Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/1016/15
Справа № 711/1116/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого - судді Колода Л.Д.

При секретарі: Байда О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа комунальне підприємство "Черкаське обласне об"єднань бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності на нерухоме майно ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа комунальне підприємство "Черкаське обласне об"єднань бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 лютого 1995 року ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 уклали договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_3 передала позивачу у власність 1/3 частину житлового будинку з належними частинами надвірних споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці розміром 597 кв.м., житлова площа 52,7 кв.м., а також надвірними спорудами: сарай Б, Д, И, вбиральня В, ВІ, Е, погріб Г, ГІ, гараж 3, з, водо колонка № 6, огорожа № 1-5, 7, вимощення. Вказаний договір був зареєстрований в реєстрі № 3-286 старшим державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

В період 1996 - 1997 року позивач добудувала до вказаної частини будинку житлові приміщення, які в подальшому рішенням виконавчого комітету Придніпровської районної ради народних депутатів № 126 від 16.04.1997 року, були прийняті в експлуатацію та було надано право оформити в приватну власність вказані житлові добудови, частка яких склала 13/150 до 1/3 частини будинку АДРЕСА_1. Також, вказаним рішенням за нею було затверджено 21/50 (13/150 + 1/3 = 21/50) частин будинку № 7 за вказаною адресою.

24 квітня 1997 року Черкаська міська Рада народних депутатів надала позивачу свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на домоволодіння, а саме на 21/50 частину житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1. Свідоцтво було видане на підставі рішення виконкому Придніпровського району від 16 квітня 1997 року № 126 та акту приймання індивідуального домоволодіння.

У січні-лютому 1997 року ОСОБА_3 звернулася в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовною заявою до позивача, про визнання договору довічного утримання недійсним.

17 лютого 1997 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси договір довічного утримання між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 було розірвано. Дане рішення стало підставою для оформлення вказаної 1/3 частини будинку на ім'я ОСОБА_3

29 червня 2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, де все належне її майно заповіла на свого племінника ОСОБА_5. Цей заповіт був нотаріально посвідчений секретарем Стеблівської сільської ради, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за№ 616.

В квітні 2002 року ОСОБА_5, після смерті ОСОБА_3, звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про визнання права власності на 1/3 частину будинку в порядку спадкування, де просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частини будинку за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування та виселити позивача з належної частини будинку.

04 січня 2003 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси була затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, згідно якої позивач сплачує ОСОБА_5 за належну йому 1/3 частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1 суму 5 000 грн. та приймає у свою власність 1/3 частину будинку. ОСОБА_5 , отримавши вказану суму відмовляється від належної йому 1/3 частини будинку АДРЕСА_1, яка має належати йому по заповіту після смерті ОСОБА_3 та визнає за нею право власності на вказану частину будинку.

12 листопада 2013 року КП "ЧООБТІ" було видано довідку № 9825в, у відповідності до якої станом на 01.01.2013 року домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано у Черкаському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації, з наступним розподілом часток: ОСОБА_2 (частка 29/50); ОСОБА_3 (частка 1/3); ОСОБА_1 (частка 13/150).

01 березня 2014 року позивач звернулася до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

03 березня 2014 року за № 11342297 позивач отримала рішення реєстраційної служби про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на тій підставі, що подані нею документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: в свідоцтві про право власності на домоволодіння від 24.04.1997 року частка позивача складає 21/50, а в довідці комунального підприємства "Черкаського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації" від 12 листопада 2013 року за № 9825в вказана частка 13/150.

З огляду на довідку комунального підприємства "Черкаського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації" від 12 листопада 2013 року за № 9825в частка позивача на вказане домоволодіння становить 13/150. Позивач вважає, що дана розбіжність виникла внаслідок того, що після винесення ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2003 року "Про затвердження мирової угоди", КП "Черкаське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації" не внесло зміни до реєстру права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, що також було б підставою для виготовлення нової проектно-технічної документації, яка відповідає дійсним обставинам справи. Тому КП "ЧОБТІ" видало документи, які не відповідають дійсності та містять застарілі дані, відповідно до яких 1/3 частина домоволодіння належить ОСОБА_3 та яка в подальшому перейшла у власність позивача на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2003 року.

Вважає, що з урахуванням вищевказаних документів, можна зробити висновок, що відомості по визначенню частки у спірному домоволодінні різняться між собою, та не дають змоги встановити, яка саме частка домоволодіння належить позивачу, а свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на домоволодіння, а саме на 21/50 частину житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 не підтверджує виникнення права власності на вказану частку , оскільки документ на підставі якого видано це свідоцтво (договір довічного утримання) скасовано, що тягне за собою часткову недійсність цього свідоцтва.

Також, після затвердження мирової угоди 04 січня 2003 року позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаним майном, а саме: 1/3 частиною будинку, яка належала ОСОБА_3, сплачує всі платежі за вказану частину будинку, за користування газом і електроенергією, зробила ремонт, а тому має обґрунтоване право просити визнання права власності на цю частину вказаного будинку у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тому просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 21/50 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок з прибудовами (літ. А-І, А2-І, а3) загальною площею 106,3 кв.м., житловою площею 75 кв.м., літню кухню (літ. Б), вбиральні (літ. В, В1), погріба (літ. Г,Г1,Ж), сарай (літ. Д), гараж з оглядовою ямою (літ. З,з), огорожу № 1,3-5,7,8 замощення № І, водоколонку № 6 по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 15.04.2015 року уточнила свої позовні вимоги та просила постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 21/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1, її представник по довіреності ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримали та просили позов задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Представник третьої особи комунального підприємства "Черкаське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не з"явився, про день слухання справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , в результаті повного , об"єктивного та всебічного їх дослідження вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що16 лютого 1995 року ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 уклали договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_3 передала позивачу у власність 1/3 частину житлового будинку з належними частинами надвірних споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці розміром 597 кв.м., житлова площа 52,7 кв.м., а також надвірними спорудами: сарай Б, Д, И, вбиральня В, ВІ, Е, погріб Г, ГІ, гараж 3, з, водо колонка № 6, огорожа № 1-5, 7, вимощення. Вказаний договір був зареєстрований в реєстрі № 3-286 старшим державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

В період 1996 - 1997 року позивач добудувала до вказаної частини будинку житлові приміщення, які в подальшому рішенням виконавчого комітету Придніпровської районної ради народних депутатів № 126 від 16.04.1997 року, були прийняті в експлуатацію та було надано право оформити в приватну власність вказані житлові добудови, частка яких склала 13/150 до 1/3 частини будинку АДРЕСА_1. Також, вказаним рішенням за нею було затверджено 21/50 (13/150 + 1/3 = 21/50) частин будинку № 7 за вказаною адресою.

24 квітня 1997 року Черкаська міська Рада народних депутатів надала позивачу свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на домоволодіння, а саме на 21/50 частину житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1. Свідоцтво було видане на підставі рішення виконкому Придніпровського району від 16 квітня 1997 року № 126 та акту приймання індивідуального домоволодіння.

У січні-лютому 1997 року ОСОБА_3 звернулася в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовною заявою до позивача, про визнання договору довічного утримання недійсним.

17 лютого 1997 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси договір довічного утримання між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 було розірвано. Дане рішення стало підставою для оформлення вказаної 1/3 частини будинку на ім'я ОСОБА_3

29 червня 2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, де все належне її майно заповіла на свого племінника ОСОБА_5. Заповіт був нотаріально посвідчений секретарем Стеблівської сільської ради, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за№ 616.

В квітні 2002 року ОСОБА_5, після смерті ОСОБА_3, звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про визнання права власності на 1/3 частину будинку в порядку спадкування, де просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частини будинку за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування та висилити позивача відповідної частини будинку.

04 січня 2003 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси була затверджена мирова угода, укладена від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , згідно якої позивач сплачує ОСОБА_5 за належну йому 1/3 будинку розташованому по АДРЕСА_1 суму 5 000 грн. та приймає у свою власність 1/3 частину будинку. ОСОБА_5, отримавши вказану суму відмовляється від належної йому 1/3 частини будинку АДРЕСА_1, яка має належати йому по заповіту після смерті ОСОБА_3 та визнає за нею право власності на вказану частину будинку.

12 листопада 2013 року КП "ЧООБТІ" було видано довідку № 9825в, у відповідності до якої станом на 01.01.2013 року домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано у Черкаському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації, з наступним розподілом часток: ОСОБА_2 (частка 29/50); ОСОБА_3 (частка 1/3); ОСОБА_1 (частка 13/150).

01 березня 2014 року позивач звернулася до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

03 березня 2014 року за № 11342297 позивач отримала рішення реєстраційної служби про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на тій підставі, що подані мною документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: в свідоцтві про право власності на домоволодіння від 24.04.1997 року моя частка складає 21/50, а в довідці комунального підприємства "Черкаського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації" від 12 листопада 2013 року за № 9825в вказана частка 13/150.

З огляду на довідку комунального підприємства "Черкаського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації" від 12 листопада 2013 року за № 9825в частка позивача на вказане домоволодіння становить 13/150. Позивач вважає, що дана розбіжність виникла внаслідок того, що після винесення ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2003 року "Про затвердження мирової угоди", КП "Черкаське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації" не внесло зміни до реєстру права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, що також було б підставою для виготовлення нової проектно-технічної документації, яка відповідає дійсним обставинам справи. Тому КП "ЧОБТІ" видало документи, які не відповідають дійсності та містять застарілі дані, відповідно до яких 1/3 частина домоволодіння належить ОСОБА_3 та яка в подальшому перейшла у власність позивача на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2003 року.

Суд вважає, що відомості по визначенню частки у спірному домоволодінні різняться між собою, та не дають змоги встановити, яка саме частка домоволодіння належить позивачу, а свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на домоволодіння, а саме на 21/50 частину житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 не підтверджує виникнення права власності на вказану частку , оскільки документ на підставі якого видано це свідоцтво (договір довічного утримання) скасовано, що тягне за собою часткову недійсність цього свідоцтва.

Також, після затвердження мирової угоди 04 січня 2003 року позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаним майном, проводить оплати по його утриманню.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8,55,129 Конституції України, , ст. ст. 16, 328 , 392 ЦК України, ст.ст. 8,10, 11, 60, 212, 213, 215, 223 ЦПК України , суд , -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 21/50 частину будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий :