07.07.2015 Єдиний унікальний № 371/790/15-ц
Провадження 2/371/291/15
7 липня 2015 року Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Гаврищука А.В.,
за участю секретаря - Годжаєвої З.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) у квітні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №71/5033CLPS2 від 10 січня 2012 року на суму 2180,1 грн. із зобовязанням повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобовязання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач не виконала свого обовязку та перестала повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором.
У звязку з істотним порушенням відповідачем умов кредиту 19 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20130619-К, у відповідності до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, про що відповідач повідомлялася у письмовій формі.
Однак після передачі права вимоги за кредитним договором відповідач не виконала свій обовязок перед позивачем, і таким чином має непогашену заборгованість за вищевказаним кредитним договором на суму 2516,04, яку позивач просить стягнути на його користь.
У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №71/5033CLPS2 від 10 січня 2012 року, згідно якого відповідачу було надано кредит на суму 2180,1 грн. із зобовязанням повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобовязання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором /а.с.6/. Однак, відповідач не виконала свого обовязку та перестала повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором.
У звязку з істотним порушенням відповідачем умов кредиту 19 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20130619-К /а.с.15/, у відповідності до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, про що відповідач повідомлялася у письмовій формі листом від 25 червня 2013 року /а.с.13/.
Крім того, відповідачу було надіслано повідомлення з вимогою добровільно сплатити загальну суму заборгованості у розмірі 2516,04 грн. /а.с.14/.
Однак після передачі права вимоги за кредитним договором відповідач не виконала свій обовязок перед позивачем, і таким чином має непогашену заборгованість за кредитним договором №71/5033CLPS2 від 10 січня 2012 року на суму 2516,04, яка складається із:
· 1301, 67 грн. заборгованість по тілу кредиту;
· 547,9 грн. заборгованість по процентам користування кредитом;
· 0,00 грн. заборгованість по комісії за управління кредитом;
· 666,47 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості.
Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами цивільного законодавства у сфері кредитних зобовязань.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст.11 цього кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК).
Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК).
За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК).
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 2516,04 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставах вищевказаного, ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 224-226 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте Миронівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук