АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1049/15 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзель І. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Дмитрів О.М.

з участю сторін - представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09 липня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 липня 2014 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник апелянта ПАТ КБ Приватбанк просить скасувати зазначене рішення, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно не врахував положення договору сторін, викладене в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам щодо збільшеного строку позовної давності до пяти років, і як наслідок безпідставно застосував до спірних правовідносин положення закону, якими передбачено наслідки пропуску строку позовної давності за заявою сторони у спорі.

У судове засідання представник апелянта, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не зявився, що у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 відносно апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ ПриватБанк до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ ПриватБанк пропущено строк позовної давності за зверненням до суду за захистом порушеного права, в звязку з чим наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин за заявою позивача положень закону, які передбачають наслідки пропуску такого.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони грунтуються на наявних у справі доказах, повністю відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено, що 05.04.2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_2 укладено договір № TEXRRX00470558, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 2040 грн. зі сплатою 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.04.2008 року.

Своїм підписом на заяві позичальника № TEXRRX00470558 від 05.04.2007 року ОСОБА_2 засвідчив те, що він ознайомлений та згідний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт)) (надалі - Умови), а також погодився з тим, що зазначена Заява разом із Умовами, Тарифами Банку складає між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" (надалі Банк) кредитно - заставний договір.

З розрахунку заборгованості від 15.02.2013 року за договором № TEXRRX00470558 від 05.04.2007 року, наданого банком, вбачається, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 24 493,89 грн., яка складається з: 2 040 грн. - заборгованість за кредитом; 6 745,18 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 61,20 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 14 004,94 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з червня 2007 по0 лютий 2013 року; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1142,57 грн. - штраф (процентна складова).

Справа неодноразово переглядалася судами вищих інстанцій.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 12 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ ПриватБанк задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 5 квітня 2007 року в розмірі 7 008 грн. 35 коп. та 105 грн 12 коп. судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 12 вересня 2014 року в частині позову ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ ПриватБанк задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 05.04.2007 року в розмірі 6866 грн. 33 коп. та 105 грн. 12 коп. судових витрат.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року в частині позову ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно вимог ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

У відповідності до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) Стандарт, п.5.5 яких встановлено позовну давність тривалістю в п'ять років не містять підпису ОСОБА_2

У заяві позичальника від 05.04.2007 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає (а.с.8).

Отже, ПАТ КБ ПриватБанк не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності. Умови, на які посилається сторона позивача, на думку колегії суддів, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами (банком і ОСОБА_2В.) договору, оскільки ОСОБА_2 вони не підписувалися, а зазначений в Умовах і в заяві позичальника від 05.04.2007 року строк позовної давності містить розбіжності.

Аналогічна правова позиція, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів загальної юрисдикції при застосуванні таких самих норм права, викладена у постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 року та від 01.07.2015 року відповідно у справах №№ 6-16цс15, 6-757цс15.

З врахуванням вищенаведеного доводи апеляційної скарги банку в частині безпідставного застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень закону, якими передбачено наслідки пропуску строку позовної давності за заявою сторони у спорі, колегія суддів вважає такими, що на увагу не заслуговують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску банком строку позовної давності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга ПАТ КБ ПриватБанк підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313, 314 ч.1 п.1, ч.1 п.2, 315 ч.1, 2; 317, 319, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3