Справа №568/976/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Драновської С.З.

при секретарі: Саган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів справу за позовом ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно померлого за спадкоємцем,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову посилається на те, що 31.03.2013 року померла його бабуся ОСОБА_2.

За життя вона склала заповіт згідно якого все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б не складалось заповіла своєму внукові ОСОБА_1.

На день смерті їй належало будинковолодіння за адресою с.Крупець вул. Старики, 25 Радивилівського райну Рівненської області та дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею по 2,11 га, що розташовані на території Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, у відповідності до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

В даний час виникла необхідність оформити право на спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину майна належного померлій, однак при зверненні до приватного нотаріуса йому було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Враховуючи наведене просив у судовому порядку визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований в с.Крупець Радивилівського району Рівненської області по вул.Старики, 25, та земельну ділянку площею 2,11 га, що розташована на території Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 080683) та земельну ділянку площею 2,11 га, що розташована на території Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області, (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 080684) які він успадкував за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2.

Представник Крупецької сільської ради в судове засідання не зявився та надіслали лист за № 02.12/509 від 31.08.2015 року про розгляд справи в їх відсутність, в задоволенні позову не заперечували.

Заслухавши ОСОБА_1 та вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає.

31.03.2013 року померла бабуся позивача ОСОБА_2.

Згідно заповіту посвідченого 05.03.2003 року секретарем Крупецької сільської ради і зареєстрованого в реєстрі №30 ОСОБА_2 все своє майно заповіла внукові ОСОБА_1

Із листа № 446-01/16 від 10.09.2015 року приватного нотаріуса ОСОБА_3 встановлено, що після смерті ОСОБА_2, померлої 31.03.2013 року на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 заведено спадкову справу №102/2013 року.

Із довідки приватного нотаріуса ОСОБА_3 (а.с.4) встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 немає можливості через відсутні правовстановлюючі документи на будинок і земельні ділянки.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст.126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

У відповідності зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої накозом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року №325, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 серпня 2009 року за № 735/16751, зі змінами згідно з наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 30 серпня 2010 року №631, новий державний акт (на ім'я спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребовування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, відповідно до ст.4 Закону України «Про нотаріат». Видача акта здійснюється протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідних матеріалів, зазначених в п. 4.8 цієї Інструкції (у разі втрати державного акта), та запиту нотаріуса. Новий державний акт взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається за наявності в територіальному органі Держкомзему другого примірника відповідного державного акта та/або документації Державного фонду документації із землеустрою, відомостей щодо земельної ділянки та її власника (користувача) в державному реєстрі земель та за умови дотримання вимог абз. 3 п. 4.8 цієї Інструкції (у разі втрати державного акта).

Наведене свідчить, що з 30 серпня 2010 року спадкоємці повинні звертатися до нотаріуса з вимогою зробити відповідний запит до органів державного земельного кадастру щодо видачі державного акта замість втраченого. Доказів щодо звернення з такою заявою до нотаріуса позивачем не надано.

Тобто, у позивача наявна можливість оформити право на спадщину в позасудовому порядку. Документи, які повинен подати спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину, зазначені в розділі 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882. Відповідно до п.216 зазначеної Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо спадкоємець не може надати такі документи, то нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину і єдиним способом захисту прав такого спадкоємця є суд. Разом із тим, постанови нотаріуса про таку відмову суду також не надано та не долучено жодного іншого доказу про втрату позивачем всіх правовстановлюючих документів.

Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

Таким чином, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 325, 392 ЦК України, ст.ст.1221,1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1296, 1298, ст.ст.10, 11, 60, 209 , 212, 213, 215, 218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області про визнання права власності на житловий будинок і надвірні будівлі та споруди за адресою: с.Крупець вул.Старики, 25 Радивилівського району Рівненської області та земельну ділянку площею 2,11 га, що розташована на території Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області (Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №080683) та земельну ділянку площею 2,11 га, що розташована на території Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області (Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №080684) в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2, яка померла 31.03.2013 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.З.Драновська

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2015 року.