УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання недійсним шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, усунення від права на спадкування, визнання права на спадкування за законом та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМСУ в Одеській області) про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні, володінні будинком АДРЕСА_1 у м. Одесі шляхом виселення відповідача та проживаючих з ним осіб з цього будинку. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що перебувала із ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у шлюбних відносинах з 18 вересня 1982 року та якому на праві власності належав спірний будинок. За час життя ОСОБА_6 у спірне жиле приміщення вселився відповідач та з 15 серпня 2008 року був зареєстрований за даною адресою.

У липні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, усунення від права на спадкування, визнання права на спадкування за законом та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 укладаючи шлюб із ОСОБА_4 не мав наміру на створення сім'ї з останньою, а лише мав на меті приховання його нетрадиційних поглядів на стосунки між чоловіками та уникнення відповідальності за такі стосунки. Оскільки фактично шлюбних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не існувало позивач ОСОБА_5 просив зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсним шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, зареєстрований 18 вересня 1982 року відділом ЗАГС по Дарницькому та Дніпровському районах міста Києва, актовий запис за № 2352. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 квітня 2011 року, видане ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідчене Третьою Одеською державною нотаріальною конторою державним нотаріусом ОСОБА_7, зареєстроване в реєстрі за № 2-372. Усунуто від права на спадкування за законом ОСОБА_4 на спадкове майно, залишене після смерті ОСОБА_6 Змінено черговість прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, визнавши за ОСОБА_5 право на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги. Визнано за ОСОБА_5 право власності на дачний будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив з наявності у позивача ОСОБА_4 права власності на спірний дачний будинок, яке виникло у останньої на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2011 року, а проживання відповідача ОСОБА_5 та інших мешканців у цьому будинку перешкоджають її користуванню, володінню та розпорядженню власністю. Водночас, відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, апеляційний суд вірно зауважив, що позов про визнання шлюбу недійсним з урахуванням положень ст. 45 КпШС УРСР, не був пред'явлений жодним із подружжя або прокурором, що виключає визнання такого шлюбу недійсним, а також відсутні належні докази, що померлий ОСОБА_6 мав намір у 2007 році розірвати шлюб із ОСОБА_4 Також апеляційний суд дійшов висновку, що не доведеними є позовні вимоги щодо усунення відповідача за зустрічним позовом від права спадкування за законом з підстав, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, оскільки матеріали справи не містять фактичних даних, які б свідчили, що остання ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_6, натомість вона сама є людиною похилого віку, є непрацездатною, мала на момент смерті ОСОБА_6 незначний розмір пенсії та доглядала за своєю матір'ю, яка потребувала стороннього догляду, крім того, за допомогою а ні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5, а ні ОСОБА_6 до неї не звертались.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук