РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10549/14-ц

пр. № 2/759/274/15

13 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -Величко Т.О.

при секретарі - Самайді А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування та стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2013 р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просила суд постановити рішення яким, визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію вартості даної частини в розмірі 940000 грн., визнати за нею - позивачкою право власності на 1/2 частину автомобіля "HYUNDAI COUPE", № кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 вартістю 58000 грн., на майно яке є в квартирі АДРЕСА_1, а саме: шафу-купе вартістю 5000 грн., холодильник вартістю 5000 грн., СВЧ піч Panasonic-k57, - 1240 грн., плазмовий телевізор "PHILIPS" 42, вартістю 12770 грн., ДВД програвач - 1000 грн., комп"ютер, принтер, монітор вартістю 5000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., м"який куточок зі шкіри вартістю 30000 грн., всього на суму 64040 грн., та стягнути з ОСОБА_4 на її - позивачки користь їх грошову компенсацію в розмірі 122040 грн., та 73130 грн. 1/2 частину від грошового внеску.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її - позивачки син ОСОБА_5, єдиним спадкоємцем якого відповідно до заповіту від 18.02.2008 р. вона є, оскільки відповідно до ст.1269 ЦК України вчасно подала заяву про прийняття спадщини і вступила в права спадкоємця. Зазначала, щодо складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті вона-як спадкоємець має право на майно, що належало спадкодавцеві. Вказувала, що з 19.10.2001 р. її син - ОСОБА_5 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4,що 24.02.2009 р. шлюб між ними було розрізано, дітей від шлюбу не було. За час перебування в шлюбі з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ними було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, будинок АДРЕСА_3, в подальшому дане майно було реалізоване, з виручених від реалізації коштів було погашено кредит в ЗАТ "Альфа-Банк" та в травні 2007 р. придбано автомобіль "HYUNDAI COUPE", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, а після реалізації будинку погашено кредит в ПАТ "Укргазбанк". На ім"я ОСОБА_4, в період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, відкрито індивідуальний сейф в ПАТ «ПромінвестБанк» куди було покладено залишок коштів від продажу для подальшого їх використання на придбання квартири для проживання родини сина, це було оговорено, де син приймав участь у оглядах варіантів квартир, наймав брокера який підшукував варіанти. Як вказує позивачка, на час укладання даних угод її син ОСОБА_5 дуже хворів і не міг самостійно приймати участь у укладанні даних угод, а крім того безмірно довіряв дружині - ОСОБА_4, яка скориставшись його довірою та хворобою, оформила попередній договір купівлі квартири від свого імені та імені своєї матері ОСОБА_2, а в подальшому 12.07.2007 р. і придбання квартири АДРЕСА_1 на ім"я своєї матері, витративши на придбання квартири їх з ОСОБА_5 спільні кошти. Крім того, після придбання квартири ОСОБА_4 за спільні з ОСОБА_5 кошти придбала шафу-купе вартістю - 5000,00 грн., СВЧ піч Panasonic NN-R57- 1240 грн., плазмовий телевізор PHILIPS 42 -12770 грн., DVD-програвач - 1000 грн., комп'ютер, принтер, монітор вартістю - 5000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., м'який куточок зі шкіри - 30000 грн., холодильник - 5000 грн., посудомийну машину 3000 грн., електричну плиту та духову шафу - 5000 грн., вбудовані кухонні меблі - 20000 грн., меблеву стінку - 10000 грн., кондиціонер 1900 грн., пилосос, праску, фен, музичний центр, ДВД програвач - 5000 грн., вбудована шафа купе - 15000 грн., спальний гарнітур 30000 грн., м"який куточок вартістю 20000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., ванна-джакузі вартість 5000 грн., м"який куточок для відпочинку на балконі вартістю 2000 грн. Крім того 18.10.2007 р. ОСОБА_4 внесла на депозитний рахунок відкритий на своє ім."я в ПАТ "Промінвестбанк" кошти в розмірі 141260 грн., які самостійно 19.01.2008 р. зняла з рахунку та розпорядилась ними на власний розсуд. Враховуючи наведене, посилаючись на п.24 постанови №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст..ст. 60, 69-71 СК України, ст..ст. 15, 16, 1216, 1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги позовної заяви та просили їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Особисто ОСОБА_1 зазначала, що в вересня 2008 року її син ОСОБА_5 звернувся із позовом до Святошинськго районного суду м. Києва про поділ майна подружжя, де вказував,що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_4, з 19.10.2001 року і до 01.07.2007 року проживав з нею однією сім»єю. Зазначав, що на початку серпня 2007 року він важко захворів та втратив роботу та фактично став інвалідом. Зазначав, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, яку він дуже кохав та безмежно довіряв, було придбано багато майна, але останнім надбанням були: двоповерховий будинок АДРЕСА_3 разом із земельною ділянкою. Повне умеблювання вказаного будинку, який був у подальшому проданий за 450000 доларів США та трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка у подальшому була продана за 180000 доларів США. Зазначав, що після втрати ним працездатності він збирався із дружною придбати одну велику квартиру для спільного проживання та така квартира була знайдена, а саме спірна квартира. Зазначав, що його дружина зрозуміла, що після його хвороби та фактичної інвалідності він більше не зможе заробляти стільки ж грошей та утримувати її у такому ж об»ємі. Зазначав, що на початку 2008 року його дружина ОСОБА_4 взагалі перестала його відвідувати в лікарні, у зв»язку із чим після виходу із лікарні він був змушений проживати у своєї матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4, оскільки інше їх спільне з дружиною житло було вже продано. Зазначав, що в травні 2008 року він дізнався, що його дружина, за гроші від проданої нерухомості та іншого майна купила собі квартиру за адресою АДРЕСА_1 вартістю 235 000 доларів США, але з метою уникнення поділу майна з ним оформила вказану квартиру на свою матір ОСОБА_2 Зазначав, що його дружина ОСОБА_4 також придбала за спільні гроші їх сім»ї, від продажу нерухомості автомобіль Хюндай Купе д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 240000 доларів США, а також побутову техніку. Позивач за вказаним позовом повідомила суду, що під час розгляду справи у суді, позивач ОСОБА_5 помер, у зв»язку із чим вона у зв»язку із зміною обставин справи просила залишити позов її сина, де вона виступала його правонаступником без розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача також зазначали, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 із відповідачкою ОСОБА_4, ОСОБА_5 за життя заробляв значні кошти, був учасником ТОВ "Будівельно-транспортне підприємство "Конкорд" та директором ТзОВ "Київський бетонний завод "Моноліт", мав значний дохід, який витрачався на купівлю об'єктів нерухомого та рухомого майна, в подальшому дані об"єкти було реалізовано. Позивач зазначала, що кошти від реалізації двоповерхового будинку АДРЕСА_3 разом із земельною були покладені ОСОБА_4 21.06.2007 року до індивідуального сейфу ПАТ "ПромінвестБанк", що підтверджено довідкою від 19.10.2012 року та зняті ОСОБА_4 12.07.2007 року , що також підтверджено вказаною довідкою та саме ці кошти використані в майбутньому для купівлі ОСОБА_2 квартири по АДРЕСА_1. Позивач стверджувала, що спірну квартиру було придбано за спільні кошти відповідачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Також зазначала, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, за відсутності будь-яких усних та письмових домовленостей між подружжям, які не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами, 18.10.2007 р. ОСОБА_4 внесла на депозитний рахунок відкритий на своє ім"я в ПАТ "ПромінвестБанк" кошти в розмірі 141260 грн., які самостійно 19.01.2008 р. зняла з рахунку та розпорядилась ними на власний розсуд. Вказану обставину у судовому засіданні визнала відповідач у справі ОСОБА_2, та яку не спростувала представник відповідача ОСОБА_4, та повідомила, що дійсно так вчинила її дочка, оскільки між померлим та нею існувала якась домовленність про поділ грошових коштів, та її донька вважала ці кошти у розмірі 142260,00 грн.,своїми, розпорядилась ними особисто на власний розсуд, не в інтересах сім»ї, оскільки ОСОБА_5 завдав її доньці ОСОБА_4 багато моральних страждань.

Позивач також зазначала, що докази на які посилається відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування, оскільки, як стверджує відповідач ОСОБА_2 джерелом походження коштів на придбання спірної квартири АДРЕСА_1 були власні заощадження сім»ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які складаються із зароблених грошових коштів за період їх роботи за кордоном у 1976-1991рр, та відсутності при цьому доказів про розмір доходів; подарованих коштів, від продажу квартири їх тіткою, яка проживала у м. Москва за 30000 доларів США, де Договір дарування грошових коштів не складався, або будь-який письмовий належний доказ суду надано не було; та на підставі боргової розписки від 01.06.2007 року, що встановлено рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2010 року про запозичення коштів у гр. ОСОБА_7 у розмірі 80000 доларів США, де рішення суду першої інстанції не було оскаржено в апеляційному порядку, грошові кошти зі слів ОСОБА_2 ще не повернуті, виконавчий лист до виконання не пред»являвся, та закінчився строк пред»явлення його до виконання. А тому позивач також вважає, що такий доказ, як боргова розписка від 01.06.2007 року, що встановлено рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2010 року про запозичення коштів у гр.ОСОБА_7 у розмірі 80000 доларів США, з»явилася у матеріалах справи в 2009 році, на початку розгляду справи такого доказу не було, та вважає, що він створений умисно з метою доведення походження особистих коштів у ОСОБА_2, яка без будь-якої розписки, чи договору дарування, віддала вказані запозичені грошові кошти, та з невідомих причин не зберігала їх вдома, а віддала без будь-яких розписок, чи договорів своїй доньці ОСОБА_4 для покладення їх до індивідуального сейфу ПАТ "ПромінвестБанк", також саме в день продажу двоповерховго будинку АДРЕСА_3 разом із земельною ділянкою- 12.07.2007 року, що підтверджено довідкою від 19.10.2012 року та зняті ОСОБА_4 саме 12.07.2007 року , що також підтверджено вказаною довідкою та такі, що використані в майбутньому для купівлі ОСОБА_2 квартири по АДРЕСА_1.

Позивач вважаючи спірну квартиру придбаною за кошти подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вважає, що як спадкоємець ОСОБА_5 має право на 1/2 частину даної квартири, а саме на компенсацію даної частини, яку просила стягнути ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки спірну квартиру було зареєстровано на ОСОБА_3 Вказувала, що з другої половини 2007 р. стан здоров"я ОСОБА_5 значно погіршився, а ОСОБА_4 припинила спілкування з ним, жодним чином не надавала допомоги її сину, а всі свої дії спрямувала на те, щоб позбавити її сина права на отримання будь-яких прибутків, позбавлення нажитих спільно коштів та майна.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково, в частині розподілу та компенсації вартості наступного спільного майна придбаного в період шлюбу: холодильника "Wirpool", пральної машини, СВЧ печі, фену, DVD програвача, телевізора марки "Sony", плазмового телевізора марки "Philips", комп'ютера, пилососа, праски та транспортного засобу автомобіля "HYUNDAI COUPE". Щодо визнання за позивачем права власності та компенсації за частину квартири АДРЕСА_1 та грошового вкладу категорично заперечували, вказуючи на те, позивачкою не надано доказів відносно того, що вказана квартира придбана а кошти спільні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як і доказів того що на відкритому ОСОБА_4 депозитному рахунку знаходились саме їх спільні кошти, також відповідачка ОСОБА_4 наголошувала на тому, що ОСОБА_5 зловживав наркотичними засобами, мав великі боргові зобов"язання як перед партнерами по бізнесу так і перед їх іншими спільними знайомими та перед ОСОБА_4 де позичав у неї кошти під час перебування у шлюбі,і всі заощаджені ними кошти та кошти від продажу будинку було витрачено на виплату даних боргів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог щодо стягнення з неї та її чоловіка ОСОБА_3 компенсації вартості 1/2 частини квартири також заперечувала, вказуючи на те, що дана квартира придбана нею та чоловіком за рахунок власних заощаджень, взятих в борг коштів, коштів отриманих нею після продажу належних транспортних засобів, та коштів отриманих її чоловіком - ОСОБА_3 після смерті його тітки яку вони забрали з Росії та доглядали, також зазначала, що частина меблів та техніки яку позивачка вказує як таку, що придбана її донькою - ОСОБА_4 за спільні кошти з ОСОБА_5 є по суті речами які придбані особисто нею та її чоловіком за їх кошти в їх нову квартиру, вказувала на те, що доказів придбання даного майна сином позивачки взагалі не існує. Оскільки він грошові кошти від продажу будинкуАДРЕСА_3 вартістю 450000 доларів США та добровільного поділу за усною домовленістю з ОСОБА_4 витратив на свій розсуд, по що зазначено в запереченої поти позову. Зазначали, що дійсно в належній їй квартирі існує деяке майно доньки яке було придбане в період шлюбу з ОСОБА_5, оскільки донька з онукою проживає в її квартирі ( а.с. 80-88 т.3).

Відповідач ОСОБА_2 стверджувала у судовому засіданні, що ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_4 у добровільному порядку поділили грошові кошти, а тому її донька забирала із сейфу виключно грошові кошти, які їй належали після поділу із ОСОБА_5, а тому твердження позивачки, що за спільні грошові кошти її доньки та ОСОБА_5 було придбано спірну квартиру не заслуговують на увагу та є неправдою, оскільки від коштів,що залишилися від продажу житлового будинку АДРЕСА_3 вартістю 450000 доларів США, витрачено 68000 доларів США на вкладення у ТОВ « Київський бетонний завод « Моноліт», що підтверджено доказами (а.с.163-203 т.2) на особисті витрати ОСОБА_8, оскільки в червні 2007 року кожного дня орендувались дві машини за готівковий рахунок, якими завозився пісок, оренда вантажівки коштувала 700 грн. в день за місяць це коштувало 14000грн. Пісок купувався ним за готівку, бухгалтер також отримувала готівкові гроші, та оренда для дробильно-бетоної установки зі слів ОСОБА_5 ним було сплачено 10000доларів США. Т.б. всього вирачено ОСОБА_5 особисті кошти після продажу житлового будинку у розмірі 260000 доларів США. Також були виплачені зобов»язання за охорону будинку та інші зобов»язання та борги, яки накопичились за весь період, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не працювали. Також зазнаала, що 28.06.2007 року ОСОБА_5 відсвяткував помпезний день народженн в дорогому ресторані, який коштував 1500 доларів США, додатково ОСОБА_5 орендував особисто собі однокімнатну квартру заплативши за півроку 3000 доларів США. Також стверджувала, що у ОСОБА_5 грошей не було, він вживав наркотки, програвав гроши у казіно, запозичав у друзів та її доньки, та детальні обставини викладені у запереченнях проти позову . Також відповідач ОСОБА_2 зазначала, що після продажу будинку АДРЕСА_3 , а саме, 21 червня 2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом не проживали, але підтримували дружні відносини та мали спільний бізнес. Також зазначали, що у ОСОБА_5 була інша жінка та спільна дитина. Зазначали, що в травні 2007 року ОСОБА_5 помирився з ОСОБА_4, пообіцяв, що будуть проживати разом, він не буде вживати наркотики та покине коханку, а тому вони разом із ОСОБА_4 разом шукали квартиру, одна зних була по АДРЕСА_1, т.б. спірна квартира. Грошей у них на вказану квартиру вже не було, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирішили допомогти доньці ОСОБА_4 та взяли в борг 80000 доларів США у СПД ОСОБА_9, про що надано суду докази, а саме розписку, які частково підтверджуюит джерело похождення коштів на купівлю спірної квартири за кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с.80-88 т.3)

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розгляд справи в його відсутності.

Суд, вислухавши думку сторін, ознаймившись из пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 дослідивши письмові свідчення свідків у матеріалах справи № 2-44/11, згідно встановленого у судовому засіданні та запропонованого сторонами у справі порядку дослідження свідчень свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно ухвали Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10.12.2013 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно вказаної ухвали суду встановлено, що враховуючи те, що майно відповідачки та сина позивачки не було поділено між подружжям і було спільним, суду необхідно визначитись і з»ясувати, яке майно належало подружжю та долю кожного з них, а також вирішити питання щодо долі померлого. Встановлено, що судом не перевірено доводи позивачки щодо укладення відповідачкою попереднього договору купівлі-продажу квартири в 2007 році та не з»ясовано суму внесеного авансу, не перевірено доводи щодо закритого 19.01.2008 року грошового рахунку, а тому ці обставини підлягають доведенню сторонами у справі та встановленню судом.

Судом встановлено, що 19.10.2001 року ОСОБА_5 уклав шлюб із ОСОБА_4, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1152 та видане відповідне свідоцтво (а.с.8т1), відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 вбачається, що даний шлюб було розірвано 24 лютого 2009 р. про що є актовий запис № 156, ( а.с. 9т.1).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 10т.1).

Як вбачається з матеріалів справи за час шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було вчинено Договір купівлі-продажу квартири від 09.02.2007 р. відповідно до якого ОСОБА_4 продала ОСОБА_18 квартиру АДРЕСА_2 продаж здійснено за 100000 грн. вказаний продаж вчинено відповідно до п.18 договору з згоди чоловіка продавця ОСОБА_5 ( а.с. 14т.1).

З довідки "Укргазбанк"від 31.07.2008 року вбачається, що ОСОБА_4 30.03.2004 року уклала з ВАТ АБ "Укргазбанк" кредитний договір № 34-Ф/04. Кредит надавався на придбання квартири АДРЕСА_2 в сумі 35000,00 дол. США строком до 30.04.2009 року. Кредит був погашений 17.10.2005 року (а.с. 23т.1).

Згідно довідки ВАТ АБ "Укргазбанк" ОСОБА_4 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_5 на підставі кредитного договору № 84-Ф/05 від 29.12.2005 року отримала кредитні кошти в розмірі 200 000,00 дол. США для придбання садиби, АДРЕСА_3, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: Кредит був погашений 21.06.2007 року (а.с.22 т.1). Суд дійшов висновку, що вказаний кредитний договір укладався в інтересах сім»ї.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року ( а.с.226-227 т.2) в період шлюбу із ОСОБА_5 на ім»я ОСОБА_4 було придбано житловий будинок з надвірними будівлями,що знаходиться у АДРЕСА_3, за ціною 99700 грн. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 стверджувала, що фактично згідно розписки ( а.с.225 т.2), вказаний житловий будинок було придбано її донькою ОСОБА_4 в період шлюбу з ОСОБА_5, за 250 000 доларів США, зі сплатою завдатку, який увійшов у вартість житлового будинку у розмірі 4000 доларів США. Доказів, які б стверджували, що вказаний житловий будинок купувався не в інтересах сім»ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду не надано.

Судом встановлено, що Згідно Договору купівлі-продажу ОСОБА_4 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_5 21.06.2007 року ( а.с.26т.1) продала житловий будинок із надвірними будівлями АДРЕСА_3,за 384200 грн. Сторони, визнали, що вказаний житловий будинок та земельні ділянка були спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Також, 21.06.2007 року на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу ОСОБА_4 в період шлюбу з ОСОБА_5 продала ОСОБА_19 вищезазначений будинок та земельну ділянку (а.с.15, 26), з попереднього договору №1036 від 15.05.2007 р. Вбачається, що продаж вчинено за 390 000 доларів США ( а.с. 20-21).

Судом встановлено, що згідно Довідки ПАТ «Промінвестбанк» від 19.10.2012 року №604-08-01-1/24-9-БТ 21.06.2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено Договір №461 на користування індивідуальним сейфом НОМЕР_8,який знаходиться в0 депозитному сховищі за адресою: АДРЕСА_5. В зазначений період ОСОБА_4 працювала із вмістом індивідуального сейфу 21.06.2007 року, 27.06.2007 року,02.07.2007 року,05.07.2007 року,12.07.2007 року,1 суть та характер операцій із вмістом сейфу, що проводилась ОСОБА_4,банку не відомі.

Судом встановлено, що, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2012 року ( а.с.79-83), та ухвали Апеляційного суду м. Києва від14.02.2013 року ( а.с.84-85) за життя ОСОБА_5 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, звертався із позовом доОСОБА_4 та її матері ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності, але під час розгляду справи судом першої інстанції помер. Та у подальшому в Апеляційній інстанції його правонаступник ОСОБА_1 просила залишити позов без розгляду. З вказаних обставин суд дійшов висновку, що між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 існував спір про поліл спільного майна подружжя та її батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існував майновий спір та підлягав захисту. А тому твердження відповідача ОСОБА_2, про те, що за її донька ОСОБА_4 та ОСОБА_5 добровільно поділити майно за домовленістю між собою не заслуговує на увагу, оскільки такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами у порядку ст.ст. 57-60 ЦПК України, а також не повідомлено про підстави звільненя від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України, оскільки.

Судом встановлено, що Договорів про поділ майна між подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які підлягали б нотаріальному посвідченню ( ст. 69 СК України) за життя сім»ї укладено не було.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо походження коштів на купівлю спірної квартири а саме,що залишилися від продажу житлового будинку АДРЕСА_3 вартістю 450000 доларів США, витрачено 68000 доларів США на вкладення у ТОВ « Київський бетонний завод « Моноліт», що підтверджено доказами (а.с.163-203 т.2) на особисті витрати ОСОБА_8, оскільки в червні 2007 року кожного дня орендувались дві машини за готівковий рахунок, якими завозився пісок, оренда вантажівки коштувала 700 грн. в день за місяць це коштувало 14000грн. Пісок купувався ним за готівку, бухгалтер також отримувала готівкові гроші, та оренда для дробильно-бетоної установки зі слів ОСОБА_5 ним було сплачено 10000 доларів США. Т.б. всього вирачено ОСОБА_5 особисті кошти після продажу житлового булинку у розмірі 260000 доларів США. Також були виплачені зобов»язання за за охорону будинку та інші зобов»язання та борги, яки накопичились за весь період, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не працювали. Також зазнаала, що 28.06.2007 року ОСОБА_5 відсвяткував помпезний день народженн в дорогому ресторані, який коштував 1500 доларів США, додатково ОСОБА_5 орендував особисто собі однокімнатну квартру заплативши за півроку 3000 доларів США. Також стверджувала, що у ОСОБА_5 грошей не було, він вживав наркотки, програвав гроши у казіно, запозичав у друзів та її доньки, про що надано докази до матеріалів справи та детальні обставини викладені у запереченнях проти позову . Також відповідач ОСОБА_2 зазначала, що після продажу будинку АДРЕСА_3 , а саме, 21 червня 2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом не проживали, але підтримували дружні відносини та мали спільний бізнес. Також зазначали, щр у ОСОБА_5 була інша жінка та спільна дитина. Зазначали, що в травні 2007 року ОСОБА_5 помирився з ОСОБА_4, пообіцяв, що будуть проживати разом, він не буде вживати наркотики та покине коханку, а тому вони разом із ОСОБА_4 разом шукали квартиру, одна зних була по АДРЕСА_1, т.б. спірна квартира. Грошей у них на вказану квартиру не було, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирішили допомогти доньці ОСОБА_4 та взяли в борг 80000 доларів США у СПД ОСОБА_9, про що надано суду докази, а саме розписку, які частково підтверджуюит джерело похолждення кошьтів на купівлю спірної квартири за кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с.80-88 т.3), оскільки такі твердження не підтверджені письмовими належними та допустимии доказами у порядку ст. 57-60 ЦПК України, такі докази суду не надано, що витрат ОСОБА_5, як приватного підприємця, який у період шлюбу, за відсутності доказів про розподіл грошових коштів, витратив спільні сімейні гроши на вищевказані вирати. А також відсутні належні та допустимі докази про припинення шлюбних відносин після продажу житлового будинку будинку АДРЕСА_3, оскільки на цей час сторни у справі перебували у зареєстрованому шлюбі та у порядку ст.119 СК України у встановленому порядку не було між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 встановлено режим окремого проживання.

Судом також встановлено, що належних та допустимих доказів, щодо дарування коштів у розмірі 800000 доларів США від сім»ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3, своїй доньці ОСОБА_4 за період з 2001 року по 2009 рік, які б суд сприйняв, як особисту власність ОСОБА_4 суду надано не було, також не повідомлено про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України.

Судом також встановлено, що наданий відповідачами доказ, а саме рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2010 року, не містить доказів про цільове призначення таких коштів, які запозичені у гр. ОСОБА_7, також відсутні належні та допустимі докази у порядку ст.ст. 57-60 ЦПК України, а також не повідомлено про підстави звільненя від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України щодо дарування цих коштів, або передання на зберігання ОСОБА_4

Судом встановлено, що 27.06.2007 року ОСОБА_4, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та її матір ОСОБА_2 уклали з ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з якого вбачається, що квартира буде придбана на ім"я ОСОБА_2 за 235000 доларів США, та при підписання цього договору сплатити продавцю 25250,00 грн, що в еквіваленті складає 5000 доларів США, що входить в загальну суму. Сплата повної суми буде здійснена при підписанні Договору купівлі-продажу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно доказів, не довели суду, що їх донька ОСОБА_4, укладаючи попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, діяла за їх письмовим дорученням та в інтересах їх сім»ї, а тому з урахуванням пояснень сторін у справі та свідчень свідків, суд дійшов висновку, що укладаючи вказаний попередній договір ОСОБА_4 діяла в інтересах своєї сім»ї , т.б. і чоловіка ОСОБА_5, що також підтверджено свідченнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12

Відповідач ОСОБА_2 просила суд не враховувати свідчення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12 оскільки останні у суді вказували неправдиві свідчення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, згідно Довідки ПАТ «Промінвестбанк» від 19.10.2012 року №604-08-01-1/24-9-БТ користувалась 12.07.2007 року в день укладення Договору купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1( а.с.11 т.1). користування індивідуальним сейфом НОМЕР_8,який знаходиться в депозитному сховищі за адресою: АДРЕСА_5, на що посилався за життя ОСОБА_5 та в даний час його правонаступник, його мати, позивач у справі, та який не встиг захистити свої порушене право у зв»язку із смертю, а також за відсутності будь-яких домовленостей про поділ майна та грошових коштів в період шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 повідомила суду, що її донька ОСОБА_4 та ОСОБА_5, припинили шлюбні відносини

Відповідно до змісту ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Відповідно до ч.2 ч.3 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її,його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

А тому суд дійшов обґрунтованого висновку, за життя ОСОБА_5, відповідачка ОСОБА_4 розпорядилася спільними грошовими коштами сім»ї ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які за період перебування у зареєстрованому шлюбі не були поділені між подружжям ,та не підтверджені належними та допустимим письмовими доказами з боку відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, що джерелом походження коштів на придбання спірної квартири є грошові кошти, які вони віддали своїй доньці ОСОБА_4, що складаються із власних заощаджень, подарованих їх тіткою у розмірі 30000 доларів США, та за борговою розпискою від 01.06.2007 у розмірі 80000 доларів США, про що зазначено вище, за відсутності належних та допустимих письмових доказів.

Вказаного висновку суд дійшов з огляду на те, що 21.06.2007 року житловий будинок із надвірними будівлями АДРЕСА_3, вчинено за 390 000 доларів США ( а.с. 20-21). Та згідно довідки ПАТ «Промінвестбанк» уклала 21.06.2007 року Договір №461 на користування індивідуальним сейфом НОМЕР_8,який знаходиться в депозитному сховищі за адресою: АДРЕСА_5 , т.б. в день від продажу вказаної спільної власності подружжя, про що не повідомила ОСОБА_5 Оскільки відповідачка ОСОБА_4не надала належних та допустимих доказів, та джерело надходження у її особистій власності грошової суми у розмірі 390 000 доларів США, при її намірі та її померлого чоловіка на придбання квартири АДРЕСА_1. Також відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не надали суду докази та не повідомили про підстави звільнення від доказування, не надали докази джерел наявності у їх розпорядженні коштів на придбання вказаної спірної квартири, та також не повідомили, у зв»язку із чим попередній договір про придбання спірної квартири укладався ОСОБА_4, яка перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 та її матір»ю ОСОБА_2, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_3.

Судом встановлено, що відповідачі за вказаним позовом із зустрічним позовом до позивача по цій справі не звертались із позовом про визнання за ними права власності на спірне майно.

В судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 було надано суду докази ( а.с.110-116 т.2) щодо подання ФОП ОСОБА_2 звітності до державних установ за період четвертий квартал 2003 року - четвертий квартал 2006 року, за 2002-2007 рр, які свідчать про здійснення останньою підприємницької діяльності та сплата відрахувань за отриманий прибуток, але не мають доказів, щодо їх цільового використання, саме на придбання спірного майна.

Судом встановлено, що згідно письмових доказів (а.с.117-126 т.2) відповідач ОСОБА_2 укладала цивільне правові угоди щодо продажу автотранспорту в період з грудня 2005 року - березень 2007 року, за що згідно розписок отримувала грошові кошти. Також надала довідки ( а.с.12-14 т.3) за період з 1976 по 1980 роки, що ОСОБА_2, знаходилася за кордоном разом із чоловіком, та у 1991 року, що на ім»я ОСОБА_3 були відкриті рахунки у іноземній валюті, доказів про закриття вказаних рахунків суду та зняття грошових коштів та розмір доходу суду не надано. Також відповідачем ОСОБА_2 надано суду у якості доказів її трудового стажу та отриманих доходів копію трудової книжки ( а.с.15-21 т.3), яка не містить інформації щодо предмету доказування та розміру остаточних доходів, оскільки відсутні належні та допустимі докази про розмір заощаджень та доходу відповідачів, з яких би суд міг встановити обсяг зароблених грошових коштів, доходів щодо набуття спірної квартири.

Згідно до кредитного договору №400095528 від 09.04.2006 р. ОСОБА_5 взято в кредит телевізор марки "Philips 42", вартістю 12765 грн. ( а.с. 24-25), згідно до кредитного договору №400096178 від 11.04.2006 р. ОСОБА_4 взято в кредит, телевізор марки "Sony", вартістю 5661 грн., пилосос "PHILIPS" - 1899 грн., свч піч Panasonic-k57 вартістю 1239 грн. ( а.с. 27-28).

Відповідно до довідки АКПІБ " Промінвестбанк" від 19.01.2009 р. вбачається, що на ім."я ОСОБА_4 відкрито депозитний рахунок НОМЕР_9 в сумі 141260 грн., кошти на депозитний рахунок внесено готівкою 18.10.2007 р. рахунок закрито достроково 19.01.2008 р. ( а.с. 183).

Згідно до звіту №2935 про незалежну оцінку вартості майна від 06.07.2012 р. визначено, що ринкова вартість автомобіля "HYUNDAI COUPE" 2004 р.випуску державний номер НОМЕР_2 на дату оцінки складає 53977 грн. 18 коп.( а.с. 131-168, т.с. 2 долучені матеріали справи 2-47/11 р.)

Відповідно до ч.1 ст. 69 дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому, відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом спільної сумісної власності подружжя.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошові кошти, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_1 вважає :

- кошти в сумі 141260 грн. які відповідно до довідки АКПІБ " Промінвестбанк" від 19.01.2009 р. внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок НОМЕР_9 внесені готівкою 18.10.2007 р. рахунок закрито достроково 19.01.2008 р.;

- квартиру АДРЕСА_1, яка на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.07.2007 року належить на праві приватної власності ОСОБА_2 вважаючи, що дана квартира була куплена від продажу набутої у шлюбі її сина та ОСОБА_4 нерухомості - домоволодіння АДРЕСА_3.

Крім того позивачка вважає спільним майном подружжя майо яке заходиться в кв.АДРЕСА_1, а саме : шафу-купе вартістю - 5000,00 грн., СВЧ піч Panasonic NN-R57- 1240 грн., плазмовий телевізор PHILIPS 42 -12770 грн., DVD-програвач - 1000 грн., комп'ютер, принтер, монітор вартістю - 5000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., м'який куточок зі шкіри - 30000 грн., холодильник - 5000 грн., посудомийну машину 3000 грн., електричну плиту та духову шафу - 5000 грн., вбудовані кухонні меблі - 20000 грн., меблеву стінку - 10000 грн., кондиціонер 1900 грн., пилосос, праску, фен, музичний центр, ДВД програвач - 5000 грн., вбудована шафа купе - 15000 грн., спальний гарнітур 30000 грн., м"який куточок вартістю 20000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., ванна-джакузі вартість 5000 грн., м"який куточок для відпочинку на балконі вартістю 2000 грн.

На підтвердження вимог позивачки допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17 які вказували суду на те що:

Свідок ОСОБА_11 вказувала що працює брокером, добре знала ОСОБА_5, допомагала в 2007 р. підшукувати квартиру йому та його дружині ОСОБА_4, ОСОБА_5 просив її підшукати квартиру на Борщагівці вартістю 00 доларів США, трикімнатну, варіантів квартир було багато, однак сподобались покупцям дві квартири на АДРЕСА_6 та на АДРЕСА_1, вказувала, що ті квартири які сподобались ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приїздили дивитись батьки відповідачки, при укладанні попереднього договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 її не було оскільки від її послуг як від брокера відповідачка відмовилась.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду що також станом на 2007 р. працювала брокером і займалась продажем квартири АДРЕСА_1, вказувала що спочатку до неї прийшли відповідачка з чоловіком і брокером, вони разом подивились дві квартири в даному будинку, одна їм сподобалась і потім їй зателефонував їх брокер і попросив ще раз оглянути квартиру, на цей раз приїхали ОСОБА_4, ОСОБА_5 і батьки ОСОБА_4, оглянули квартиру, через декілька днів уклали попередній договір, при підписанні були, вона, власниця квартири з сином, відповідачка, суму завдатку давала відповідачка, а в договорі на вимогу відповідачки було вказано що договір купівлі-продажу буде укладено на ім."я ОСОБА_2 При укладанні договору купівлі-продажу у нотаріуса були присутні відповідачка, її батьки, продавці квартири т а знайомий ОСОБА_4 для підтримки.

Свідок ОСОБА_12 вказував суду, що він був брокером при укладенні договорів купівлі-продажу будинку в с. Софіївська Борщагівка та квартири по АДРЕСА_2, суду пояснив, що будинок в с. Софіївська Борщагівка був проданий за 390000 дол. США, а квартира за 180000 дол. США. Вказував, що на час продажу будинку, оскільки на придбання будинку брався кредит, будиок був під арештом і покупці будинку дали завдаток 50000 доларів США щоб продавець міг зняти арешт з будинку, шляхом виплати повної суми кредиту, в подальшому оформили договір купівлі-продажу, вказував що кошти від продажу особисто рахував і брав від продавця саме ОСОБА_5, він як брокер, ОСОБА_4 і дружина покупця стояли в коридорі і чекали, крім того на угоду з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 їздили їх знайомі супроводжувати їх.

Свідок ОСОБА_14 вказувала суду , що давно знає позивачку, знала і його сина, вказувала, що з вересня 2007 р. він жив у позивачки, оскільки дуже хворів, так як вона медичний працівник, вона часто відвідувала їх, робила ОСОБА_5 уколи, дружину ОСОБА_5 вона жодного разу не бачила.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона товаришує з ОСОБА_1 дуже тривалий час і може стверджувати, що в останні роки перед смертю син позивачки ОСОБА_5 жив з нею в квартирі, оскільки у нього був дуже важкий стан здоров"я, він потребував догляду та турботи.

Свідок ОСОБА_13 вказувала суду, що знає ОСОБА_1 дуже давно, і її сина ОСОБА_5 також знає з дитинства, він був талановитою, доброю, розвиненою дитиною, знає що коли ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_4, вона мала маленьку дитину, її мама була продавцем, а батько водієм, а після одруження з ОСОБА_5 життя відповідачки змінилось, вона проживала в прекрасних умовах, мала обслуговуючий її персонал, вказувала, що ОСОБА_5 їй говорив про те, що дуже довіряв відповідачці і за станом здоров"я не міг приймати участь у укладанні угод, тому все було доручено відповідачці, яка так його зрадила. Вказувала, що вона була присутня при описі майна в квартирі по АДРЕСА_1 як понята і відповідачка при всіх заявила, що дійсно оформила дану квартиру на матір. Також, наголошувала на тому, що ОСОБА_5 проживав у своєї матері-позивачки з весни 2007 р., тільки мати опікувалася ним, відповідачка його станом здоров"я не цікавилась.

Допитані судом на підтвердження заперечень відповідачки свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 вказували суду на те:

Свідок ОСОБА_17 вказувала суду на те, що працювала в буд.АДРЕСА_1 з 1998 р. по 2012 р., консьєржем знає і родину ОСОБА_2, знає, що вони мешкають в квартирі 28, стверджувала, що спочатку в дану квартиру вселилась родина батьків відповідачки ОСОБА_4, а восени 2007 р. і сама ОСОБА_4 з донькою.

Свідок ОСОБА_16 вказував суду на те, що він працює в охоронній фірмі, тривалий час товаришує з ОСОБА_4, знав добре і ОСОБА_5, особисто супроводжував угоду по продажу будинку АДРЕСА_3, будинок продавався в два етапа, перший завдатковий, коли вони їздили в банк і несли суму боргу по кредиту і коли з будинку зняли заборону, їздили разом до нотаріуса оформлювати угоду купівлі-продажу, їздили двома автомобілями, в одному автомобілі їхали він з помічником і ОСОБА_4, а в іншому ОСОБА_5 з його-свідка помічником, після оформлення угоди, вони всі поїхали на Софіївськй Борщагівку до ОСОБА_25 там і ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вийшли, він їх чекав, а потім супроводжував доодому, вказував що знає про борги ОСОБА_5, оскільки неодноразово і у нього кошти брали в борг, однак борги повертали, але коли кошти в борг просив ОСОБА_5 він завжди радився з відповідачкою чи надавати йому її чоловіку ОСОБА_5 кошти оскільки останній періодично зловживав алкогольними напоями, міг грати в казино. Знає, що у ОСОБА_5 були борги перед ОСОБА_25

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини виникає право на спадкування за законом, зокрема, першої черги того з подружжя, який пережив спадкодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заповіту від 18.02.2008 р. складеного ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Коновал З.Ф. за реєстровим №1920 все рухоме та нерухоме майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідачем залишено своїм матері ОСОБА_1 ( а.с. 16 т.1), яка своєчасно - 16 березня 2010 р. звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. ( а.с. 19т.1).

Судом здобуто доказів тверджень позивача в частині того, що квартира по вул. Чаадаєва була куплена за кошти від продажу будинку в с. Софіївська Борщагівка, а довідка ПАТ "Промінвестбанк" від 19.10.2012 року на яку позивачка посилається як на під твердження своїх доводів вказує на те, що в індивідуальному сейфі ОСОБА_4 знаходилися саме ті кошти, які були отримані подружжям від продажу будинку в с. Софіївська Борщагівка; по друге, співпадіння дат коли ОСОБА_4 працювала з вмістом індивідуального сейфу із датами укладення договору про купівлю-продаж будинку у с. Софіївська Борщагівка та із датою укладення договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 свідчить, що на придбання останньої були витрачені кошти саме з сейфу. Таким чином, факт пошуку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 квартири є доказом того, що ОСОБА_2 придбала спірну квартиру за їх спільні кошти, оскільки відповідачі не довели належними та допустими про домовленість щодо поділ між подружжям грошових коштів, та витрати ОСОБА_5 особитих грошей на загальну суму 250000 доларів США, що викладено у запереченнях ( а.с.80-88т.3). Також відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надали суду належних доказів, щодо наявність у них коштів на придбання спірної квартири за їх особисті кошти, оскільки таки докази письмово відповідачами не обліковувались та не зафіксовані у фінансових документах.

Також слід зауважити, що судом досліджено матеріали цивільної справи 2/2608/17/12 з якої вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом щодо поділу майна в межах строку позовної давності, за станом здоров"я не міг бути присутнім при укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири.

Позовна вимога ОСОБА_1 щодо стягнення із ОСОБА_4 70130 грн. в рахунок долі її сина - ОСОБА_5 по депозитному рахунку в ЗАТ АК "Промінвестбанк", закритому 19.01.2008 року відповідачкою підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до довідки ЗАТ АК "Промінвестбанк"від 29.10.2008 року № 02-19/104 19.01.2008 року ОСОБА_4 було закрито депозитний рахунок на суму 143251,65 грн. Гроші були зняті останньою в період шлюбу. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 повідомила, що письмовий договір про поділ майна між подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не укладався, але між ними були усні домовленості та дійсно ОСОБА_4 зняла вказану грошову суму особисто та використала на власний розсуд, оскільки ОСОБА_5, завдав їй багато моральних страждань. Да вказаних позоаних вимог суд застосовує вимоги ст. 60 СК України, оскільки відповідачем не надано докази та не спростовано докази позивача, що вказані кошти згідно джерел їх виникнення були особистою власністю відповідача ОСОБА_4

Позовну вимогу щодо визнання за позивачем право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 підлягає задоволенню, оскільки, Договір купівлі-продажу від 21.06.2007 року житлового будинку із надвірними будівлями АДРЕСА_3, вчинено за 390 000 доларів США ( а.с. 20-21). Та згідно довідки ПАТ «Промінвестбанк» уклала 21.06.2007 року Договір №461 на користування індивідуальним сейфом НОМЕР_8,який знаходиться в депозитному сховищі за адресою: АДРЕСА_5, т.б. в день від продажу вказаної спільної власності подружжя, про що не повідомила ОСОБА_5 Оскільки відповідачка ОСОБА_4не надала належних та допустимих доказів, та джерело надходження у її особистій власності грошової суми у розмірі 390 000 доларів США, при її намірі та її померлого чоловіка на придбання квартири АДРЕСА_1. Також відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не надали суду докази та не повідомили про підстави звільнення від доказування, не надали докази джерел наявності у їх розпорядженні коштів на придбання вказаної спірної квартири, та також не повідомили, у зв»язку із чим попередній договір про придбання спірної квартири укладався ОСОБА_4, яка перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 та її матір»ю ОСОБА_2, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_3

Позовну вимогу щодо поділу автомобіля "HYUNDAI COUPE", № кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 суд вважає можливим задовольнити частково.

Відповідно до довідки УДАІ МВС України автомобіль Hyundai Coupe належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 17.05.2007 року.

Автомобіль був придбаний ОСОБА_4 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5, а отже підлягає поділу. Суд бере до уваги звіт № 2935 про оцінку вартості майна від 06.07.2012 року, оскільки він відображає ринкову вартість автомобіля на час розгляду справи, яким встановлено, що ринкова вартість автомобіля Hyundai Coupe, державний номер НОМЕР_2 становить 53977,18 грн. (а.с.131-151, т. 2 долучені матеріали справи 2-47/11). Оскільки інші докази про вартість спірного майна суду сторонами у справі надано не було.

На підставі викладеного суд , з урахуванням того що сторони у справі не наполягали на проведенні повторної оцінки ринкової вартості спірного автомобіля, приходить до висновку щодо необхідності поділу автомобіля "HYUNDAI COUPE", № кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності на нього із компенсацією 1/2 частини вартості позивачці, що складає 26988 ( двадцять шість тисяч дев"ятсот вісімдесят вісім ) грн. 59 коп.

Щодо майна яке позивачка вважає спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4, слід зазначити наступне, як вбачається з матеріалів справи позивачкою надано докази з яких вбачається що вказаними особами за час шлюбу було придбано в кредит наступне майно: телевізор "PHILIPS" 42, ціною 12765 грн., телевізор марки "Sony", ціною 5661 грн., пилосос "PHILIPS" ціною 1899 грн., свч піч Panasonic-k57 - ціною 1239 грн., також як вказує сама відповідачка та її представник письмово в промові в судових дебатах, відповідачка не заперечує що нею в період шлюбу з ОСОБА_5 було придбано і DVD програвач "Pioner", комп'ютер, принтер, монітор, холодильник "Wirpool", пральна машина " Indtsit", праска "Tefal", а тому вона не заперечує щодо компенсації вартості вказаних речей.

Суд вважає доцільним стягнення з відповідачки на користь позивачки 1/2 частину вартості вказаних речей, однак, оскільки відповідачкою не надано суду доказів на спростування оцінення даних речей позивачем суд вважає можливим стягнути вказану компенсацію в вартості вказаній позивачкою, за виключенням наступного майна: телевізор "PHILIPS" 42, ціною 12765 грн., телевізор марки "Sony", ціною 5661 грн., пилосос "PHILIPS" ціною 1899 грн., свч піч Panasonic-k57 - ціною 1239 грн., що є спільною сумісною власністю подружжя оскільки в матеріалах справи містяться докази щодо вартості за яку вони були придбані., щодо стягнення компенсації вартості праски суд не вбачає підстав для її стягнення, оскільки позивачкою та відповідачкою взагалі не вказано її ціни.

Вимога позивача щодо визнання за нею права власності на шафу-купе, м'який куточок не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою не надано суду доказів щодо придбання даних речей подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідачів солідарно, на користь позивачки ОСОБА_1 і судові витрати в розмірі 3315 ( три тисячі триста п»ятнадцять)грн.54 коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 60, 69-71 Сімейного кодексу України, ст. 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст.10,11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково .

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, солідарно, на користь ОСОБА_1 вартість ? частини квартири, що складає 940 000 (дев»ятсот сорок тисяч) грн.00 коп.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, на 1/2 частину автомобіля "HYUNDAI COUPE", № кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 стягнувши з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Бондарі Овруцького району Житомирської області, ідентифікаційний код НОМЕР_4, зареєстрованої в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, 1950 р.н., ідентифікаційний код НОМЕР_5, яка зареєстрована в АДРЕСА_7 у якості компенсації вартості 1/2 частини даного автомобіля 26988 ( двадцять шість тисяч дев"ятсот вісімдесят вісім ) грн. 59 коп.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, на 1/2 частину телевізору "PHILIPS" 42, телевізора марки "Sony", DVD програвача "Pioner", комп'ютера, принтера, монітора, пилососа "PHILIPS", холодильника "Wirpool", пральної машини " Indtsit", свч піч Panasonic-k57, - стягнувши з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Бондарі Овруцького району Житомирської області, ідентифікаційний код НОМЕР_4, зареєстрованої в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, 1950 р.н., ідентифікаційний код НОМЕР_5, яка зареєстрована в АДРЕСА_7 у якості компенсації вартості 1/2 частини даного майна - 18282 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві) грн.. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Бондарі Овруцького району, Житомирської області, ідентифікаційний код НОМЕР_4, зареєстрованої в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, 1950 р.н., ідентифікаційний код НОМЕР_5, яка зареєстрована в АДРЕСА_7 ? частину грошової компенсацію від суми 141260 ( сто сорок одна тисяча двісті шістдесят)грн.00 грн. в сумі 73130 (сімдесят три тисячі сто тридцять) грн..00 коп, розміщеного у ПАТ «Промінвестбанк», згідно довідки від19.01.2009р №20/08-225.

В решті позовних вимог відмовии.

Стягнути з із ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог у розмірі 3315 ( три тисячі триста п»ятнадцять)грн.54 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко