Справа № 594/987/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Денисової Т.С.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Борщівського району, третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Борщівського району, третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з домоволодіння у селі Висічка по вулиці Замкова, Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за законом після смерті 9 липня 2007 року матері ОСОБА_4, посилаючись на те, що Борщівською державною нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на день смерті спадкодавця.

Сторони в судове засідання не прибули. Від сторін поступили письмові заяви, в яких останні просять справу слухати у їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що господарство, в якому проживала його сім»я, знає зі слів батьків, було куплене батьками. А тому дане господарство ніколи не було колгоспним. Документів, які б підтверджували факт купівлі-продажу нерухомого майна він не має. Сам він проживав у вказаному господарстві з батьками та братом ОСОБА_3 з часу свого народження. На час смерті матері він проживав в одному господарстві з матір»ю та батьком. Знає, що брат ОСОБА_3 успадкував після смерті матері за заповітом земельну ділянку (пай), однак з цим не погоджується, оскільки вважає, що заповіт недійсний. Вважає, що він один є належним спадкоємцем після смерті матері, а тому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у с.Висічка Борщівського району.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Третя особа ОСОБА_5 також не прибув в судове засідання, в письмовій заяві просить справу розглядати у його відсутності, просить позов задовольнити.

Суд, вислухавши думку позивача, вирішив розгляд справи провести у відсутності представник відповідача та третьої особи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з листа від 29 квітня 2010 року №373/01-14, позивач звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини на майно ОСОБА_4 померлої 9 липня 2007 року.

За даними Борщівської держнотконтори, що вбачається з листа держаного нотаріуса, до майна померлої ОСОБА_4 заведено спадкову справу за №1068 за 2007 рік на підставі заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3.

Також державний нотаріус зазначає, що 8 лютого 2007 року за Р №1-166 Борщівською держнотконторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Борщівського району Тернопільської області 12 грудня 2007 року за Р №33, на земельну ділянку площею 2,68 га, що знаходиться на території Глибочецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області на імя ОСОБА_3.

У тому ж листі державний нотаріус вказує, що спадкове майно, на яке претендує позивач, складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Висічка Борщівського району Тернопільської області, та з земельної ділянку площею 2,68 га, що знаходиться на території Глибочецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

При огляді документів, поданих позивачем, державний нотаріус встановив, що спадщину позивач прийняв, так як був зареєстрований разом із спадкодавцем в одному будинку та постійно з ним проживав на час відкриття спадщини, що передбачає стаття 1268 ЦК України, а також що на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами відсутні правовстановлюючі документи, видані на ім.»я спадкодавиці.

Керуючись ст.1223 ЦК України, державний нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,68 га, що знаходиться на території Глибочецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, та рекомендував звернутися до суду для визнання заповіту недійсним в порядку ст.1257 ЦК України. А також, керуючись ст.ст.25, 30,328,334,346 ЦК України, державний нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та рекомендував звернутися до суду для визначення належності цього майна спадкодавиці та наступної належності позивачу.

Отже, в судовому засіданні підлягає доведенню факт набуття спадкодавицею ОСОБА_4 права власності на будинковолодіння у с. Висічка Борщівського району Тернопільської області.

Судом роз»яснено позивачу право звернутися до суду із позовом про визнання заповіту недійсним, однак позивач своїм правом не скористався.

Як встановлено з записів погосподарських книг села Висічка та даних довідки ОСОБА_2 сільської ради від 15 травня 2015 року №145, ОСОБА_4 Мар»янівна проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, де була головою двору. Будинковолодіння відносилося станом на 15 квітня 1991 року до суспільної групи колгоспних дворів. У вказаному домоволодінні були зареєстровані голова двору ОСОБА_4 та члени двору ОСОБА_6 (помер 27 січня 2015 року), ОСОБА_3, ОСОБА_1.

За рішенням 4-ої сесії двадцять першого скликання ОСОБА_2 сільської ради від 3 листопада 1993 року № 4, ОСОБА_4 передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,60 га, в тому числі 0,10 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по вул. Замкова, 11 в с. Висічка Борщівського району.

З рішення виконкому ОСОБА_2 сільської ради від 19 липня 2010 року № 21 встановлено, що виконком сільради, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право власності на будинковолодіння, вирішила видати свідоцтво про право власності на житловий та господарські будинки, що знаходяться в с.Висічка вул..Замкова, 11 Борщівського району, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, на 1/4 частку кожному.

З характеристики будинку, господарських будівель та споруд, складеної Борщівським РБТІ 11 березня 2015 року, вбачається, що за будинковолодінням у с. Висічка по вул. Замкова Борщівського району рахується житловий будинок, тамбір, усе 1947 року побудови, стодола, господарський будинок, сарай, погріб, усе 1978 року побудови, інвентаризаційною вартістю 51685 грн.

У пп. а),б) п.6 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум Верховного Суду України розяснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

За таких обставин суд находить доведеним той факт, що спадкодавиці ОСОБА_4, як члену колгоспного двору, належала ? частка житлового будинку в с. Висічка по вул. Замкова,11 Борщівського району Тернопільської області, і ця частка у нерухомому майні відноситься до спадкового майна.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_4 померла 9 липня 2007 року у віці 57 років у с. Висічка Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії 1-ИД №064428).

На час відкриття спадщини, що встановлено з записів по господарських книг села Висічка, із ОСОБА_4 Мар»янівною постійно проживав її чоловік ОСОБА_6 (копія довідки, виданої відділом РАЦС Чортківського РУЮ від 27 березня 2008 року) та син ОСОБА_1 (свідоцтво про народження І-ИД № 066268).

Син спадкодавці ОСОБА_3 в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини 12 грудня 20017 року подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом.

А тому такі особи вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269).

Частина 1 ст.1278 ЦК України визначає, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Заповітом, посвідченим виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Борщівського району Тернопільської області 12 грудня 2007 року за Р №33, ОСОБА_4 зроблено розпорядження лише щодо земельної ділянки площею 2,68 га, що знаходиться на території Глибочецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, останню спадкодавиця заповіла сину ОСОБА_3.

А тому, інше спадкове майно, а це, як встановлено в судовому засіданні, ? частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться у селі Висічка, вулиця Замкова, дім 11, підлягає розподілу між спадкоємцями, що прийняли спадщину, порівну.

За таких обставин частка позивача ОСОБА_1 у спадковому майні становить 1/12 (1/4 : 3 = 1/12)

Отже, аналізуючи вищенаведене, позивач ОСОБА_1 будучи одним з трьох спадкоємців за законом майна померлої матері ОСОБА_4, має право на спадкування 1/12 частки спірного будинковолодіння, а тому в цій частині позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення. В іншій частині позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.16,1218,1220,1223,1236,1245,1261,1268,1269,1278 ЦК України, та керуючись ст.ст.10,11,60,174,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН:НОМЕР_1, право власності на 1/12 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться у селі Висічка, вулиця Замкова, дім 11, Борщівського району Тернопільської області, до складу якого входять житловий будинок, тамбур, стодола, господарський будинок, сарай та погріб, як за спадкоємцем за законом після смерті 9 липня 2007 року матері ОСОБА_4 Мар»янівни.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з моменту оголошення рішення, а для учасників, які не були присутніми в судовому засіданні з дня отримання копії рішення, через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Денисова Т.С.