Справа № 645/4442/14-ц
Провадження № 2/645/81/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретарі судових засідань - Анацька К.Є., Кононенко О.І.,

за участю прокурора - Осадчої Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною та участі у її вихованні,-

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позову зазначено, що сторони проживають окремо, мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Проте ОСОБА_4 жодного разу не навідував дитину у дитячому садочку, не приходив до дитячої поліклініки, жодного разу не з'являвся у спортивному закладі, який відвідує дитина, не надає сину матеріальної допомоги. ОСОБА_4 не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання та підготовку до самостійного життя. Позивач вважає, що така поведінка відповідача та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, є підставою для звернення ОСОБА_3 до суду з вказаним позовом.

Окрім того, в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною та участі у її вихованні.

В обґрунтування позову зазначено, що з 2009 року сторони проживають окремо, шлюб їх було розірвано в жовтні 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина проживає з матір'ю, незважаючи на це відповідач продовжував спілкуватися з сином 2-3 рази на тиждень. Восени 2012 року ОСОБА_3 почала висловлювати ОСОБА_5 претензії щодо його спілкування з дитиною, а з квітня 2013 року забажала взагалі обмежити спілкування з дитиною. Влітку 2013 року ОСОБА_3 відвезла дитину на відпочинок до м. Євпаторія, без погодження із ОСОБА_5 і не дозволяла спілкуватися з дитиною по телефону. Восени 2014 року ОСОБА_3 просила відповідача надати дозвіл на зміну дитині прізвища, а після відмови ОСОБА_4, припинила його спілкування з сином. Окрім того, ОСОБА_3 на протязі усього періоду окремого проживання ОСОБА_4 із сином, не ставила його до відома про свята у дитячому садку, виїзди дитини за межі міста, про захворювання дитини.

Ухвалою суду від 25 липня 2014 року вказані справи об'єднані в одне провадження.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити, проти позовних вимог ОСОБА_4 заперечували в повному обсязі, зазначивши, що перепони у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не чинить.

ОСОБА_7 та його представник - адвокат ОСОБА_8, який діє на підставі угоди, просили суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, оскільки законні підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відсутні, позовні вимоги ОСОБА_4 просили задовольнити.

Представники третьої особи - Ананченко Л.Б., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_3, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 заперечувала.

Прокурор прокуратури Фрунзенського району м. Харкова Осадча Л.О. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не підтримала, при вирішенні позовних вимог ОСОБА_4 покладалася на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, дослідивши покази свідків та надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 10 жовтня 2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова (т. 2 а.с. 9-11).

Відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим (повторно) 01 липня 2011 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (т. 2 а.с. 6).

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» (дільниця № 56) малолітній ОСОБА_5 зареєстрований разом із матір'ю ОСОБА_3за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 28).

Відповідно до довідки № 173 від 19 травня 2014 року КЗОЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 39 Харківської міської ради» ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 01 липня 2010 року відвідував даний навчальний заклад. Психічним та фізичним розвитком дитини займалася мати - ОСОБА_3, батько дитини - ОСОБА_4 в дошкільному закладі не з'являвся, вихованням сина не займається (т. 2 а.с. 7).

Згідно інформації Громадської організації «Федерація Айкідо Йосінкай» від 15 травня 2014 року дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, приводить до даного закладу мати - ОСОБА_3, яка займається фізичним та психічним розвитком дитини, турбується та піклується про нього, приходить на батьківські збори, батько дитини - ОСОБА_4 в даному закладі не з'являється, успіхами дитини не цікавиться (т. 2 а.с. 8).

З інформації Харківської дирекції Поштампт-ЦПЗ № 1 УДППЗ «Укрпошта» № 0907-1282 від 21 травня 2014 року, вбачається, що згідно з виробничими документами відділення поштового зв'язку Харків-110 на ім'я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 - за період часу з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року поштові перекази від ОСОБА_4 в оплаті не значаться (т. 2 а.с. 12).

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили, що відповідач не приймав участі у вихованні та утриманні дитини.

Відповідно до висновку № 454 від 20 жовтня 2014 року - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2, а.с 82-83).

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що бажає приймати участь у вихованні сина та надав докази на підтвердження сплати ним грошових коштів на утримання дитини ( т. 2 а.с. 63-67).

За змістом ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991р., у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В матеріалах справи немає доказів того, що відповідач негативно характеризується, жорстоко поводиться з дитиною, перебуває на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію, або своєю поведінкою негативно впливає на виховання сина.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_3 не довела, що відповідач ОСОБА_4 систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки, передбачені ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до своєї неповнолітньої дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем того, що поведінка відповідача ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5, є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками, в зв'язку із чим у задоволенні позову належить відмовити.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч.1 ст.158 Сімейного Кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Органом опіки та піклування надано суду висновок про недоцільність визначення порядку участі ОСОБА_4 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5, який обґрунтований тим, що ОСОБА_4 доцільно позбавити відносно дитини батьківських прав. Таким чином, орган опіки та піклування свою позицію щодо вказаної справи висловив.

Проте, висновок органу опіки та піклування не є обов'язковим для суду і підлягає оцінці у сукупності з усіма іншими доказами, які містяться у справі.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із частинами 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно інформації класного керівника дитини - ОСОБА_15, батько хлопчика ОСОБА_4 був присутнім на перших та других батьківських зборах. І мати і батько активно співпрацюють з вчителем. Батько цікавиться навчальними досягненнями сина.

З інформації Харківської дирекції «Укрпошта» (Поштампт-ЦПЗ № 1) поштові перекази № 2/0121 на суму 7 000,00 грн. та № 5/0061 на суму 6 000,00 грн. відправлені на ім'я ОСОБА_3 10.10.2014 року та 04.09.2014 року відповідно, були повернуті до поштового відділення за закінченням терміну зберігання.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 пояснили, що ОСОБА_4 дуже турботливий батько і достатньо важко переживає розлуку із сином, оскільки ОСОБА_3 відгородила його від дитини.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення порядку участі батька у вихованні дитини є законними і обґрунтованими, оскільки сам по собі факт звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав свідчить про існування перепон у спілкуванні відповідача з дитиною. Проте, суду не надано жодних доказів, які б свідчили, що спілкування ОСОБА_4 з сином буде перешкоджати нормальному розвитку дитини. Суд вважає, що між тим з батьків хто проживає окремо і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини.

Таким чином, той спосіб участі у вихованні дитини, про який просить позивач частково відповідає як інтересам самого позивача так і інтересам дитини.

Оскільки ОСОБА_4 проживає окремо від дитини і користується правом на її виховання обмежено, суд, встановлюючи порядок участі позивача у вихованні дитини, спілкуванні з нею, вважає, що спілкування батька і сина повинно бути більш регулярним, не пов'язаним з постійною присутністю відповідача як матері дитини, членів її сім'ї, однак, з пріоритетним врахуванням інтересів дитини, її віку, стану її здоров'я, режиму дня, тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 150, 164 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов'язати ОСОБА_3 надавати ОСОБА_4 інформацію про ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зокрема, про виїзд дитини за межі місця проживання; про захворювання дитини, необхідність проходження медичних процедур, придбання медичних препаратів.

Встановити ОСОБА_4 наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначивши наступний порядок його зустрічей з дитиною у відсутності матері з відвідуванням дитиною місця проживання батька що суботи та неділі - з 12 години у суботу до 19 години у неділю протягом місяця у другий та четвертий тиждень по домовленості з ОСОБА_3; протягом шкільних канікул (під час навчання дитини у школі) за погодженням між матір'ю та батьком дитини; два тижні протягом літа кожного року за домовленістю із ОСОБА_3.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через Фрунзенський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: