АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/8694/15 Головуючий у 1 інстанції - Шевченко Т.М.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого судді Панченка М.М.

Суддів Кирилюк Г.М., Барановської Л.В.

При секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про визнання договору нікчемним та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1, в якому просив визнати нікчемним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між сторонами 15 серпня 2014 року, а також визнати за собою право власності на зазначене майно.

На забезпечення позовних вимог, представник позивача заявив клопотання про накладення арешту на вказану квартиру, що належить на праві власності відповідачу. Крім того, заявник просив заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії з вселення інших осіб до АДРЕСА_1, а також заборонити Реєстраційній службі ГУЮ у м. Києві вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що незабезпечення позову може значно утруднити або унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, враховуючи, що відповідач має можливість відчужити спірну квартиру.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відчуження квартири, яка є предметом спірного договору.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» про забезпечення позову - відмовити. Посилається на те, що позовні вимоги є безпідставними, а вказана заява - необґрунтованою. Зазначає, що жодних належних підтверджень того, що відповідач має намір відчужити спірну квартиру, матеріали справи не містять, а накладення арешту обмежує її права як власника.

Заслухавши думки учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, та залишення без змін ухвали суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Як вбачається з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що обрані позивачем заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, а незабезпечення позову в обраний заявником спосіб може значно утруднити або унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Так, як вбачається з матеріалів справи, саме квартира, відчуження якої заборонено судом, є предметом договору купівлі-продажу, з приводу якого і виник спір між сторонами, а тому, у випадку продажу її відповідачем, виконання можливого рішення у справі про задоволення позову буде значно утруднене.

Між тим, більшість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до визнання позовних вимог необґрунтованими, а тому оцінка таким доводам має бути надана судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, а не на стадії забезпечення позову.

Посилання скаржника на те, що накладення арешту обмежує її права як власника спірної квартири, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки оскаржуваною ухвалою арешт на належну відповідачеві квартиру не накладався.

Крім того, колегія вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому заборона відчуження належного відповідачеві майна, яке, по суті, є предметом спору, до ухвалення рішення у справі жодним чином не порушує законні права та інтереси ОСОБА_1.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді