Справа №442/3567/15-ц
Провадження №2/442/1300/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.,

при секретарі - Лужицькій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частково вій власності, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 339735,51 грн. грошової компенсації вартості 5/12 частин квартири АДРЕСА_1, визнати за відповідачем право власності на цю частку квартири, визнати за нею право користування та володіння 5/12 частинами квартири до повної сплати відповідачем грошової компенсації та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що зазначена квартира належить їй та відповідачу на праві спільної часткової власності, зокрема, їй належить 5/12, а відповідачу - 7/12 частин цієї квартири. Квартира складається з 3 кімнат, площею 75,9 кв.м.

Зазначає, що всі правовстановлюючі документи знаходяться виключно у відповідача, останній чинить їй перешкоди у користуванні та проживанні у цьому житлі, погрожує, у зв'язку з чим вона змушена була переїхати на інше місце проживання.

Вказує, що на сьогоднішній день спільне проживання з відповідачем у зазначеній вище квартирі є неможливим через неприязні відносини, від продажу та придбання їм іншого житла відповідач відмовляється, а виділ її частки з цього спільного майна є технічно неможливим, а тому має намір одержати від відповідача грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні.

Позивачка у режимі відеоконференції, її представники - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, послались на обставини, викладені у позовній заяві, яку просять задоволити.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на його безпідставність. Вказав, що не проти сплатити позивачу грошову компенсацію вартості 5/12 частин квартири, проте у зв'язку із скрутним матеріальним становищем позбавлений можливості її виплатити. Розмір компенсації є для нього досить значним, тому сплатити ці кошти він не зможе.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, а тому доказуванню не підлягає, що позивачка та відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1, зокрема, позивачці належить 5/12, а відповідачу - 7/12 ід. частин цієї квартири.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. При неможливості виділу частки будинку в натурі власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація.

Таким чином, для вирішення питання про виділ частки майна в натурі можливе за наявності висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Однак, такої заяви про призначення експертизи сторонами в судовому засіданні подано не було, хоча судом, з урахуванням вимог ст. 10ЦПК України, таке право їм було роз'яснено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо неможливості виділу в натурі частини житлової квартири, а відтак, вирішити питання про виділ частки майна в натурі без висновку судової будівельно-технічної експертизи неможливо.

Крім цього, у силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відмовляючи в зазначеному позові, суд враховує також і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. У зв'язку з цими положеннями, реалізація права позивачки на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні порушуватиме права відповідача, який не має змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 364 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частково вій власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя