П № 2/522/9009/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 р. м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі - Герасименко Ю.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб на боці відповідача Приватне акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ОСОБА_5 про стягнення довічно щомісячно грошової суми у відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого

ВСТАНОВИВ :

В жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Приватного акціонерного товариства „Українська Страхова Компанія „Княжа Вієнна Іншуранс Груп", за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору : ОСОБА_5, про стягнення довічно щомісячної грошової суми у відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, та про стягнення моральної шкоди .

Справа надійшла в провадження судді Домусчі Л.В. 14.10.2014р. після розгляду справи Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2014 року позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмирі 50 000 гривень, довічно щомісячну грошову допомогу у розмірі 500 гривень та судові витрати. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства „Українська Страхова Компанія „Княжа Вієнна Іншуранс Груп" витрати пов'язані з розглядом справи у розмірі 6779,66 гривень. Також стягнуто з ОСОБА_2 судові збір на користь держави у розмірі 24 33,70 гривень.та відмовлено в іншій частині позову.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.06.2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2014 було скасовано в частині стягнення витрат пов'язаних із розглядом справи і іншій частині рішення було залишено без змін.

Додатковим рішенням апеляційного суду Одеської області від 08.07.2014 року було зменшено суму судового збору, який було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 з 1114,70 грн. до 688,20 грн., також виключено із резолютивної частини рішення четвертий абзац.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 03.06.2014 року у частині стягнення щомісячної грошової суми у відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого скасувати, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

17 березня 2015р. позивачка подала адресовану суду уточнену позовну заяву, у якій зазначила у якості відповідача ОСОБА_2, з якою остаточно вимагає стягнути довічно щомісячну грошову суму у розмірі 1 000,00 грн. у відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. Крім того, під час судового розгляду справи судом було залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство „Українська Страхова Компанія „Княжа Воєнна Іншуранс Груп" (далі ПрАТ „УСК „Княжа Вієнна Іншуранс Груп") в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (на стороні відповідача).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка зазначає, що 02.03.2012 року близько 06 год. 30 хвил. на автодорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка, поблизу с.Сичівка Христинівського району Черкаської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «DAEWOO» під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «IVEKO», в результаті якої пасажир ОСОБА_7, який знаходився в автомобілі «DAEWOO» під керуванням водія ОСОБА_2 та є її сином, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Христинівського районного суду Черкаської області винним у вчиненні цього ДТП визнано відповідача ОСОБА_2

Також позивач вказує, що оскільки вона давно досягла пенсійного віку то у неї виникло право на одержання від сина утримання, та син регулярно допомагав їй матеріально, так як вона є людиною похилого віку з численними розладами здоров'я, тому відповідно до ч.1 ст.202 СК України, ч.1 ст.1200 та ч.1 ст.1202 ЦК України має право на щомісячне довічне відшкодування шкоди завданої їй внаслідок смерті її сина.

В судове засідання представник позивача - ОСОБА_8 підтримала позов, та надала суду письмове уточнення позовних вимог.

В судове засідання з'явився представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Швець К.О. не визнала позов та заперечувала проти нього, на підставі пояснень, викладених в письмових запереченнях, які приєднані судом до матеріалів справи під час першого розгляду справи в суді першої інстанції (а.с.32- 35, 109-110, 123-126).

Треті особи ПрАТ „УСК „Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, докази чого наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 02.03.2012 року близко 06 год.30 хвил. на 520 км. +20 метрів автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка, поблизу села Сичівка Христинівського району Черкаської області, автомобіль „Daewoo-Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, зіткнувся з мікроавтобусом „Iveko-35 СП", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5

В результаті цього ДТП пасажир автомобіля „Daewoo-Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці ДТП.

Таким чином, ДТП сталось з вини відповідача ОСОБА_2, у зв'язку з грубим порушенням ним п.2.3.6, 11.2, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Вказані обставини повністю підтверджуються вироком Христінівського районного суду Черкаської області у справі № 1-701/12 від 08 червня 2012 року, що набрав законної сили, згідно з яким ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначено ОСОБА_2 покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами у один рік, із звільненням від відбування призначеного покарання в випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку тривалість у 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінальної виконавчої системи та повідомляти органи кримінальної виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також судом установлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті згаданого ДТП, був рідним сином позивача ОСОБА_1, яка досягла пенсійного віку, що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ч.1 ст.1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на день вищевказаного ДТП була застрахована в ПрАТ „УСК „Княжа Вієнна Іншуранс Груп" згідно полісу АА1060793 про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.09.2011 року

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 вересня 2011 року, ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю автомобіля відповідача.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент укладення договору обов'язкового страхування) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент укладення договору обов'язкового страхування) обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Судами встановлено, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 вересня 2011 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) становить 100000,00 грн; ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50000,00 грн.

Згідно цього полісу, а також вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 08.06.2012 року у справі № 1-701/12 вказаною страховою компанією було сплачено на користь ОСОБА_10, яка є власником мікроавтобуса „Iveko-35 СП", реєстраційний номер НОМЕР_2, 50 000,00 грн., а за заявою ОСОБА_11, яка діяла в інтересах малолітньогоОСОБА_12, який є сином загиблого ОСОБА_7 - 30 382,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3-597 від 01.08.2012 року та платіжним дорученням № 32953 від 05.09.2012 року (а.с.111-112). Тобто ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю за вказаним страховим полюсом вичерпаний не був.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент укладення договору обов'язкового страхування) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент укладення договору обов'язкового страхування) право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатна вдова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років; інші члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого.

В матеріалах справи наявна особовий рахунок працівника Одеського державного університету внутрішніх справ від 12.04.2013р.(а.с.135-136 т.1) про те, що ОСОБА_7 за 1-1 квартал 2012р. отримав в січні 2565,49 грн, в лютому- 6121,29 грн., в березні- 6320,54 грн.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що на його утриманні були жінка з дитиною ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.43), він сплачував аліменти ще на одну свою дитину ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі ? частини від його заробітку за рішенням Жовтневого районного суду м.Луганська від 12,11.2010р.(а.с.40-41 т.1).

Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди.

У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України.

Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Порядок проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1776 від 31 грудня 2004 року.

Позивачка не надала суду будь-яких розрахунків, на підставі яких вона визначила суму щомісячної грошового відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, у розмірі 1000 грн., та не врахували положення частини 2 статті 1200 ЦК України, відповідно до якої особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Крім того, позивачка взагалі не зверталась до страхової компанії, а саме ПрАТ „УСК „Княжа Вієнна Іншуранс Груп", за виплатою страхового відшкодування та виключила її з числа Відповідачів по даній справі, що є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Пунктом 16 постанови пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 15, 59, 60, 61, 169, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1195 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб на боці відповідача Приватне акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ОСОБА_5 про стягнення довічно щомісячно грошової суми у відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .

Суддя Домусчі Л.В.

28.04.2015