НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6370/14
№ 2/183/607/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

03 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 27 грудня 2005 року його родина, а саме, він, ОСОБА_1, брат ОСОБА_3, батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_5 отримали у приватну власність шляхом приватизації квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 27.12.2005 року.

29 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_2.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в спірному жилому приміщенні.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2013 року шлюб з відповідачем був розірваний.

Восени 2013 року ОСОБА_2 уклала шлюб з іншим чоловіком, але вона залишилася зареєстрованою в належному йому та членам його родини приміщенні, в той же час, не проживає в квартирі, не несе витрат в ремонті квартири, не сплачує комунальні платежі.

Враховуючи наведене, посилаючись на вимоги ст.ст. 68, 116 156, 162, 167, 157 ЖК України, позивач ОСОБА_1 просив:

-визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1;

-зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, пояснив, що його мати, яка також була власником квартири, померла. Відповідач ОСОБА_2 проживала в квартирі до липня 2014 року, після чого виселилася. Ним були змінені замки на вхідних дверях, відповідач не мала ключів від дверей.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, посилалася на те, що в спірному житлі проживала до липня 2014 року разом з дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. В звязку із розірванням шлюбу, сварками вона була змушена висилитися з квартири, в наступному, вона мала намір проживати в зазначеному житлі, але замки на вхідних дверях були змінені.

В судове засідання треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зявилися, в своїх заявах просили суд розглянути справу без їх участі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 27.12.2005 року, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є власниками, на праві спільної сумісної власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що в квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідною довідкою.

Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2013 року був розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнані та не заперечуються сторонами, не підлягають доказуванню.

Так, сторонами визнані та не заперечуються, а тому, не підлягають доказуванню наступні факти, а саме, що ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до липня 2014 року проживала в квартирі, в звязку з сварками, висилилася з квартири, ОСОБА_1 змінив замки на вхідних дверях, ОСОБА_2 не мала ключів від дверей.

У відповідності до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про

безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Таким чином, припинення сімейних відносин між ОСОБА_1 (як власником житлового приміщення) та ОСОБА_2 (як колишнього члена сім'ї) не позбавляє останню права користування займаним приміщенням.

Згідно ст. 1 ЖК України, відповідно до Конституції України, громадяни України мають право на житло.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселеним із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Як зазначалося вище, позивач, на обґрунтування вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилався на норми ст.ст. 68, 116, 156, 162, 167, 157 ЖК України.

Суд приходить до переконання, що підстав для задоволенні позову немає, оскільки:

-ст. 68 ЖК України регулює строки внесення квартирної плати;

-ст. 116 ЖК України регулює відносини щодо виселення осіб, які самовільно вселилися в житлове приміщення, або систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними;

-ст. 156 ЖК України регулює правовідносини між власниками житлових приміщень та членами сім'ї) та визначає, що Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

-ст. 162 ЖК України стосується плати за користування жилим приміщенням;

-ст. 167 ЖК України регулює відносини щодо розірвання договору найму житлового приміщення.

-157 ЖК України регулює відносини щодо виселення членів сім'ївласника будинку з підстав, передбачених ст. 116 ЖК України.

Позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідач самовільно вселилася в спірне житлове приміщення, або систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

В звязку з наведеним, в задоволенні позовних вимог в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням належить відмовити.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Оскільки ОСОБА_2 не визнавалася судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законом передбачений порядок зняття з реєстраційного обліку відповідними органами, не підлягають і вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1, 9, 94, 68, 116, 156, 162, 167, 157 ЖК України суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький