НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/348/14-ц
№ 2/183/139/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Микитченко О.М., представника позивача Коломійцевої О.М., відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Державного підприємства «Новомосковський військовий лісгосп» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Державна фінансова інспекція Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної шкоди,-

встановив:

Державне підприємство «Новомосковський військовий лісгосп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Державна фінансова інспекція Дніпропетровської області про солідарне відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 970936,08 гривень, яка сталася внаслідок недбалості відповідачів при розробці виділів 16; 19; 23 кварталу № 29 Красноліського лісництва.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_2 займає посаду лісничого Красноліського лісництва у відповідності до наказів № 39, 54, 63, 65, 72, 75. Згідно до посадової інструкції лісничого Новомосковського військ лісгоспу, до обов'язків відповідача входить контроль за відпуском деревини з лісосік, якістю виконання польових лісовпорядних робіт, контроль за роботою та ініціація притягнення до відповідальності підлеглих робітників. У відповідності до ч.1 ст. 130 КЗпП України, ОСОБА_2 несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків. ОСОБА_3 прийнятий до позивача на посаду лісника 12 обходу Красноліського лісництва згідно до наказу № 13 від 16 березня 2009 року. Згідно штатного розпису, ОСОБА_3 є підлеглим робітником лісничого Красноліського лісництва, згідно до посадової інструкції, на останнього покладений обов'язок по забезпеченню додержання правил рубки лісу. Також, у відповідності до ч.1 ст. 130 КЗпП України, ОСОБА_3 несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків. В період з 09 жовтня 2012 року по 09 листопада 2012 року Державною фінансовою інспекцією Дніпропетровської області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Новомосковський військовий лісгосп» за період з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2012 року, за результатами якої виявлено: Так при проведенні обстежень 38 кварталу виділу 3 (суцільна санітарна рубка згідно лісорубного квітка № 256318 від 07.02.2012) та винесенні меж ділянки в натурі, виявлено що фактичні межі рубки виходять за межі відведеної ділянки дозволеної лісорубним квитком та матеріалами відводу, а саме встановлено самовільно зрублені дерева за межами рубки дозволеної лісорубним квитком, а саме: у кварталі 29 виділи 19;23 виявлено 104 сироростучих дерев сосни звичайної об'ємом 97,98 м. куб; у кварталі 29 виділ 16 виявлено 119 сироростучих дерев сосни звичайної об'ємом 91,59 м. куб; у кварталі 29 виділ 16 виявлено 106 сироростучих дерев сосни звичайної об'ємом 89,03 м. куб. Розмір матеріальної шкоди (збитків) віл незаконного зрубування 329 дерев , об'ємом 278,6 м. куб. в кварталі № 29 виділи 16; 19;23 складає 970936,08 грн. що зазначено в акті перевірки дотримання лісового законодавства від 07.09.2012р., проведеного Державним спеціалізованим лісозахистним підприємством «ХАРКІВЛІСОЗАХИСТ». Означений розмір збитків позивач просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів, як матеріально відповідальних осіб.

В судовому засіданні представник позивача - Державного підприємства «Новомосковський військовий лісгосп» підтримала позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги.

Відповідач-1, відповідач-2 в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що відповідачі згідно норм законодавства не є матеріально зобов`язаними особами, належних та допустимих доказів умисного заподіяння шкоди позивачу діями саме відповідачів не надано. Вказували на пропуск строку давності із вимогами про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, встановленої ст.233 КЗпП України.

Представник третьої особи - Державної фінансової інспекції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Державне підприємство «Новомосковський військовий лісгосп» засноване Міністерством Оборони України відповідно до наказу № 235 від 10 жовтня 1993 року.

ОСОБА_2 з 22 березня 2011 року прийнятий на посаду майстра лісу Вільнянського лісництва, оплатою згідно штатного розпису на підставі наказу № 19 від 22 березня 2011 року. Відповідно до наказу № 39 від 21 травня 2012 року відповідачу-1 доручено обов`язки лісничого Красноліського лісництва з 22 травня 2012 року по 25 червня 2012 року.

Також, 21 травня 2012 року позивачем із т.в.о. Лісничого Красноліського лісництва ОСОБА_2 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якого, відповідач-1 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за передані йому під облік, для зберігання та видачі товарно-матеріальні цінності та грошові кошти, як прийняті ним по інвентаризаційним описам бухгалтерії військгоспу, так і ті, які надходять йому під звіт на протязі часу дії договору.

Згідно з наказом № 54 від 02 липня 2012 року відповідачу-1 доручено обов`язки лісничого Красноліського лісництва з 02 липня 2012 року по 01 серпня 2012 року. У відповідності до наказу № 63 від 01 серпня 2012 року відповідачу-1 доручено обов`язки лісничого Красноліського лісництва з 02 серпня 2012 року по 06 вересня 2012 року. З 13 серпня 2012 року по 25 серпня 2012 року, з 07 вересня 2012 року по 21 серпня 2012 року, з 17 вересня 2012 року по 19 вересня 2012 року відповідач-1 знаходився у відпустці /а.с.10, 11/.

ОСОБА_3 відповідно до наказу № 13 від 16 березня 2009 року прийнятий на посаду лісника 12 обходу Красноліського лісництва.

В період з 09 жовтня 2012 року по 09 листопада 2012 року Державною фінансовою інспекцією Дніпропетровської області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Новомосковський військовий лісгосп» за період з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2012 року.

При проведенні обстежень 38 кварталу виділу 3 (суцільна санітарна рубка згідно лісорубного квітка № 256318 від 07.02.2012) та винесенні меж ділянки в натурі, виявлено що фактичні межі рубки виходять за межі відведеної ділянки дозволеної лісорубним квитком та матеріалами відводу, а саме встановлено самовільно зрублені дерева за межами рубки дозволеної лісорубним квитком, а саме

у кварталі 29 виділи 19;23 виявлено 104 сироростучих дерев сосни звичайної об'ємом 97,98 м. куб;

у кварталі 29 виділ 16 виявлено 119 сироростучих дерев сосни звичайної об'ємом 91,59 м. куб;

у кварталі 29 виділ 16 виявлено 106 сироростучих дерев сосни звичайної об'ємом 89,03 м. куб;

Розмір матеріальної шкоди (збитків) віл незаконного зрубування 329 дерев , об'ємом 278,6 м. куб. в кварталі № 29 виділи 16; 19;23 складає 970936,08 грн. що зазначено в акті перевірки дотримання лісового законодавства від 07.09.2012р., проведеного Державним спеціалізованим лісозахістним підприємством «ХАРКІВЛІСОЗАХИСТ».

На підставі ст. 130 КЗпПУ, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за неодержані підприємством, установою, організацією прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

У відповідності до ст. 136 КЗпПУ покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Згідно до вимог ст. 132 КЗпПУ за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві

На підставі ст. 133 КЗпПУ, у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

У відповідності до вимог ст. 134 КЗпПУ, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли…: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

Згідно вимог ст. 135-1 КЗпПУ, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд приходить до переконання, що незважаючи на наявність договорів про повну матеріальну відповідальність з відповідачами, останні не можуть нести матеріальну відповідальність у повному розмірі, оскільки, Переліком посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва» у відповідності до Постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. № 447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року № 259/16-59, яка діє на теперішній час, взагалі не передбачено укладення договорів про повну матеріальну відповідальність з працівниками, які працюють на посадах лісничого або лісника.

Крім того, у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Як визначено в п.3, 16 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкода підприємству, установі, організації заподіяна спільними умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб. У порядку цивільного судочинства суд вправі зобов'язати цих осіб відшкодувати шкоду солідарно, якщо при постановленні обвинувального вироку цивільний позов був залишений без розгляду або коли вирок в частині цивільного позову скасовано і справа в цій частині направлена на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Так, сам по собі акт ревізії фінансово-господарської діяльності Державної фінансової інспекції Дніпропетровської області не є доказом вини відповідачів. Доказів наявності спільних умисних дій відповідачів суду не надано.

Взагалі, позивачем не надано суду доказів наявності в діях відповідачів порушень, спричинення завданої матеріальної шкоди, а також, підстав для повної матеріальної відповідальності відповідачів.

Крім того, наказом Державного підприємства «Новомосковський військовий лісгосп» № 87 від 10 грудня 2012 року за результатами проведення фінансової перевірки, утворена комісія з службового розслідування за фактами порушень. 25 грудня 2012 року актом проведення службового розслідування по усуненню виявлених ревізією порушень, відповідно до вимог Державної фінансової інспекції Дніпропетровської області від 11 грудня 2012 року, провина відповідачів в заподіянні збитків не встановлена.

В зв'язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Новомосковський військовий лісгосп» належить відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Новомосковський військовий лісгосп» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Державна фінансова інспекція Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 17 червня 2015 року.

Суддя Д.О.Парфьонов