Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Чепеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

в с т а н о в и л а :

У жотні 2011 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - Банк ) звернувся до суду із заначеним позовом до відповідача. Позов обґрунтовував тим, відповідно до укладеного договору № MKH7GA00000021 від 23.06.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 16510,90 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.06.2013 року. Свої зобов»язання за договором відповідач належним чином не виконує. Станом на 03.10.2011 року за відповідачем наявна заборгованість в розмірі 28 471,30 [Долар США], що згідно офіційного курсу НБУ від 03.10.2011 року становить 226 993 грн. 13 коп., яка складається з наступного:- 14459,86 [Долар США] - заборгованість за кредитом; - 4326,94 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;-1146,34 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -7152,52 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;- 31,36 [Долар США] штраф (фіксована частина): - 1354,28 [Долар США] грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між Банком та відповідачем укладено договір іпотеки № б/н від 23.06.2008 року згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: належну йому на праві власності квартиру загальною площею 52,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. З врахуванням наведеного позивач просив в рахунок погашення заборгованості за договором в розмірі 28471, долларів США звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2012 року позов Банку - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKH7GA00000021 від 23.06.2008 року, в розмірі 28471,30 [Долар США]: звернуто стягнення на квартиру загальною площею 52,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. шляхом продажу вказаного предмету іпотеки анком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить зменшити відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки до 4326,94 доларів США, скасувати рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, застосувавши до провідносин Закон «Про мораторій на стягення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, представника Банку, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 23.06.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у сумі 16510,90 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.06.2013року (а.с.14-19).

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору між Банком та ОСОБА_2 23.06.2008року укладено договір іпотеки, предметом якого є належна ОСОБА_2 на праві власності квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.19- 28).

ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував належним чином внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 03.10.2011 р становить 28 471,30 [Долар США], що згідно офіційного курсу НБУ від 03.10.2011 року становить 226 993 грн. 13 коп., і складається з наступного: - 14459,86 [Долар США] - заборгованість за кредитом; - 4326,94 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;-1146,34 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -7152,52 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;- 31,36 [Долар США] штраф (фіксована частина):- 1354,28 [Долар США] грн. - штраф (процентна складова).

Відповідачем, відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України, не спростовано розмір даної заборгованості і не доведено неправильність вказаного розрахунку заборгованості, а тому судом правомірно взятий до уваги.

Зважаючи на невиконання відповідачем ОСОБА_2своїх зобов'язань за кредитним договором, у позивача виникло право вимагати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про задоволення в цій частині заявлених позовних вимог.

Посилання апелянта про зменшення розміру неустойки до 4326,94 доларів США, не заслуговує на увагу, оскільки колегія суддів не вбачає підстав передбачених до ч.3 ст. 551 ЦК України для її змнешення.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення, не врахував вимоги ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та роз'яснення викладені в п.42 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», у зв'язку з чим ухвалив рішення, резолютивна частина якого не відповідає вимогам ст. 39 вказаного Закону. Зокрема, суд першої інстанції не вказав суми заборгованості в національній валюті та неправильно вказав спосіб реалізації предмету іпотеки. В цій частині доводи апеляційної скарги є обгрунтованими.

З приводу незазначення суми заброгованості в національній валюті колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

При цьому колегія суддів враховує висновок Верховного Суду України у Постанові від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14. Дана Постанова прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

На момент пред»явлення банком позову 31.10.2011 року та ухвалення судом першої інстанції рішення 16.03.2012року, Банк просив звернути стянення на предмет іпотеки в рахунок погашення забогованості в розмірі 28471,30 доларів США, що за курсом 7,9727 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.10.2011року складає 226993,13 грн. Оскільки апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доволів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, а також законодавства, яке існувало на час його ухвалення, саме в рахунок погашення такої суми підлягає звернення стягнення.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» (Закон) у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені за рішенням суду прямо передбачене в Законі і будь - яке окреме уповноваження іпотекодавця для цього не потрібне (ч.1, ч.5 ст. 38 Закону).

Що стосується посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права,зокрема про неналежне повідомлення його про розгляд справи, то воно не може бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи (ч.3 ст. 309 ЦПК України).

Доводи апелянта про застосування до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VІІ не можуть бути взяті до уваги, оскільки даний Закон не підлягає застосуванню до вказаних правовідносин, так як на час ухвалення судом першої інстанції рішення (16 березня 2012року) вказаного закону не існувало, а апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду з огляду на те законодавство, яке існувало на час його ухвалення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення резолютивної частини рішення у відповідності до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Керуючись ст. 37-40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2012 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKН7GA00000021 від 23.06.2008року, в розмірі 28471,30 доларів США, що за курсом 7,9727 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.10.2011року складає 226993,13 грн. звернути стягнення на квартиру, загальною площею 52,50 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки іпотекодержателем ПАТ КБ «ПриватБанк» від свого імені будь -якій особі з укладенням договору купівлі - продажу за початковою ціною предмету іпотеки встановленому на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності-незалежним експертом, на стадії оцінки майна.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді