Справа № 464/5627/14-ц
пр.№ 2/464/363/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорної С.З.

при секретарі Дзюба І.В. (Бень)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 21 976 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що являється співвласником квартири АДРЕСА_1, при цьому його частка власності складає 1/8 частину квартири, іншими співвласниками квартири є відповідач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 01.04.2010р. державний нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частину цієї квартири. Проте, відповідач не допускає його до квартири, не дає ключів від квартири, користується квартирою самостійно та на власний розсуд. 31.05.2011 року зробив спробу вселитися у квартиру, але відповідач його вигнала, написала заяву в міліцію, і категорично заперечує його право на вселення, після чого він звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні його власністю. 20.12.2011р. судом винесено рішення, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язано не чинити йому перешкод у користуванні його квартирою. Незважаючи на це, відповідач умисно не виконує рішення суду, пише апеляційні скарги, скарги на його адвоката і таке інше. Стверджує, що власне такими діями відповідач заподіює йому моральну шкоду, адже через неї він вже чотири роки не може користуватись своєю власністю. Це перетворило його життя на боротьбу за свої права, змінило звичайний спосіб життя; він змушений кожного дня думати про цю проблему і не знає як ще діяти для захисту свого права. Вказує, що пережиті ним переживання та стреси, консультації адвоката, судові засідання, витрати грошей на експертизи, на адвоката, в сукупності змінили звичайний ритм його життя. У зв'язку з визначенням судово-психологічною експертизою розміру моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2, просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач, явка якого згідно вимог ст.169 ЦПК України судом була визнана обов'язковою, позовні вимоги підтримав. Пояснив, що внаслідок затяжних судових процесів у нього погіршився стан здоров'я, він тричі перебував у лікарні, відповідач викликала працівників міліції та звинувачувала його у погрозах, не маючи на це жодних вагомих підстав. Вказує, що намагався мирно вирішити даний конфлікт, але відповідач постійно створювала скандали, сварки. Вважає, що якби відповідач відразу погодилась на його пропозицію щодо викупу належної йому частки, можна було б уникнути даної ситуації. Окрім того, в нього ніколи не було наміру вселятись та проживати у спірній квартирі. Відповідач не бажає іти з ним на компроміс, чим і завдає йому моральних страждань. Додатково вказав, що заявлений розмір відшкодування, спричинених йому моральних збитків, повністю відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому просить позов задоволити.

Представник позивача у судове засідання не з'явився без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, а тому на підставі ч.2 ст.169 ЦПК України суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Крім того, згідно наявної у матеріалах справи заяви від 21.10.2015р. про розгляд справи без участі позивача судом встановлено, що така написана представником позивача ОСОБА_4 від імені свого довірителя ОСОБА_1, про існування якої сам позивач не знав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила повністю, вважає такий безпідставним та необгрунтованим. Зазначила, що сам позивач не може пояснити чим саме заподіяна йому моральна шкода, протиправність діяння, відсутній при цьому причинний зв"язок. Позивачем чітко зазначено про відсутність наміру вселятися у спірну квартиру та проживати у такій, як до подачі ним позову так і після. Рішення суду про усунення перешкод її довірителем виконано, після чого позивач жодного разу до ОСОБА_2 з вимогою про його вселення в житло не звертався. А щодо випадку, який мав місце 31.05.2011р. вказує, що її довіритель змушена була звернутись в міліцію, оскільки в квартирі того дня знаходились посторонні їй особи. Жодної вини у спричиненні моральної шкоди її довірителем не вбачає, а усі заяви, які наявні в матеріалах справи є декларативного характеру та неконкретизовані. Враховуючи вищенаведене просить в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами з 2011 року та по даний час існує спір, щодо права власності (володіння, користування та розпорядження) на квартиру АДРЕСА_2. Встановлено, що позивач наміру вселитись, проживати у даній квартирі немає і не мав, однак бажає розпорядитись, а саме продати належну йому 1/8 частину квартири, а відповідач - ОСОБА_2 як співвласник 3/4 та її неповнолітня дочка ОСОБА_5 - 1/8, не бажають викупити у нього його частину квартири.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.12.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР, про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлено, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/8 частина квартири АДРЕСА_2, іншими співвласниками даної квартири є ОСОБА_3 - 4/8 частини квартири та ОСОБА_2 - 3/8 частини квартири. Встановлено, що відповідач на час розгляду справи заперечує проти можливості спільного володіння та користування спірною квартирою та проти вільного доступу позивача у квартиру.

Частина 1 ст.23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень п.5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

За змістом заявлених позивачем вимог, що містяться в позовній заяві та їх обгрунтуванням, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 всупереч його зверненням продовжує чинити йому перешкоди у користуванні його квартирою, а саме не надає йому доступу до житла. Крім того, зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, що полягають в умисному не виконанні рішення суду, подачі апеляційних скарг, скарг на адвоката та інших дій, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у постійних його переживаннях з огляду на відсутність можливості користуватись своєю власністю, вимушеної боротьби за свої права, що як наслідок зумовило зміни у його способі життя в негативну сторону.

Як вбачається зі змісту ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами 1 та 4 ст.60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може грунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надає: свідоцтво про право на спадщину; телеграму № 18/7397 від 07.12.2011р.; повідомлення про вручення телеграми від 07.12.2011р.; скаргу ОСОБА_2 на дії адвоката від 27.11.2012р.; скаргу ОСОБА_4 від 12.08.2011р.; лист № 1822 від 29.11.2012р. Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; лист ОСОБА_2 від 16.12.2011р.; лист ОСОБА_1 від 19.03.2012р.; рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20.12.2011р.; ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 26.12.2013р.; рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.08.2012р.

Суд вважає, що представлені позивачем вищевказані докази у їх сукупності підтвержують лише конфлікт, який виник у сторін щодо належної ОСОБА_1 частини квартири, про це свідчить і переписка/листування між ними, судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1, що і не заперечується самими сторонами.

Окрім того, із Акту № 32 судово-психологічної експертизи від 23.01.2015р. на досліджуваного ОСОБА_1, на вирішення експертизи були поставлені наступні питання: 1. Яка загальна психологічна характеристика ОСОБА_1? 2. Які індивідуально-особистісні зміни відбулись в психологічному стані ОСОБА_1 за період з 31.05.2011р. по 31.05.2014р. та чим вони викликані? 3. Чи заподіяна моральна шкода ОСОБА_1 внаслідок створення йому перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 у м.Львові? Якщо так, то який її матеріальний вираз? На експертизу представлені матеріали справи №464/5627/14-ц та підекспертний ОСОБА_1. За результатами дослідження експерт дійшов наступних висновків: наявність психотравмуючих факторів обгрунтовують виникнення моральної шкоди у ОСОБА_1 внаслідок: значного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні із будь-якими новими перепонами, щодо вселення у квартиру; погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану; вплив цих порушень у соціально-побутовій сфері. Таким чином, матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяний ОСОБА_1 склав 21976 грн. Ця сума включає компенсацію за понесені ним моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психічного стану.

Оцінюючи вказаний висновок експерта, суд приходить до переконання, що таким встановлено лише вид, тяжкість та вартість отриманих позивачем моральних страждань, при цьому досліджено було обмежене коло даних у вигляді процесуальних документів (судових, процесуальних, скарг, листів та переписок). Відсутні висновки щодо того, в чому проявилось протиправність діяння заподіювача моральної шкоди, який причиновий зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та яка конкретно вина ОСОБА_2 в її заподіянні.

Враховуючи вищенаведене суд оцінивши взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, оцінює висновок експерта за правилами встановленими ст.212 ЦПК України.

При огляді відмовних матеріалів № 339-2358 та з врахуванням пояснень позивача в судовому засіданні, судом встановлено, що основний конфлікт між сторонами виник 31.05.2011р. в приміщенні спірної квартири АДРЕСА_1 у м.Львові, куди позивач ОСОБА_1, без попереднього поінформування відповідача ОСОБА_2, яка на той момент була відсутня вдома, прийшов спільно зі свої сином ОСОБА_6 та своїм представником-адвокатом ОСОБА_4, тривалий час перебували у квартирі. В процесі зустрічі та спілкування між вказаними особами виник конфлікт, з приводу якого відповідач ОСОБА_2 викликала працівників Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

Суд також звертає увагу на те, що згідно пояснень позивача в судовому засіданні, останній не мав та немає наміру вселятись в квартиру АДРЕСА_3, лише бажає, щоб відповідач викупила належну йому частку, що зокрема підтверджується листом від 19.03.2012р. адресованого ОСОБА_2 Крім того, позивач зазначає, що оскільки відповідач не приймає його пропозиції та не йде з ним на компроміс по даному питанню, саме його адвокат ОСОБА_4 порадив йому звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. При цьому, виконавче провадження № 36986932 з приводу виконання вищезгаданого рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20.12.2011р. постановою державного виконавця від 25.07.2013р. закінчено. Позивач в судовому засіданні не зміг чітко пояснити якими саме діями (причинно-наслідковий зв'язок) відповідач завдала йому моральної шкоди, лише вказав, що неправомірні, на його думку, дії відповідачки постійно приносять йому дискомфорт.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем з урахуванням заявлених позовних вимог не було доведено наявності передбачених ст.ст.23, 1167 ЦК України підстав відшкодування відповідачем моральної шкоди, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та керуючись ст.ст.1, 10-11, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуючий: