Справа № 521/2377/15-ц
№пр.2/521/2377/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Буран О. М.
при секретарі Янкул Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, суд
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» та просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 16 504,42 гривень, пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 285,00 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень та витрати, пов*язані з наданням правової допомоги у розмірі 1 000,00 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 243,6 грн.
У судовому засіданні позивач викладені вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Відповідач, ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», сповіщені належним чином, у судове засідання не з*явилися. Заперечень стосовно предмету позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що 27.12.2013 року об 12 год. 40 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, власником якого є ОСОБА_2 та транспортного засобу «Тойота Камрі», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, власником якого є ОСОБА_4, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у скоєнні даного ДТП позивач, ОСОБА_1 визнав себе.
Відповідно до 33.2. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання.
Відповідно до п. 33.2 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасниками ДТП був складений Європротокол з фотозйомкою, без реєстрації в ДАІ.
В ході розгляду справи встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно страхового полісу №АЕ/1144798 від 06.02.2013 року.
Згідно п.1.4. ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
На підставі частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач у повному обсязі розрахувався з потерпілою стороною, у зв*язку з чим, власником автомобіля «Тойота Камрі», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_4 на ім*я позивача було надано довіреність на одержання ОСОБА_1 від страхової компанії належних виплат, посвідчену приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5, зареєстрованою у реєстрі за №666.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 33.2 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Згідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.
Згідно п. 37.2. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.
Проте жодних повідомлень про вчинення будь-яких дій, пов*язаних зі здійсненням виплати страхового відшкодування або винесенні рішення про відмову у нарахуванні відповідних виплат, на адресу позивача не надходило, тобто з боку відповідача вчинено не було.
Згідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Таким чином, станом на 06.02.2015 року, розмір пені складає 1 285,00 гривень, яка складається з наступного розрахунку: 16 504,42 грн. (прострочена сума страхової виплати) х 221 (кількість днів) х 19,5% (ставка НБУ) х 120% : 365 (днів).
Згідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Отже пеня, яку повинен сплатити Відповідач складає 1 285,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особою неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно п. 22.3 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач, ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» не повинно відшкодовувати моральну шкоду.
Законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди у зв`язку з затримкою сплати страхового відшкодування, а натомість передбачена пеня за вказані дії. Тому позов в частині відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасною сплатою страхового відшкодування не підлягає задоволенню.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати на момент подання позову складають судовий збір у розмірі 243,60 гривень, що підтверджуються квитанцією та підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи витрати на правову допомогу.
Згідно з положеннями ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Позивачем представлено товарні чеки №24, №29 від 02.02.2015 року на загальну суму у розмірі 1 000,00 гривень за виконання послуг з надання правової допомоги у межах виготовлення процесуальних документів, проте не надано жодних доказів, що вказані послуги були надані безпосередньо особою - фахівцем в області права, яка має вищу юридичну освіту та має право на складання відповідних документів. Крім того, позивачем не представлено договору на надання відповідних послуг в галузі права. Вказані обставини унеможливлюють відшкодування вказаних грошових сум на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 224-226 ЦПК України ст.ст. 15, 22, 1167, 1168, 1172, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня його отримання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної. Якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів після отримання відповідачем копії рішення, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.М. Буран