Провадження № 2/760/323/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Демидовської А.І.,

при секретарі Ковальчуку В.Л., Малютіну А.Д., Шевченко О.С..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, третя сторона: служба у справах дітей Солом'янської у місті Києві районної державної адміністрації про примусове виселення з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на наступне. 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк», що продало право вимоги за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк», а те в свою чергу - позивачу, та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_6 було надано кредитні кошти у розмірі 150 000 доларів США, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 11,9% річних на строк до 27 грудня 2037 року.

08 серпня 2011 року ОСОБА_6 уклала з ОСОБА_1 договір про переведення боргу, згідно з умовами якого останній прийняв на себе виконання зобов'язань за кредитним договором.

08 серпня 2011 року ПАТ «Сведбанк» уклало з ОСОБА_1 договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» було надано ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 157 472, 02 доларів США, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,54 % річних на строк до 27 грудня 2037 року.

В забезпечення зазначеного кредитного договору між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань позичальника виступала іпотека об'єкта нерухомості, що придбається позичальником - квартири АДРЕСА_1, та порука ОСОБА_7.

Договорами про внесення змін та доповнень №1-3 до кредитного договору від 27 грудня 2007 року, укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6, було встановлено розмір заборгованості, порядок отримання та сплати кредиту.

08 серпня 2011 року ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_6 та ОСОБА_1 уклали договір про переведення боргу, згідно з умовами якого останній прийняв на себе виконання зобов'язань за кредитним договором.

08 серпня 2011 року ПАТ «Сведбанк» уклало з ОСОБА_1 договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» було надано ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 157 472, 02 доларів США, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,54 % річних на строк до 27 грудня 2037 року (а.с.а.с.36-40).

Договором про внесення змін та доповнень №5 до кредитного договору від 09 серпня 2011 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, було встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, порядок сплати кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 27 грудня 2007 року було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_6 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить останній на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

08 серпня 2011 року ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_6 та ОСОБА_1 уклали договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 набув статусу іпотекодавця за іпотечним договором від 27 грудня 2007 року.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня тримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок а також житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На виконання вимог Закону, позивач направив відповідачам вимогу про добровільне виселення, проте мешканцями зазначеного житла дана вимога залишилась проігнорованою.

Згідно вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та Закону України "Про банки та банківську діяльність» 19.08.2009 те акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Позивач просить суд:

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру за номером НОМЕР_1 що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк».

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5 з квартири за номером АДРЕСА_1

Стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

Представник позивача в судовому засіданні на заявлених позовних вимогах наполягає, та просить задовільнити позов в повному обсязі.

Представник третьої особи служби у справах дітей Солом'янської у м. Києві державної адміністрації надав суду письмову заяву якою просить суд розглядати справу у відсутності представника відділу та просить приймати рішення на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до умов договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов'язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", порядок виселення мешканців передбачає, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами порядок добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012р., при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до ч.3 ст. 109 Житлового кодексу, звернення стягнення передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни звільняють жиле приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що відповідно до довідки наданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Центр обслуговування споживачів №2 від 02.06.2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, та малолітні ОСОБА_3, ОСОБА_10 ( а.с. 43).

Письмові вимоги № 80776-34-бб про звільнення квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5 направлена 10.09.2014 року ( а. с. 46).

Щодо проживання в квартирі малолітньої дитини, то відповідно до ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органа опіки й піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від приналежних дитині майнових прав, здійснювати розділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини поручництвом, видавати письмові зобов'язання.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані вже після укладення кредитного договору та договору іпотеки. Отже, малолітні діти відповідача майнових прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири не має і тому не вбачається перешкод для виселення її з батьками.

Позивач як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судових витрат, зокрема судового збору у розмірі 243, 60 гривень.

Керуючись ст. 109 ЖК України, ст. 3, 12, 33,40 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 210-215, 224, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Виселити без надання іншого житла ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5 з трикімнатної квартири під номером НОМЕР_1 загальною площею 60, 50 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа Банк", 01001. м. Київ. вулиця Десятинна, 4/6, , МФО 3000346, №0004 витрати по сплаті судового збору у сумі - 243, 60 грн. в рівних частках.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Солом'янський районний суд міста Києва протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.І. Демидовська