У Х В А Л А

3 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (далі - ДП «НДВА «Пуща-Водиця») звернулося до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ДП «НДВА «Пуща-Водиця» зазначає, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області

від 6 травня 2015 року, позов задоволено, постановлено: визнати незаконним наказ від 29 жовтня 2014 року №153-к про звільнення

ОСОБА_4, поновити його на посаді тракториста-машиніста

с/г комплексу «Совки-Музичні» відділення «Совки»; стягнути з ДП «НДВА «Пуща-Водиця» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6 866 грн 64 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ДП «НДВА «Пуща-Водиця» на зазначені судові рішення на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ДП «НДВА «Пуща-Водиця» просить скасувати рішення судів першої, апеляційної, касаційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 43, 431 , 252 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), статті 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

На підтвердження своїх доводів ДП «НДВА «Пуща-Водиця» наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня, 6 листопада 2013 року, від 3 та 12 вересня 2014 року, від 22 квітня 2015 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що звільнення позивача за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України відбулося з порушенням норм законодавства, оскільки 9 жовтня 2014 року позивач виступав на пленарному засіданні Київської міської ради і в цей же день перебував на лікуванні у лікаря стоматолога. Крім того, звільнення позивача відбулось без згоди вищого виборного органу Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості», оскільки позивач є головою первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників агрокомбінату «Пуща-Водиця».

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення апеляційного суду й направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначив, що позивач є членом профспілкового комітету школи, а тому на нього розповсюджуються гарантії, передбачені частиною третьою статті 252 КЗпП України, й для його звільнення необхідна згода вищого виборного органу профспілки;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2013 року суд касаційної інстанції виходив з того, що про звільнення позивача було попереджено в установлений законом термін, з'ясовано, що вільних посад у відповідача не було, та позивач не мав переважного права на залишення на роботі. Порядок легалізації професійних спілок та їх об'єднань визначений статтею 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», за нормами якої роботодавець повідомляється про створення профспілки. Однак в матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення роботодавця щодо створення ППОВПС «Захист справедливості», а відтак відсутні порушення роботодавцем частини третьої статті 252 КЗпП України щодо звільнення працівника за наявності попередньої згоди виборного профспілкового органу підприємства;

- ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 та 12 вересня 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору має містити обґрунтування такої відмови, оскільки у цьому рішенні відсутнє правове обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору, звільнення працівника відбулось правомірно;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року суд касаційної інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка входила до складу виборних профспілкових органів, яка діє у відповідача, а тому обов'язок щодо отримання попередньої згоди виборного органу профспілки відповідно до статті 252 КЗпП України у роботодавця відсутній.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді : В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін