Справа № 362/555/14-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г.М.
Провадження № 22-ц/780/1154/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 45 19.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Колективного підприємства «Васильківське будівельно-монтажне управління № 40» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року по справі за позовом Колективного підприємства «Васильківське будівельно-монтажне управління № 40» в особі ліквідатора Левицького Анатолія Олексійовича до ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

В лютому 2014 року позивач звернулось з зазначеним позовом посилаючись на те, що 25 листопада 2003 року між КП «Васильківське будівельно-монтажне управління № 40» в особі ліквідатора арбітражного керуючого та ОСОБА_2 укладено договір, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування кімнату під номером АДРЕСА_1 Вселення проведено на підставі тимчасового ордеру від 25 листопада 2003 року. 11 січня 2014 року розірвано договір оренди кімнати.

З грудня 2005 року ОСОБА_2 в кімнаті під АДРЕСА_1, не проживає, у зв'язку з чим позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати з підстав неповного з'ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з положеннями ст. ст. 71, 72 ЖК України особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка з 1988 року проживає у гуртожитку, зареєстрована за вказаною адресою, сплачує за проживання в гуртожитку, комунальні послуги, іншого житла для проживання вона немає, позивач перешкоджає її у користуванні спірним жилим приміщенням та дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем належними доказами не підтверджено заявлені до суду вимоги.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 листопада 2003 року між КП "Васильківське будівельно-монтажне управління № 40" в особі ліквідатора арбітражного керуючого з однієї сторони (далі - орендодавець) та з другої сторони ОСОБА_2 (далі - орендар) укладено договір оренди № 31, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування кімнату під номером АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.01.2011 року ліквідатором у справі № 265/26-02/14/13-08 про банкрутство КП "Васильківське будівельно-монтажне управління № 40" призначено Левицького А.О. (а.с.9-10).

11 січня 2014 року КП "Васильківське будівельно-монтажне управління № 40" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Левицького А. О. розірвало з ОСОБА_2 договір оренди кімнати під номером АДРЕСА_1, про що останню було повідомлено відповідним листом-повідомленням № 480 (а.с.13-14).

Згідно довідки ОК "Будівельник" від 28.01.2014 року вих. № 679, ОСОБА_2 дійсно не проживає у кімнаті АДРЕСА_1 в період з грудня 2005 року по даний час (а.с.15).

Відповідно до актів про порушення умов оренди від 15.01.2006 року, 10.01.2008 року, 21.05.2009 року, 10.03.2010 року, 20.07.2010 року, 10.09.2010 року, 10.11.2010 року, 20.12.2010 року, 15.01.2011 року, 20.02.2011 року, 18.04.2011 року. 21.03.2011 року та акту про відсутність мешканця від 28.01.2014 року, ОСОБА_2 не проживає у кімнаті АДРЕСА_1, починаючи з грудня 2005 року та до часу звернення позивача до суду (а.с. 16-28).

У відповідності до ст. 71 ЖК України, наймач втрачає право на користування житлом при відсутності без поважних причин протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно довідки № 1 від 21 січня 2014 року виконавчого комітету Васильківської міської ради, ОСОБА_2, зареєстрована в АДРЕСА_1, станом на 21 січня 2014 року на квартирному обліку при міськвиконкомі перебуває, згідно рішення виконавчого комітету від 19 липня 1988 року № 175, одинока та не забезпечення житлом, в загальній черзі № 170 (а.с. 85).

Як вбачається з довідки № 603 від 20 вересня 2007 року Васильківського районного відділу МВ ГУ МВС України в Київській області, 28 серпня 2007 року сталася пожежа в житловій кімнаті ОСОБА_3 п'ятиповерхового гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 (а.с. 86).

25 жовтня 2005 року ОСОБА_2 звернулася до начальника Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області зі заявою про відновлення її житлових прав, що порушуються іншими мешканцями гуртожитку, шляхом вчинення перешкод у доступі до кімнати (а.с. 90).

18 лютого 2006 року Васильківською міською радою Київської області видано гарантійний лист № 31/9-24, за яким гарантовано мешканцям гуртожитку "Будівельник" здійснення ними безоплатної приватизації помешкань гуртожитку, в яких вони проживають, за їх бажанням, у встановленому Законом порядку (а.с. 98).

15 січня 2014 року начальником Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУ МВС України в Київській області затверджено висновок по матеріалам перевірки за заявою ОСОБА_2 від 08 січня 2014 року про те, що арбітражний керуючий гуртожитком, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Левицький А.О., на думку заявниці, незаконно вимагає, щоб вона купила кімнату в якій проживає (а.с. 91).

З матеріалів справи вбачається, що власником кім. 31 гуртожитку "Будівельник", розташованого по АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради від 30 серпня 2013 року № 338 є КП "Васильківське будівельно-монтажне управління № 40" (а.с. 94).

Відповідно до листа Фонду державного майна України від 05.12.2014 року №10-25-16992 про виселення з кімнати гуртожитку ОСОБА_2 направлено на адресу прокуратури Київської області лист з проханням провести перевірку за фактом порушення чинного законодавства, і вжиття заходів прокурорського реагування (а.с. 145).

За квитанціями, наданими відповідачкою, остання сплачує комунальні послуги за кімнату АДРЕСА_1

Згідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час (не менш як п'ять років) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених шляхом корпоратизації чи приватизації колишніх державних підприємств, крім тих організацій, які створено органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, у разі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв'язання їх житлової проблеми.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканці гуртожитків, без попереднього надання їм іншого житла, придатного для постійного проживання людей. Виселення, переселення чи відселення громадян з гуртожитків допускається лише у випадку визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей.

На підтвердження не проживання відповідачів у спірній квартирі понад 6 місяців позивачем надано суду акти про порушення умов оренди від 15.01.2006 року, 10.01.2008 року, 21.05.2009 року, 10.03.2010 року, 20.07.2010 року, 10.09.2010 року, 10.11.2010 року, 20.12.2010 року, 15.01.2011 року, 20.02.2011 року, 18.04.2011 року, 21.03.2011 року та акту про відсутність мешканця від 28.01.2014 року, за якими ОСОБА_2 не проживає у кімнаті АДРЕСА_1, починаючи з грудня 2005 року та до часу звернення позивача до суду,

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції вірно не взяті до уваги вищезазначені акти через неналежність їх оформлення.

Таким чином, враховуючи, що судом достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами те, що відповідачка з 1988 року проживає у гуртожитку, зареєстрована за вказаною адресою, сплачує за проживання в гуртожитку, комунальні послуги, іншого житла для проживання вона немає, позивач перешкоджає її у користуванні спірним жилим приміщенням, а належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України позивачем не надано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 71 ЖК України, для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не ґрунтуються на вимогах закону і висновків суду про задоволення позову не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Колективного підприємства «Васильківське будівельно-монтажне управління № 40» - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: