Справа № 462/3717/15 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/4889/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі позивача ОСОБА_2, представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_7, представника третьої особи ОСОБА_7 ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 2 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, з участю третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_9 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 2 червня 2015 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, з участю третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята на підставі заяви про відмову від позову та закриття провадження у справі, яка передана до суду курєром. На конверті, в якому направлена така заява зворотнім адресатом зазначена ОСОБА_5. Зазначає, що таку заяву про відмову від позову він не підписував та на адресу суду не направляв. Припускає, що оскільки адресатом даної заяви є ОСОБА_5, то вона і підписала таку заяву від його імені, як позивача. Крім цього, зазначає, що участі в судовому засіданні в якому постановлялась оскаржувана ухвала він не приймав та про таке повідомлений не був.

В судове засідання представники відповідачів не зявилися, причин неявки не повідомили. Однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представників суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представників на підтримання апеляційної скарги, третіх осіб та їх представників в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.05.2015 року до Залізничного районного суду м.Львова надійшла позовна заява від імені ОСОБА_2 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, з участю третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_7, у якому позивач просив про: визнання недійсним та скасування наказу про передачу квартири у власність громадян №125 від 07.05.2013 року; свідоцтва про право власності на квартиру за адресою м. Львів, вул. Гірника О. АДРЕСА_1, серія та номер 25237-3, яке видано 07.05.2013 року, управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер: 3554673 від 01.07.2013 року про реєстрацію права спільної сумісної власності на квартиру за адресою м. Львів, вул. Гірника О.АДРЕСА_2 за власниками ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 ствердив своє звернення до суду та підтримання ним згаданого позову.

Оскаржуваною ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 02.06.2015 року провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції, посилаючись на п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України, виходив з того, що позивач звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі з посиланням на те, що від своїх вимог відмовляється, оскільки даного позову не підписував та не подавав до суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд вважав, що відмову від позову слід прийняти, оскільки вона не порушує вимог закону та не зачіпає будь-чиїх законних інтересів.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам справи та вимогам закону не відповідають.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Також, відповідно до ст. 206 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Крім цього, відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до змісту п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК повинні роз'яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 24 цієї ж Постанови з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). При відмові позивача від позову суд лише перевіряє повноваження на такі дії його представника, якщо він бере участь у справі та висловив такий намір. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Якщо сторони виявили намір укласти мирову угоду, то при необхідності їм може бути надана можливість оформити умови мирової угоди, для чого суд оголошує перерву в судовому засіданні. У разі якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі. До ухвалення судового рішення щодо кожної із зазначених процесуальних дій суд роз'яснює сторонам їх наслідки.

Згідно змісту п. 33 цієї ж Постанови суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Закінчення провадження у справі з цих підстав без ухвалення рішення має бути належно вмотивовано в ухвалах, постановлених з цього приводу. Про наслідки вчинення зазначених процесуальних дій суд роз'яснює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК і правил, що їх регулюють.

Зважаючи на вказані вимоги закону та їх розяснення, суд при вирішенні питання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 205 ЦПК України повинен належно зясувати волевиявлення позивача на таку процесуальну дію, розяснити йому наслідки такої процесуальної дії та лише після цього вирішувати питання про прийняття чи неприйняття відмови позивача від позову та у випадку прийняття відмови питання про закриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи судом першої інстанції таких вимог закону не дотримано.

По-перше судом не було належно зясовано волевиявлення позивача щодо відмови від позову.

Так, позивач, не має юридичної освіти, є особою похилого віку (1933 р.н.), ветеран війни учасник бойових дій, був відсутній у судовому засіданні коли постановлялась оскаржувана ухвала.

Заява про відмову від позову подана від імені позивача (а.с. 20) є надрукована машинописним текстом та лише містить графічний підпис від імені позивача ОСОБА_2 Нотаріально, із встановленням особи заявника, така не завірена. Крім цього, підпис під такою заявою та позовною заявою візуально відрізняються.

Із конверту, у якому надійшла вказана позовна заява до суду (а.с. 21) вбачається, що такий відправлений суду від імені третьої особи ОСОБА_5, інтереси якої у даному спорі протилежні інтересам позивача.

Зважаючи на вказане, виникають сумніви у поданні такої заяви про відмову від позову особисто позивачем та відповідно у волевиявленні позивача на подання такої.

Зважаючи на вказане, суду слід було б із визнанням явки позивача чи його представника у судове засідання обовязковою перевірити дійсність волевиявлення позивача на відмову від позову.

Вказаного судом не зроблено.

Крім цього, зважаючи на відсутність позивача у судовому засіданні судом не було йому розяснено жодних наслідків подання такої заяви та наслідків задоволення такої.

Посилання у згаданій письмовій заяві на усвідомлення позивачем наслідків подання такої заяви не слід вважати дотриманням судом вимог закону, зважаючи на сумнівність факту подання такої суду саме позивачем із власної волі, а також на те, що закон чітко передбачає обовязок саме суду, а не будь-якої іншої особи розяснити позивачу наслідки відмови від позову.

Зважаючи на вказане, а, також, заперечення позивача, на даний час, щодо свого волевиявлення на подання такої заяви та відмови від позову, навпаки твердження про підтримання позовних вимог, оскаржувану ухвалу суду про закриття провадження у справі з підстав відмови позивача від позову не слід вважати такою, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Тому оскаржувану ухвалу слід скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, який повинен бути проведений у відповідності до вимог закону, зокрема, і згаданих норм процесуального закону.

Вказаним слід визнати обґрунтованою та задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.1, 4, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 2 червня 2015 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

ОСОБА_11