Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Музичук Н. Ю.

при секретарі - Довбенко Г.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, про повернення коштів завдатку, стягнення пені за прострочку виконання угоди, стягнення збитків, понесених внаслідок інфляції, стягнення моральної шкоди, відшкодування судових витрат,

в с т а н о в и в :

В вересні 2014 року громадянин ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, про повернення коштів завдатку та додаткових коштів в розмірі завдатку на суму 10 тис. грн., стягнення моральної шкоди в грошовому виразі в сумі 10 000 грн., відшкодування судових витрат в справі.

В грудні 2014 року позивач своєю заявою збільшив позовні вимоги вимогами про стягнення пені за прострочку виконання угоди відповідно додаткової угоди від 14.08.2014 року, 1% від суми боргу за кожний день прострочки, в розмірі 5550 грн., стягнення збитків, понесених внаслідок інфляції, за період з квітня по листопад 2014 року в розмірі 660 грн.

В позовній заяві вказував, що 12 квітня 2014 року ним була укладена угода з фірмою «Ірида» в особі її директора ОСОБА_3 на виготовлення кухонного набору. В цей же день менеджером вказаної фірми, місцезнаходження якої вказувалось по АДРЕСА_1, виконані заміри в його будинку на виготовлення кухонного набору та оформлений договір №21/04-13 від 12.04.2014 року, по якому в цей же день здійснена передоплата коштів у вигляді завдатку в сумі 5 тисяч грн. Термін виконання замовлення по договору становить 60 робочих днів з моменту укладення договору. Для виконання замовлення в травні 2014 року ним по місцю знаходження фірми були доставлені комплектуючі - мийка та витяжка. Після закінчення терміну виконання замовлення в липні 2014 року позивач неодноразово звертався по місцю знаходження фірми «Ірида» в місті Рівне і в телефонному режимі з приводу готовності кухонного набору, на що йому неодноразово переносили строки виконання замовлення під різними суперечними причинами. В серпні 2014 року названий менеджер фірми та особисто відповідач повідомили про можливість повернення наданих ним комплектуючих до кухонного набору та завдатку. 14 Серпня 2014 року він знову прибув на офіс фірми, де виявлено, що виконанням замовлення не займались, відповідач повернула йому упаковане обладнання і запропонувала написати заяву щодо повернення завдатку. Досягнута домовленість про розірвання договору у вигляді додаткової угоди до договору №21/04-13 від 12.04.2014 року із зобов'язанням повернення грошей відповідачем до 28.08.2014 року та штрафними санкціями у разі невиконання такого зобов'язання. У встановлений термін кошти повернуті не були. 29.08. 2014 Року він в присутності свідків звернувся в офіс відповідача, до названого заступником директора ОСОБА_5, який зобов'язався інформувати про повернення грошей до кінця дня, проте будь-яких дзвінків чи інших повідомлень відповідача не було, в порушення зобов'язань гроші не повернуті по теперішній час. Враховуючи, що він, як замовник, діяв добросовісно, а відповідач, як виконавець, не виконала взятих на себе зобов'язань, тому відповідно до ст. 571 ЦК України, вона зобов'язана повернути боржникові завдаток і додатково сплатити суму в розмірі вартості завдатку, що становить 10 000 грн.

Вищенаведеними неправомірними шахрайськими діями і методами відповідача завдані моральні страждання у вигляді нервових стресів та хвилювань, втрати нормального ритму життя і сну для нього і всієї сім»ї, витрати своїх коштів, втрати часу внаслідок неодноразових поїздок до відповідача з приводу виконання зобов'язання чи повернення власних коштів, також у вигляді побутових незручностей для проживання у вигляді відсутності кухонного набору в будинку. Завдану діями відповідача моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000 грн.

Письмових заперечень відповідача суду не надано.

Позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги в судовому засіданні. Додатково пояснили, що станом на час розгляду справи на неодноразові звернення і телефонні переговори з попередженнями про дату судових засідань кошти не повернуті, збитки не відшкодовані, відповідач ухиляється від виконання зобов'язань та від явки до суду. Просять завершити судовий розгляд справи у відсутність відповідача, яка без поважних причин не з'явилась до суду, електронна заява представника якої одержана після завершення з'ясування обставин позову та перевірки його доказами і не заслуговує на увагу, повністю задовольнити позовні вимоги, як обґрунтовані, доведені дослідженими в суді доказами.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, будучи неодноразово повідомленою по зареєстрованому місцю постійного проживання про час і місце судового розгляду справи у встановленому ст. 74 ЦПК України порядку судовою повісткою, одержаною особисто 05.01.2015 року. З урахуванням згоди сторони позивача, вважається можливим та доцільним вирішення справи без участі відповідача з ухваленням заочного рішення в порядку ст. ст. 228-230 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Оцінюючи доводи позивача, дослідженні надані в справі докази, встановленні обставини та наслідки, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено на підставі досліджених письмових доказів та пояснень, що 12 квітня 2014 року позивачем ОСОБА_1, як замовником, та відповідачем ФОП ОСОБА_3, як виконавцем, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, укладений договір на організацію та виконання робіт по виготовленню і передачі замовнику у власність ПВХ конструкцій виробів за розцінками виробника - вартістю 9260 грн., з яких завдаток складає 5000 грн., а борг до передачі у власність 4260 грн. Замовник зобов'язується оплатити роботу та прийняти вироби.

Згідно дослідженого акту замовлення до договору №21/04-13 від 12.04.2014 року за підписом сторін вбачається замовлення кухні ДСП, загальною вартістю 9260 грн. та отримання завдатку в сумі 5000 грн. Крім того, отримання організацією «Іріда» завдатку в сумі 5 000 грн. на виготовлення кухні ДСП підтверджується накладною №21/04-13 від 12.04.2014 року наданою для позивача.

Одержання відповідачем ОСОБА_3 від позивача ОСОБА_1 завдатку в розмірі 5 000 грн. підтверджується дослідженою судом та підтвердженою показами свідків додатковою угодою від 14.08.2014 року до договору №21/04-13 від 12.04.2014 року, складеною сторонами після закінчення визначеного строку виконання зобов'язання, згідно якої сторони домовились про розірвання договору за згодою обох сторін із поверненням коштів завдатку безпосередньо замовнику /позивачу / до 28 серпня 2014 року. У разі неповернення коштів відповідачем передбачена сплата штрафних санкцій у виді пені в розмірі 1% від суми за кожен день прострочки.

Вищенаведені досліджені судом у відсутність відповідача письмові докази на предмет їх належності підтверджені показами свідків в суді.

Так, допитаний судом в якості свідка ОСОБА_6 підтвердив в судовому засіданні, що, працював по усному договору в ФОП ОСОБА_3, для цього він мав сертифікат фірми «Іріда» та приймав замовлення клієнтів, печатки та ідентифікаційного коду фірми не мав. На початку весни 2014 року він виїздив автомобілем по замовленню відповідача за наданою відповідачем адресою по місцю проживання позивача, де приймав замовлення на виготовлення кухонного набору меблів, заміряв, погоджував дизайн, робив проект по ціні виробника, оформляв власноручно договір на наданому відповідачем бланку, посвідченому підписом відповідача. Згідно договору 12.04.2014 року він одержав для фірми від клієнта /позивача/ готівковий завдаток в сумі 5 000 грн. Після цього він приїхав на роботу, в офіс ОСОБА_3, де в той же день віддав договір та гроші чоловіку відповідача, який допущений відповідачем до обов'язків директора. Адміністратор офісу ОСОБА_7 зробила відповідні записи в журнал обліку замовлень ФОП ОСОБА_3, пізніше надала йому копії сторінок такого журналу. Наступного дня він віддав проект замовлення позивача в роботу. Відповідач мала передати гроші позивача на виробництво, проте від майстра йому відомо, що замовлення позивача не виконане через відсутність фінансування. Про подальші розрахунки відповідача із позивачем йому невідомо. Кількість не виконаних замовлень та привласнених грошей відповідачем по районах в межах області він вказати не може, з цього приводу він неодноразово запрошувався в міліцію.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 підтвердила в судовому засіданні, що від позивача та його дружини їй відомо про замовлення ними виготовлення кухонного набору меблів. Пізніше вона знала, що у встановлені строки кухонні меблі не привезли, була присутня при телефонній розмові позивачів із виконавцями замовлення з приводу порушених строків виготовлення меблів. При цьому бачила, що позивач був схвильований, нервував, скаржився на підвищення артеріального тиску внаслідок невиконання зобов'язання та пов'язаних з цим розмов. Показала, що в будинку позивача відсутні кухонні меблі, внаслідок чого мають місце незручності, в тому числі на час святкування ювілею позивача в червні 2014 року.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 повідомила, що у зв'язку із відсутністю кухонних меблів , в будинку син домовився із фірмою, яка приймала замовлення на виготовлення меблів, на що вони погодились. До них по місцю проживання приїхав солідний чоловік, який назвався дизайнером фірми «Іріда», який завірив, що фірма має цех і протягом 2-х місяців виготовлять кухню під замовлення. Вони повірили, чоловік підписав договір та сплатили завдаток в сумі 5 000 грн. Після закінчення строку виготовлення кухонного набору меблів вони багато разів щотижнево телефонували, на що їм відтерміновували, обіцяли, називали різні суперечні причини порушення зобов'язання. Внаслідок таких переговорів вони хвилювались, нервували, наступало погіршення стану здоров»я. Святкування ювілею чоловіка /позивача/ в червні 2014 року проведене без кухонних меблів, з приводу чого було багато запитань і незручностей. Побутові незручності мають місце до теперішнього часу, оскільки вони віддали гроші і протягом тривалого часу по вині відповідача позбавлені можливості мати кухонні меблі, користуючись обстановкою у виді трьох столів в приміщенні кухні.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 суду показав, що приблизно рік тому назад в м. Нетішин роздавали візитівки фірми на виготовлення меблів під замовлення. Він домовився в телефонному режимі, після чого незнайомий йому на той час представник фірми, як пізніше встановлено ОСОБА_6, заїхав по місцю проживання батьків, де зробив заміри кухонних меблів, повідомив що строк виконання замовлення 2 місяці, під замовлення отримав кошти в сумі 5 000 грн. Після закінчення строку виконання виготовлення меблів представники фірми багато разів в різні строки обіцяли привезти кухню, але не привозили. В серпні 2014 року він із батьком поїхали в офіс відповідача ОСОБА_3, де забрали надані раніше для виготовлення кухні витяжку і кухонну мийку та підписали додаткову угоду на повернення грошей. Гроші відповідачем до цього часу не повернуті. Через певний час з черговим приїздом офіс відповідача виявився закритим, місцезнаходження відповідача не було відомим. Підтвердив, що внаслідок сильного переживання, нервування, що негативно впливає на стан здоров»я, та побутових незручностей батькам заподіяна значна моральна шкода.

Оцінюючи досліджені докази вищезазначених відносини, що виникли між сторонами, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Згідно ст.571 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося із вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося із вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму розмірі завдатку або його вартості. Сторона винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки у сумі, на яку вони перевищують розмір /вартість/завдатку якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, оцінкою вищенаведених доказів у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає доведеним отримання кредитором ОСОБА_3, як виконавцем договірного зобов'язання, від боржника /замовника/ ОСОБА_1 саме завдатку на забезпечення належного виконання зобов'язання в сумі 5 000 грн., а також невиконання такого зобов'язання у встановлений двохмісячний термін саме з вини виконавця ОСОБА_3, що є підставою до задоволення позовних вимог в частині стягнення завдатку в подвійному розмірі - в сумі 10 000 грн.

При цьому додаткова угода від 14.08.2014 року в частині абзацу першого, щодо повернення завдатку в одинарному розмірі в сумі 5000 грн., оцінюється критично, та вважається недійсною відповідно ч.1 ст.215 ЦК України, як така, що суперечить положенням ст. 571 ЦК України, з урахуванням підписання позивачем угоди під впливом умови відповідача та обставин - з метою прискорення отримання своїх коштів.

У відповідності ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до положень ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність і розумність.

Таким чином, додаткова угода від 14.08.2014 року до договору №21/04-13 від 12.04.2014 року не може бути підставою для звільнення відповідача від цивільної відповідальності, передбаченої ст. 571 ЦК України.

У відповідності ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою /штрафом, пенею/, згідно ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази на підтвердження позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 5 550 грн. за порушення відповідачем зобов'язання про повернення коштів завдатку не пізніше 28.08.2014 року та завданого внаслідок його невиконання матеріального збитку внаслідок інфляційних процесів в сумі 660 грн., у відповідності до ст.ст. 571,611,549 ЦК України, суд вважає такі вимоги доведеними, обґрунтованими, такими що підлягають до задоволення. Розрахунок суми позову в цій частині перевірений, приймається до уваги, як належний доказ.

Згідно ч.1ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно положень ст. 1167 ЦК України, роз'яснень Пленуму Верховного Суду в п.2 п.5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди від 31.03.1995 року №4 /з наступними змінами та доповненнями/ обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, майнова шкода, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зав'язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в заподіянні. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може бути лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди в порядку ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд враховує, що вчинення відповідачем неправомірних дій, заподіяння моральної шкоди позивачу та причинний зв'язок між шкодою позивача і протиправними діями її заподіювача підтверджені вищенаведеними доказами, в тому числі показаннями свідків, відповідно, вважає факт заподіяння моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача доведеним.

Оцінюючи надані в цій частині докази, що стосуються характеру порушення, характеру, обсягу, глибини і тривалості душевних страждань, внаслідок неправомірних дій відповідача, їх наслідків та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану позивача, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає доцільним часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь з відповідача грошового відшкодування в розмірі 3 500 грн. Заявлені позивачем вимоги в цій частині суд розцінює завищеними.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, підтверджені у встановленому порядку судові витрати у вигляді судового збору 214,50 грн. та витрат по наданню юридичної допомоги в сумі 1300 грн., у разі задоволення позову, покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,57-60,88,208,209,212-215,218,223,224-228,292,294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Воютин Луцького району Волинської області, проживаючої в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, кошти сплаченого завдатку в подвійному розмірі в сумі 10 000,00 грн., грн., пеню за прострочку виконання угоди в сумі 5 550 грн., збитків, понесених внаслідок інфляції в сумі 660 грн., кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 3 500 грн., а всього кошти на загальну суму 19 710 /дев'ятнадцять тисяч сімсот десять/грн. 00 коп.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Воютин Луцького району Волинської області, проживаючої в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, кошти на відшкодування судових витрат в сумі /214,50 +1300/ 1514 грн.50 коп.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Воютин Луцького району Волинської області, проживаючої в АДРЕСА_2, доплату судового збору в розмірі 29 грн. 10 коп. на рахунок 0002 в УДК в м. Рівне, Код , МФО 833017, код класифікації доходів бюджету 22030001, код отримувача /код з ЄДРПОУ/ 38012714.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук