Провадження № 2/554/420/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26 січня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Троцької А.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі представника позивача Юрченко Андрія Вячеславовича до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року представник Банк «ТРАСТ» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості, посилаючись на те, що 24.01.2014 року ПАТ Банк "ТРАСТ" отримав від ОСОБА_2 пропозицію про укладення договору №R031.0041420, в якій відповідач пропонувала позивачу надати їй споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано відповідачу кредит в розмірі 18 780 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 10% річних та 2,77 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 36 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Кредит було отримано Відповідачем 24.01.2014 р. Оскільки відповідачем належним чином не виконувались умови договору, то станом на 25.09.2014 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 22 722, 98 грн.. Позивачем 10.07.2014 року було направлено відповідачу вимогу про дострокове розірвання кредитного договору, яка повернулась за закінченням терміну зберігання.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 22 722, 98 грн. та судові витрати в розмірі 243, 60 грн.

В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки не повідомляв.

Приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до договору (оферти) №R031.0041420 від 24.01.2014 року ОСОБА_2 отримала споживчий кредит в розмірі 18 780 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 10% річних та 2,77 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 36 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом.

Як вбачається із меморіального ордеру № Loan-50170 ОСОБА_2 отримала 24.01.2014 року кредитні кошти в розмірі 18 780 грн.

Відповідно до п. 2.2. умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємною частиною кредитного договору, відповідач, який є позичальником зобов'язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у мал та терміни, визначені у графіку платежів.

Відповідно до п. 5.17. пам'ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування, також 4.3 умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємною частиною кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3 % від суми прострочених зобов'язань за кожний день прострочення.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 належним чином не виконувались умови договору внаслідок чого станом на 25.09.2014 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 22 722, 98 грн., з яких 18 298,48 грн., - основна сума заборгованості по кредиту; 794, 55 грн. - відсотки за фактичне користування кредитом; 2 731, 17 грн. - комісія за обслуговування кредиту; 898, 78 грн. - сума пені за прострочення платежів.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 8.6. та п. 8.10. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, позивач набуває право вимагати, в тому числі і в судовому порядку, від відповідача дострокового повернення кредиту, а відповідач зобов'язується на вимогу позивача достроково повернути кредит в повному обсязі; платити нараховані проценти за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі та нарахування за цим Кредитним договором (при їх наявності), що підлягають сплаті відповідачем на користь позивача, у випадках: порушення клієнтом своїх зобов'язань по кредитному договору; якщо клієнт введе кредитора в оману шляхом надання недостовірної або неповної інформації; якщо клієнт не виконує або неналежним чином виконує свої зобов'язання по будь-яким договорам, кладені між кредитором і клієнтом та пов'язані з наданням кредитором клієнту позикових коштів...; в інших випадках, передбачених заявою, цими умовами та чинним законодавством України.

З метою добровільного врегулювання в позасудовому порядку , позивачем 10.07.2014 року направлено відповідачу вимогу про дострокове розірвання кредитного договору, яка повернулась за закінченням терміну зберігання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплатити проценти.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ Банк «ТРАСТ» щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК Украхни з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі представника позивача Юрченко Андрія Вячеславовича до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» заборгованість по кредитному договору №R031.0041420 від 24.01.2014 року в сумі 22 722, 98 грн., з яких 18 298,48 грн., - основна сума заборгованості по кредиту; 794, 55 грн. - відсотки за фактичне користування кредитом; 2 731, 17 грн. - комісія за обслуговування кредиту; 898, 78 грн. - сума пені за прострочення платежів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяА. І. Троцька