Справа № 462/7768/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 квітня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача матеріальних збитків в розмірі 11813,45 грн., 1000 грн. моральної шкоди та судових витрати в розмірі 487,20 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2013 року о 15.05 год. на перехресті вулиць Сухої-Городоцької у м.Львові сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21144», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Шевроле Авео», номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням. Згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 17.06.2014 року винуватцем вказаної ДТП визнано ОСОБА_2 У відповідності до звіту № 13/26/07 від 16.04.2013 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «СHEVROLET Aveo», складає 8313,45 грн. Також позивачем понесено витрати по складанню калькуляції у розмірі 500 грн. та сплачено 3000 грн. за правову допомогу. Крім цього, внаслідок ДТП йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 1000 грн.

Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки це відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Львівська пошта»(оголошення в матеріалах справи), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2013 року о 15.05 год. на перехресті вулиць Сухої-Городоцької у м.Львові сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21144», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_2, та автомобіля «Шевроле Авео», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію також є і власником цього транспортного засобу (а.с. 23).

Довідкою інспектора РДПС ДАІ при ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Ярмоли В.Ю. від 26.06.2013 року підтверджується, що 26.06.2013 року о 17.05 год. на вул. Городоцька-Суха у м.Львові внаслідок ДТП транспортний засіб «СHEVROLET Aveo», номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження (а.с. 4).

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 29.07.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 420 гривень, за те, що він у м. Львові на перехресті рівнозначних доріг вул.Сухої та вул.Городоцької, керуючи автомобілем «ВАЗ 21144», номерний знак НОМЕР_1, не надав дороги автомобілю, що рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_2, заподіявши автомобілям технічних ушкоджень, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши орган чи підрозділ міліції, чим порушив вимоги п.п. 16.11, 2.10 Правил дорожнього руху України (а.с.7).

Відповідно до ч.3, 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 13/26/27 від 16.04.2013 року, виконаного суб'єктом оціночної діяльності СПД ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів - а.с. 26) вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «СHEVROLET Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 16.04.2013 року складає 8313,45 грн. (а.с.12-21).

Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що збитки в розмірі 8313,45 грн. позивачеві заподіяно внаслідок винних дій відповідача, а тому вказану суму збитків, а також 500 грн. за проведення оцінки розміру збитків (а.с. 30) слід стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1

Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до переконання, що позов в цій частині підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач довів, що внаслідок ДТП та пошкодження його автомобіля йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку із пошкодженням його майна.

Між тим, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню, суд враховує, окрім іншого, що відповідач протягом тривалого часу з моменту ДТП не вживав жодних заходів, щоб у добровільному порядку відшкодував завдані збитки.

З огляду на наведене, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз. На підставі наведеного, виходячи з засад розумності і виваженості та справедливості, враховуючи глибину моральних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, суд приходить до переконання про можливість відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 500 грн. із відповідача.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 487,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.34, 47) та витрати на правову допомогу, розмір яких - 3000 грн. документально підтверджено (а.с. 33) і такий відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) 8313,45 грн. матеріальної шкоди, 500 грн. витрат за проведення оцінки розміру збитків та 500 грн. моральної шкоди, а всього - 9313,45 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.