Справа №173/1682/15-ц
Провадження №2-о/173/94/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, заінтересована особа: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю. В обґрунтування заяви зазначено, що 30 березня 1996 року помер двоюрідний дядько заявника ОСОБА_3, який мешкав в с. Павло-Григорівка. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай). За життя ОСОБА_3 жив однією сімєю з ОСОБА_4 Іуліанією Маркіянівною, яка померла 7 лютого 1996 року. після її смерті також залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай). ОСОБА_3 мешкав з ОСОБА_4 з 1978 року до дня її смерті та був зареєстрованим разом з нею. Вони вели спільне господарство, проживали разом як чоловік та дружина проте шлюб між ними не був зареєстрований. Таким чином ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 проте не оформив її. 17 серпня 2015 року державний нотаріус відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендувала звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі вищевикладеного заявник просив суд встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_4 Іуліанії Маркіянівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 1978 року до 7 лютого 1996 року в с. Павло-Григорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Суду пояснив, що його дядько ОСОБА_3 жив в с. Павло-Григорівка з ОСОБА_4 Іуліанією Маркіянівною. Вони жили як чоловік та дружина, тримали господарство, разом працювали. Дітей в неї і в нього не було. В шлюбі з іншими особами вони не були. Жили вони разом до самої смерті. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику, щоб оформити спадкові права.

Заінтересована особа, державний нотаріус Верхньодніпровського району, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

30 березня 1996 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 078038 (а.с.7). Після його смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 двоюрідний племінник померлого. При цьому заявник посилається на те, що за життя ОСОБА_2 мав право на дві земельні частки (паї), одну з яких він успадкував від ОСОБА_4 Іуліанії Маркіянівни, з якою він мешкав однією сімєю.

Пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадщину ніхто не прийняв, у звязку з чим суд вважає, що до правовідносин, що виникли необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Так ст. 1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно з довідкою Боровківської сільської ради від 19 серпня 2015 року № 656 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав однією сімєю з ОСОБА_4 Іуліанією Маркіянівною, яка померла 7 лютого 1996 року, в с.Павло-Григорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з 1978 року по день її смерті. Вони вели спільне господарство (а.с.6).

Також в судовому засіданні свідки підтвердили факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 однією сімєю.

Так свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона працювала на фермі завідуючою. На цій же фермі працювали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вони жили однією сімєю, проте шлюб між ними не був зареєстрований і дітей у них не було. Вони жили разом з 1978 року та до самої смерті. В них було господарство, яким вони займалися разом.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона постійно проживає в с.Павло-Григорівка з 1956 року, але знала ОСОБА_3 ще з дитинства. Вони жили неподалік, через декілька хат. ОСОБА_3 жив як з дружиною з ОСОБА_4 до самої смерті. Вони разом працювали на фермі. Спочатку вони жили разом у батьків ОСОБА_7, але потім придбали будинок і жили вже окремо та вели спільне господарство.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона мешкає в с.Павло-Григорівка з 1988 року і їй відомо, що вже на той час ОСОБА_3 мешкав однією сімєю з ОСОБА_4 також в с.Павло-Григорівка. Дітей в них не було. Жили вони разом до самої смерті.

Досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, на думку суду, є достатніми для підтвердження того, що з 1978 року ОСОБА_3 мешкав однією сімєю з ОСОБА_4 в с.Павло-Григорівка. Будь-яких доказів на спростування цих обставин судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_2 має намір оформити спадкові права після смерті ОСОБА_3, в тому числі направо на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_4, проте не має такої можливості через те, що ОСОБА_3 не були в зареєстрованому шлюбі. Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 17 серпня 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в тому числі у звязку з відсутністю рішення суду про встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Тобто в даному випадку є необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту проживання осіб однією сімєю з метою подальшого оформлення спадкових прав. Оскільки інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не встановлено, суд вважає, що в даному випадку відсутній спір про право.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати, понесені заявником слід віднести за рахунок заявника.

Керуючись ст.ст.1220,1264 Цивільного кодексу України, ст.ст. 234 235,256 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4 Іуліанії Маркіянівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1978 року по 7 лютого 1996 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко