Провадження № 2/756/1025/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

06 травня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності посилаючись на наступне:

18 грудня 2006 року між позивачем, в особі філії "Київське регіональне управління" Банку "Фінанси та Кредит", та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 18-05-И/03, а також Додаткова угода № 1 від 16 квітня 2009 року до Кредитного договору № 18-06-И/19 від 18.12.2006 р.

Відповідно до умов договору банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 448 000,00 доларів США з терміном повного погашення заборгованості по наданих Кредитних ресурсах до 17 грудня 2026 року з оплатою по процентній ставці 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник зобов'язався щомісяця, в термін до « 10» числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості по Кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, а також здійснювати інші виплати, передбачені умовами договору.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між позивачем та ОСОБА_2 18.12.2006 року був укладений іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 8760.

Згідно з умовами іпотечного договору ОСОБА_2, який є іпотекодавцем, було передано позивачу, який є іпотекодержателем, в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 08-06-П/19 від 18 грудня 2006 року.

Позивач зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, здійснивши видачу кредиту на визначених кредитним договором умовах, проте відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконали.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2012р. сума заборгованості відповідачів перед позивачем складає 10 475 113,19гривень.

З урахуванням вимог ст. ст.55, 124 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 525, 526, 543, 546, 572, 590, 591, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 27, 31, 107, 114 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 7, 12, 33, 34, 38, 39,40 Закону України «Про іпотеку», позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором № 08-06-И/19 від 18.12.2006 року в сумі 10 475 113,19 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на вищевказане майно за АТ « Банк Фінанси та Кредит».

Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, якою позов підтримав, просив розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом подачі оголошення через засоби масової інформаці, про причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2006 року між позивачем, в особі філії "Київське регіональне управління" Банку "Фінанси та Кредит", та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 18-05-И/03, а також Додаткова угода № 1 від 16 квітня 2009 року до Кредитного договору № 18-06-И/19 від 18.12.2006 р. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 448 000,00 доларів США з терміном повного погашення заборгованості по наданих Кредитних ресурсах до 17 грудня 2026 року з оплатою по процентній ставці 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 10-15).

Позичальник зобов'язався щомісяця, в термін до « 10» числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості по Кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, а також здійснювати інші виплати, передбачені умовами договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 систематично не виконували взяті на себе за кредитним договором від 18.12.2006 року №08-06-И/19 зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, допустили заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором від 18.12.2006 року №08-06-И/19 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2012 року у справі №2/2610/250/2012 за позовом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, позовні вимоги банку було задоволено стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_2 і поручителя ОСОБА_3 на користь кредитодавця заборгованість за кредитним договором від 18.12.2006 року №08-06-И/19 у сумі 10 475 113,19грн. (а. с. 7-9).

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 18.12.2006 року №08-06-И/19 встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2012року, а тому ці обставини при розгляді даної справи доказуванню не підлягають.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до норми ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2, який є іпотекодавцем, було передано позивачу, який є іпотекодержателем, в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 28-32).

Ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

На виконання вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" надіслало іпотекодавцю ОСОБА_2 письмову вимогу про усунення порушень, однак остання не вжила жодних заходів, спрямованих на її виконання (а. с. 25-26).

Крім того, у відповідності до роз'яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України).

Пп. 8.4.8. п. 8. іпотечного договору від 18.12.2006року банку (іпотекодержателеві) надано право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору, зокрема, у випадку несвоєчасної чи неповної сплати щомісячних платежів з погашення позичкової заборгованості, несвоєчасного повернення сум зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки позивач не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, він відповідно до положень ст. 39 Закону України "Про іпотеку" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачеві, про що зазначається в позовній заяві (ч. 1 ст. 12 ЦК України, ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку"). У своєму позові ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 11 грудня 2013 року №6-124цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування).

Пп. 11.3.1 п. 11 іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому пункті способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателеві права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань у порядку, установленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

У висновку про вартість об'єкта оцінки - житлового приміщення від 27.11.2006 року, складеному приватним підприємством « Олімп», зазначено, що ринкова вартість квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, становить 2 264 420грн (а. с. 37-53).

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність у рахунок погашення заборгованості позивача перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором від 18.12.2006 року №08-06-И/19 у сумі 10 475 113,19грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на вищевказане майно за АТ « Банк Фінанси та Кредит».

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3654,00 грн.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 256, 258, 261, 267, 526, 530, 533, 536, 549-552, 610, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 35, 36, 38-40 Закону України "Про іпотеку" та, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором № 08-05-И/19 від 18.12.2006 року в сумі 10 475 113,19 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за номером АДРЕСА_1, що складається з 2-х кімнат жилою площею 64,70 кв. м, загальною площею 123,70 кв. м, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2, шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема. 60, ).

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк»Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема. 60, ) судові витрати у розмірі 1827 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк»Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема. 60, ) судові витрати у розмірі 1827 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. М. Луценко