Справа № 461/7198/14 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/921/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, представник Головного управління МВС України у Львівській області - Мисак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління МВС України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Львівській області про часткове скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Львівській області про часткове скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено; скасовано наказ т.в.о. начальника Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Маруняк С.Р. № 630 від 25.04.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Яворівського, Мостиського та Городоцького районів ГУМВС" в частині звільнення ОСОБА_2 - провідного фахівця центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області; скасовано наказ начальника Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Загарія Д.Д. № 233 о/с від 19.06.2014 року про звільнення ОСОБА_2 на підставі п.2 ст.40 КЗпП Україниз посади провідного фахівця центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області; поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді провідного фахівця центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області; стягнуто з Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_2 12900,00 грн. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу; стягнуто з Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь держави 243,60 грн. судового збору; рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 3150,00 грн. допустити до негайного виконання; в позовних вимогах про стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду оскаржено Головним управління МВС України у Львівській області. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норма матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що при визначені видів дисциплінарних стягнень було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких їх скоєно, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації. Наполягає на тому, що звільнення ОСОБА_2, було вчинено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Просить рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, згідно вимог ч.1ст.303 ЦПК, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів" міститься роз'яснення про те, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював в ГУ МВС України у Львівській області на посаді провідного фахівця центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУ МВС України у Львівській області на підставі безстрокового трудового договору згідно наказу №292 від 18.07.2013р. Наказом ГУ МВС України у Львівській області №630 від 25.04.2014 року ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з роботи.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з роботи слугувало порушення працівником п.15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), знаття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року, Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом МВС №379 від 11.08.2010 року та вказівки МВС України від 07.07.2010 року №567 "Про організацію перевірок транспортних засобів за обліками міждержавного інформаційного банку та Інтерполу", а саме зняття 05.02.2014 року з обліку автомобіля марки "БМВ 535", який розшукується правоохоронними органами інших держав.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області №233 о/с від 19.06.2014 року позивача ОСОБА_2 звільнено з посади провідного фахівця центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУ МВС України у Львівській області згідно п.2 ст.40 КЗпП України - виявленої невідповідності працівника займаній посаді. Підставою для звільнення в новому наказі було зазначено наказ ГУМВС від 25.04.2014 року № 630.

Відповідно до абз. 1 та 3 п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 6 листопада 1992 року(із наступними змінами) при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП Українисуд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно ст. 40 КЗпП України звільнення у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Судом встановлено та підтверджено представником апелянта на судовому засіданні, що підставою звільнення було вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме зняття з реєстрації транспортного засобу без належної перевірки їх по інтегрованій базі "Інтерпол", за що він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, однак п.2 ст.40 КЗпП передбачає інші підстави для звільнення - невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я.

Крім того, як пояснив позивач у його підрозділі на той час інтегрована база була відсутня через погроми та знищення майна ГУ МВСУ, що виключало можливість здійснення перевірки транспортного засобу по базі даних "Інтерпол".

Оскільки позивача за вказані порушення реєстраційно-облікової дисципліни було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів приходить до висновку про незаконність звільнення позивача з підстав виявленої невідповідності працівника займаній посаді.

Відсутні підстави вважати, що позивач за кваліфікацією чи станом здоров'я не відповідає займаній посаді провідного спеціаліста центру надання послуг обслуговування транспортних засобів ГУМВС у Львівській області, відтак не може бути застосована зміна підстав звільнення працівника.

Відповідно до посадової інструкції провідного спеціаліста відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування Яворівського, Городоцького, Мостиського районів при ГУМВС України у Львівській області кваліфікаційними вимогами являється вища освіта відповідно до фаху професійної діяльності за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста. Системні випробування - відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів МВС України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач працює на займаній посаді з 2002 року та згідно з копією диплома виданого ОСОБА_2 має необхідну вищу освіту відповідно до фаху професійної діяльності, а тому колегія судді приходить до висновку про відсутні підстав вважати що позивач не відповідає займаній посаді.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з листків непрацездатності ОСОБА_2 на час видачі оскаржуваного наказу № 630 від 25.04.2014р хворів : з 15.04. по 14.06.2014р.; з 16.06.2014р. приступити до роботи /а.с.6-8/.

Підставою для видачі наказу №233 о/с від 19.06.2014 року про звільнення ОСОБА_2 за п.2 ст.40 КЗпП України став наказ № 630 від 25.04.2014 р.

Наказ ГУ МВС України у Львіській області № 630 від 25.04.2014р. не скасовувався; дата звільнення у зв'язку із перебуванням позивача на листку непрацездатності не переносилась.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про звільнення позивача з роботи з чисельними порушеннями чинного трудового законодавства, висновки суду щодо незаконності наказу про звільнення ґрунтуються на доказах у справі та апелянтом не спростовано.

Згідно з ст. 235 ч. 2 КЗпП Українипри винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.12.2014 року оскаржуване рішення суду першої інстанції від 28 жовтня 2014 року виконано.

Висновки суду першої інстанції достатньо вмотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи. Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

А тому, на підставі ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційні скарги і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України у Львівській області відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 жовтня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра