Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1667/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Пасічник Д. І.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

02.09.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

при секретарі Зінов»євій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення неправомірно отриманої пенсії у зв'язку з втратою годувальника, за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 2 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року прокурор Кіровоградського району в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення неправомірно отриманої пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Зазначав, що після смерті ОСОБА_5 - дружини відповідача та матері малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач за період з липня 2013 року по лютий 2015 року отримав виплати з пенсії у зв'язку з втратою годувальника на утримання малолітнього ОСОБА_2 на загальну суму 18 330 грн., вказану пенсію він використовував не за призначенням, в добровільному порядку відмовлявся надавати кошти дитині чи її піклувальнику, внаслідок чого порушені гарантії дитини на матеріальне забезпечення за рахунок коштів держави та її захищеність.

Уточнивши позовні вимоги, прокурор і просив стягнути з відповідача неправомірно отриману ним пенсію у зв'язку з втратою годувальника за період з липня 2013 року по лютий 2015 року у розмірі 18 330 грн. на користь малолітнього ОСОБА_2 з перерахуванням на особистий рахунок НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 у відділенні АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10010, МФО 323475 КОД 09323408.

Рішенням Кіровоградського районного суду від 2 червня 2015 року у задоволенні вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що відповідачу, як батькові малолітнього ОСОБА_2, за його заявою призначена та виплачується пенсія у зв'язку з втратою годувальника відповідно до вимог чинного законодавства. Даних про те, що відповідача позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина матеріали справи не містять. Також не міститься у матеріалах справи і даних про те, що ОСОБА_4 - бабусю малолітнього ОСОБА_2, призначено опікуном малолітнього онука органом опіки і піклування або рішенням суду, а тому відповідач на даний час, є єдиною, визначеною законодавством особою, яка, зокрема, має право отримувати кошти за малолітнього сина після смерті його матері (дружини відповідача).

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення вимог через порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначається, зокрема, що позов пред»явлений щодо відшкодування коштів, які призначені на утримання малолітньої дитини в зв»язку з втратою годувальника та використані батьком на власні потреби. Дії відповідача свідчать про недобросовісну поведінку та спричинення шкоди малолітній особі.

Відповідач та його представник належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, третьої особи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що батьками малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.6).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.13).

Відповідно до інформації управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі від 2 лютого 2015 року за вих. № 213/04-37 ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по втраті годувальника на неповнолітнього сина ОСОБА_2 з 14 липня 2013 року в сумі 894 грн. (а.с.10).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував вимоги відібраними ним особистими поясненнями відповідача та третьої особи. Зокрема, у поясненнях відповідача зазначено, що отримані ним кошти він не завжди віддавав сину, використовував на власні потреби, що підтверджувала і третя особа (на користь якої рішенням суду стягнуто аліменти з відповідача на утримання малолітнього ОСОБА_2), пояснивши, що онук проживає з нею (а.с.9, 12,17).

У матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування від 24 грудня 2014 року про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав (а.с.7).

Також судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що на час розгляду справи відповідача не позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6, а третю особу не призначено опікуном малолітнього онука органом опіки і піклування або рішенням суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов»язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилався, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для стягнення неправомірно отриманої пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам і відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.14, 150, 180 СК, 30-34 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про те, що на час розгляду справи лише відповідач має право отримувати кошти за малолітнього сина згідно чинного законодавства, положеннями якого не передбачено повернення отриманих коштів, використаних не за призначенням.

Тому не грунтуються на законі та є безпідставними доводи скарги, які не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в судовому засіданні і їм дана належна оцінка. Ні Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ні чинним законодавством, на яке посилався позивач, як у позові так і у апеляційній скарзі, не передбачено обов»язку відшкодування отриманої пенсії у зв»язку з втратою годувальника з пред»явлених до суду підстав її нецільового використання. Тому посилання на використання батьком коштів на власні потреби висновків суду не спростовує, як і посилання на його недобросовісну поведінку, оскільки стосується його батьківських прав та обов»язків та може враховуватися при зазначенні підстав щодо позбавлення батьківських прав.

Надані сторонами докази оцінені судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування або зміни не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 2 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: