Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/452/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Андріянов О. В.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

18.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме належного йому торгівельного обладнання: стелажі 12 м/п. вартістю 5 000 грн.; шафи 12 шт. вартістю 10 800 грн.; прилавки 3 шт. вартістю 1 080 грн.; двері 4 шт. вартістю 800 грн.; щит освітлення 1 шт. вартістю 200 грн.; драбина 1 шт. вартістю 200 грн.; карниз 1 шт. вартістю 400 грн.

Зазначав, що вони раніше разом працювали з відповідачем, яка надавала позивачеві товар на реалізацію. Він, як підприємець, нічого у неї не отримував та нічого їй не винен. Спірне торгівельне обладнання було виготовлене ним особисто. Вказане обладнання знаходиться в приміщенні магазину ТОВ «3001 дрібниця» та цим майном користується відповідач. Після того як позивач припинив торгівельну діяльність, то цим обладнанням користувалася його дружина, а потім відповідачка по справі.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2014 року залучено до участі у справі співвідповідачем фізичну особу-підприємця ОСОБА_4.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року позов задоволений із витребуванням зазначеного майна з відповідачів на користь позивача та стягненням з останніх в рівних частках 365,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення через порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначається, зокрема, що позивачем не надано доказів з приводу того, що майно, яке на даний час знаходиться у нього, належить саме позивачу. При цьому протокол допиту ОСОБА_3 в якості свідка в ході розслідування кримінального провадження, у якому вона повідомила, що це спірне майно належить позивачу, а вона не повертає, тому що останній заборгував їй 20 000 грн., не можна визнати належним та допустимим доказом у справі.

Позивач, відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який підтримував доводи скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У судовому засіданні з достовірністю було встановлено, що спірне майно належить позивачу та яке без відповідної правової підстави утримується відповідачами і використовується для здійснення підприємницької діяльності на торгівельній площі, яка орендується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4

Це підтверджується показаннями ОСОБА_3, яки були нею надані в якості свідка у кримінальному провадженні, яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, повідомила про те, що належне позивачу спірне майно вона останньому не повертає у зв»язку із наявністю у нього перед нею боргу в сумі 20 000 грн., це майно використовується нею разом із батьком для здійснення останнім підприємницької діяльності; постановою слідчого СВ Світловодського МРВ УМВС України в Кіровоградській області від 24 липня 2014 року про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_2 по факту незаконного утримання іншою особою належного йому майна; договорами оренди; поясненнями відповідачів щодо використання спірного майна; постановою старшого державного виконавця ВДВС Світловодського МУЮ від 18 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження щодо накладення арешту на спірне майно (а.с.6, 31-43, 66-67,76, 79,80,82,83).

Доводи скарги щодо неможливості прийняття протоколу допиту свідка ОСОБА_3, як належного доказу, та посилання на ст.95 КПК України є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.58 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Інших доказів на спростування відповідачі не надали і матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач довів утримання відповідачами без відповідної правової підстави належного йому майна, а відповідачі відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України це не спростували.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, в тому числі і письмовим, і відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.387, 594 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність утримання відповідачами належного позивачеві майна.

Тому не грунтуються на законі та є безпідставними доводи скарги, які не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в судовому засіданні і їм дана належна оцінка.

Надані сторонами докази оцінені судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування або зміни не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: