Справа № 161/9061/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Провадження № 22-ц/773/1396/15 Категорія: 39 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Веремчук Л.М., Антонюк К.І.

при секретарі - Кирилюку О.О.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5, відмовлено.

Не погоджуючись із вищеназваним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення незаконним через неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, визнати недійсним заповіт посвідчений приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Павлюк Р.П. 01 червня 2010 року та зареєстрований в реєстрі № 626 недійсним.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів підтримав, тоді як відповідачі та представник відповідачів, кожен окремо, просили її відхилити, з огляду на безпідставність наведених у ній доводів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних мотивів.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ч.1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Колексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 1254 ЦК України визначено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За загальними правилами, встановленими ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦК України.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 13 квітня 2010 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, склав заповіт, за яким все належне йому майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилося і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_5. Заповіт був посвідчений цього ж дня державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Герасимчук О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2-448. Зазначена обставина підтверджується копією заповіту, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 23394369 від 13 квітня 2010 року.

01 червня 2010 року ОСОБА_8 склав заповіт, за яким житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1, а також все належне йому майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилося, і взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_6. Заповіт був посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Павлюк Р.П. та зареєстрований в реєстрі за № 626 за місцем проживання заповідача в м. Рожище, що не суперечить вимогам закону. Дана обставина підтверджується копією заповіту, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49400751 від 01 червня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть, і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно.

Як на підставу визнання заповіту недійсним позивач вказувала, що воля спадкодавця на час складання заповіту не була вільною, оскільки спадкодавець до дня смерті проживав в м. Луцьку, тоді як заповіт був складений в м. Рожище, по місцю проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Крім того, згідно із ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на спадкування пред'явлення позову про визнання заповіту недійсним, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Позивачем у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних доказів на підтвердження її доводів про те, що спірний заповіт вчинено ОСОБА_8 проти його волі, тоді як покликання останньої про те, що місцем проживання спадкодавця є м. Луцьк, а заповіт складено в м. Рожище, за місцем проживання спадкоємця ОСОБА_6, не дає підстав для визнання його недійсним, оскільки чинне законодавство застережень щодо місця складання заповіту не містить.

У контексті наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді