РІШЕННЯ

Іменем України

15.10.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Білінській Л.С.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2,

відповідачів за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПАТ «ОТП Банк»

про визнання спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності

на частину автомобіля, визнання довідки-рахунок недійсною, стягнення грошової

компенсації та поділ зобовязань подружжя по кредитному договору,

та зустрічний позов ОСОБА_3

до ОСОБА_1

про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 20.07.2015 р., просить визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль «Mitsubishi Outlander», двигун № НОМЕР_1, визнати за ним право власності на ? частину даного автомобіля, визнати недійсною довідку-рахунок від 11.02.2014 р. про придбання вищевказаного автомобіля на імя ОСОБА_4, стягнути із ОСОБА_3 грошову компенсацію дійсної ринкової вартості ? частини автомобіля у сумі 196900,00 грн. та визнати ОСОБА_3 і позивача зобовязаними особами перед ПАТ «ОТП Банк» щодо сплати залишку заборгованості за кредитним договором № ML-010/195/2008 від 27.02.2008 р. з урахуванням сплаченої суми боргу за кредитом. /а.с. 96-97/

ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якій враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 10.09.2015 р., просить визнати за нею право власності на ? частину квартири № 30, що за адресою: м. Житомир, вул. Котовського, буд. 71/105, стягнути із ОСОБА_1 половину отриманих ним доходів від підприємницької діяльності за 2013-2014 рр. та половину від отриманого 1% збору на державне пенсійне страхування у сумі 1895,26 грн. /а.с. 116-117/

При цьому, сторони посилаються на те, що наведене вище рухоме та нерухоме майно придбане сторонами у період шлюбу.

У судовому засіданні, яке відбулось 15.10.2015 р., ОСОБА_1 та його представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позові, та просили його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечили повністю.

Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали в частині стягнення ринкової вартості автомобіля та визнання недійсною довідки-рахунку від 11.02.2014 р. про придбання вищевказаного автомобіля на імя ОСОБА_4, а тому в їх задоволенні просили відмовити. Щодо решти позовних вимог поклались на розсуд суду. При цьому, зустрічний позов підтримали з підстав, викладених у ньому, та просили задовольнити його повністю. /а.с. 137-139/

Відповідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Із змісту копії свідоцтва про одруження вбачається, що 31.08.2002 р. Бердичівський відділ РАГС Житомирської області зареєстрував шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 за актовим записом № 438. /а.с. 6/

Встановлено, що 23.08.2012 р. подружжям було придбано автомобіль «Mitsubishi Outlander», двигун № НОМЕР_1. Після чого, 11.02.2014 р. ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_1 продала даний автомобіль своїй матері ОСОБА_4 за ціною 215 380 грн. /а.с. 9-11/

Крім того, у період шлюбу з метою придбання квартири № 30, що за адресою: м. Житомир, вул. Котовського, 71/105, 27.02.2008 р. позивачем за первісним позовом був оформлений кредитний договір № ML-010/195/2008 на загальну суму 63000,00 дол. США. /14-15/ При цьому дана квартира оформлена на ОСОБА_1

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2014 р. вказаний вище шлюб був розірваний. /а.с. 7/

Згідно ст. 61, ч. 1 ст. 70, ч.ч. 1, 2, 4-5 ст. 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно ч. 1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 цієї статті при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 27.04.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Оскільки ОСОБА_3 без згоди іншого співвласника (чоловіка) здійснила відчуження спільного майна, то суд приходить до висновку про необхідність покладення на неї обов'язку сплатити 1/2 частини вартості спірного автомобіля. При цьому суд вважає, що компенсацію за 1/2 автомобіля слід визначити із вартості автомобіля на час його реалізації, а саме виходячи із суми 215 380 грн., яка була визначена відповідною довідкою-рахунком. /а.с.11/

Відтак з відповідача за первісним позовом на користь ОСОБА_1 слід стягнути 107 690 грн.

Судом відхиляють твердження представника позивача, що вартість автомобіля повинна бути визначена як ринкова на час розгляду справи, оскільки п. 22 Пленуму підлягає застосуванню у разі поділу майна, яке на час розгляду справи належить на праві власності подружжю та зберігається у нього або у третьої особи, а не відчужене без згоди одного із подружжя за певну грошову компенсацію та вже зареєстроване за іншою особою. Зазначене також описано в п. 24 Постанови.

Крім того, вказана у довідці-рахунку сума не занижена та відповідає ринковій вартості автомобіля на момент його продажу, що підтверджується висновком експерта /а.с. 69 звор./

Що стосується вимоги про визнання недійсною довідки-рахунку від 11.02.2014 р. про придбання вищевказаного автомобіля на імя ОСОБА_4, то у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити, оскільки довідка-рахунок за своєю природою не є договором купівлі-продажу.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 27.04.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Згідно ч.ч. 1. 2 ст .23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За таких обставин, враховуючи викладене вище сімейне законодавство та те, що квартира придбана в інтересах сімї, а при поділі спільного майна подружжя враховуються (а не діляться) також і зобовязання, які виникли в інтересах сім'ї, позовні вимоги в частини визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, а також в частині визнання колишнього подружжя зобовязаними перед фінансовою установою за кредитним договором підлягають задоволенню.

Як встановлено судом із пояснень сторін, УПФУ у м. Житомирі повернуло ОСОБА_1 1% збору на загальнообовязкове пенсійне страхування у звязку із придбанням квартири вперше в розмірі 3790, 53 грн. /а.с. 81-86/. При чому таке повернення відбулося після припинення фактичних шлюбних відносин.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 ? частину отриманої від УПФУ в м. Житомирі суми 1% збору на загальнообовязкове пенсійне страхування у звязку із придбанням квартири вперше в розмірі 1895,26 грн. також підлягають задоволенню.

Згідно п. 29 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 27.04.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

У відповідності до інформації, наданої ГУ ДФС у Житомирській області (а.с. 99, 132) загальний дохід ОСОБА_1 за 2013 та 2014 рік становить 72300 грн. та 35400 грн. відповідно.

Разом з тим, вказані суми обліковані як загальний валовий обсяг обороту, про який звітує підприємць протягом відповідного періоду. Зазначені суми не є «чистим» доходом самозайнятої особи.

Оскільки ОСОБА_3 не конкретизовані та не надані відповідні документи на підтвердження отриманого колишній чоловіком «чистого» прибутку від підприємницької діяльності за 2013 -2014 роки, то у задоволенні даних вимог належить відмовити.

При цьому з ОСОБА_3 у дохід Державного бюджету України стягненню підлягає не сплачений при збільшені позовних вимог судовий збір в сумі 361,50 грн. за майнові вимоги щодо стягнення половини отриманого ОСОБА_1 прибутку за 2013 рік.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги кожної із сторін підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість ? частини автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, № двигуна JMBXTCW5WCU000857, 107 690 (сто сім тисяч шістсот девяносто) грн.

Визнати ОСОБА_1 зобовязаною особою перед ПАТ «ОТП Банк» щодо сплати залишку заборгованості за кредитним договором №ML-010/195/2008 від 27.02.2008 р.

Визнати ОСОБА_3 зобовязаною особою перед ПАТ «ОТП Банк» щодо сплати залишку заборгованості за кредитним договором №ML-010/195/2008 від 27.02.2008 р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1320,50 грн., витрати на оплату правової допомоги в сумі 6000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог первісного позову відмовити.

2. Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 ? частину отриманої від УПФУ в м. Житомирі суми 1% збору на загальнообовязкове пенсійне страхування у звязку із придбанням квартири вперше в розмірі 1895,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2119,25 грн.

У задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову відмовити.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 361,50 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів із дня його проголошення.

Суддя В.О. Корицька