Провадження № 2/127/7199/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 жовтня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю, стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка одночасно діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю, стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4, ч. 3, 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітньої плати (487,2 грн.), а позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Звернувшись до суду із зазначеним позовом, позивачі пред»явили до відповідачів вимоги немайнового характеру, а саме: зобов»язати не чинити перешкоди позивачам у користуванні частиною будинку, не чинити перешкоди ОСОБА_1 у встановленні перестінків, паркану та не чинити перешкоди ОСОБА_1 у використанні системи газопостачання. Тобто, позов містить три вимоги немайнового характеру пред»явлених позивачкою ОСОБА_1 та одну вимогу немайнового характеру предявлену ОСОБА_2, а тому відповідно до положень ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору який підлягає сплаті за вказані вимоги становить 1948,8 грн. (487,2 грн.*4=1948,8 грн.). При цьому, суд ще раз звертає увагу, що судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом.

Крім того, позовна заява містить вимогу майнового характеру, а саме про стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 10000,00 грн. матеріальної шкоди, а також вимогу немайнового характеру про стягнення на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної шкоди по 10000,00 грн. на кожну. Тобто за вимогу майнового характер слід сплатити 487,20 грн., а також кожний з позивачів повинен сплатити за вимогу про відшкодування моральної шкоди по 487,20 грн.

Отже, за подання позовної заяви, розмір судового збору, який підлягає сплаті, становить 3897,60 грн. (1948,8 грн. +487,2 грн. + (487,20 х3)), адже позов містить вимоги майнового та немайнового характеру. Натомість, позивачкою ОСОБА_1 відповідно до квитанції № 22 від 08 жовтня 2015 року сплачено судовий збір в розмірі 243,6 грн., що у данному випадку є недостатнім.

Відповідно до п. п. 5,6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивачкою ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про солідарне стягнення з відповідачів матеріальної шкоди. Відповідно до п. 2, 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. Одночасно, позивачами заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди. Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Подана позовна заява не містить викладу обставин щодо неправомірності дій відповідачів, які призвели до спричинення матеріальної шкоди, в чому саме полягає матеріальна шкода, наявність вини відповідачів, в чому полягає моральна шкода кожного з позивачів, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачам, з яких міркувань вони виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. Одночасно не містить позовна заява і зазначення доказів про наведені обставини, зазначення доказів про чинення відповідачами перешкод у користуванні власністю, встановленні перестінків, паркану та користування системою газопостачання, а також підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 7 ст. 119 ЦПК України, у разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. Відповідно до ст. .39 ЦПК України, права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Предявляючи позов, позивачка ОСОБА_2 зазначає про те, що одночасно представляє інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_3, натомість позовна заява не містить зазначення підстав для звернення за захистом інтересів.

Суд звертає увагу на те, що в обґрунтування позовних вимог про усунення перешкод в користуванні власністю, позивачі посилаються на положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому позовна заява не містить викладу обставин із посиланням на докази щодо наявного у позивачки ОСОБА_2А або у неповнолітньої ОСОБА_3 права власності відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Маяковського, 265.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст.121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю стягнення моральної та матеріальної шкоди залишити без руху, надавши позивачам строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачам зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: