрунтованими та підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд в повному обсязі для вирішення спору по суті.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Судова колегія враховуючи, що допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та обмеження права позивачів на розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 11.09.1997р. приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу та рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року слід скасувати та постановити ухвалу про передачу справи на новий розгляд в повному обсязі для вирішення спору по суті до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скаргипредставника ОСОБА_1- ОСОБА_4., ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року та ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська