Справа № 509/2536/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача шляхом визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, скасування заборони відчуження нерухомого майна, а також за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, у якому зазначив, що 05.09.2006 р. уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», кредитний договір, за яким отримав від банку грошові кошти у розмірі 31350 доларів США строком до 04.09.2026 р. зі сплатою 12,5% річних. В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору він за нотаріально посвідченим іпотечним договором передав банку в іпотеку садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,06 га, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, садівниче об'єднання громадян «Волна», Лінія 5, ділянка НОМЕР_1. У лютому 2014 року під час консультації у юриста йому стало відомо, що зміст кредитного договору суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача», зокрема, що відповідач не повідомив його у письмовій формі про: умови надання кредиту, не надав у повному обсязі інформації про умови кредитування; існуючі форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту й вартість послуги з оформлення кредитного договору, його обслуговування і поверненням; строк на який кредит може бути отриманий; варіанти повернення кредиту і його умови; необхідність оцінка майна, якщо оцінка необхідна, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків і державні субсидії, на які споживач має право; позитивні і негативні аспекти пропонованих схем кредитування; про можливість різкого і значного подорожання кредиту через зміну курсу долара США до гривні і вірогідні наслідки такого подорожчання.

Крім того, позивач зазначив, що кредитний договір всупереч вимог ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не містить порядку зміни і припинення його дії, надає право банку в односторонньому порядку змінювати процентну ставку, не містить умов та правил, які б регулювали відповідальність банку за неналежне виконання умов договору.

З наведених підстав позивач з урахуванням уточнень до позову просив визнати недійсними, укладені 05.09.2006 р. між ним та банком кредитний та іпотечний договори, скасувати заборону відчуження нерухомого майна. (а.с. 1-5, 50-51)

Під час розгляду справи дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в якості третьої особи звернулась до суду із самостійним позовом, в якому зазначила, що нещодавно їй стало відомо про те, що її чоловік ОСОБА_1 05.09.2006 р. в порядку забезпечення виконання умов кредитного договору за нотаріально посвідченим іпотечним договором всупереч положень ст. 65 СК України та ст. 369 ЦК України передав без її згоди товариству з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого станом на цей час є ПАТ «Дельта Банк», в іпотеку спільне майно подружжя - садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,06 га, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, садівниче об'єднання громадян «Волна», Лінія 5, ділянка НОМЕР_1. (а.с. 56)

З наведених підстав ОСОБА_2 просила визнати недійсним зазначений вище договір іпотеки.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 позиви підтримав.

Представник ПАТ «Дельта Банк» належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а у письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с. 26-41)

Суд вважає, що позови не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність прямо встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається.

Отже підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1)особу та місцезнаходження кредитодавця;

2)кредитні умови, зокрема:

а)мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б)форми його забезпечення;

в)наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, зокрема між зобов'язаннями споживача;

г)тип відсоткової ставки;

г)суму, на яку кредит може бути виданий;

д)орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо);

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є)варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж)можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з)необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и)податковий режим сплати відсотків та про одержані субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і)переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Аналогічні положення містяться в Правилах надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ №168 від 10.05.2007 р.

Встановлено, що 05.09.2006 р. між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», був укладений кредитний договір, за яким позивач отримав від банку грошові кошти у розмірі 31350 доларів США строком до 04.09.2026 р. зі сплатою 12,5% річних. (а.с. 6-10,29)

В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 за нотаріально посвідченим іпотечним договором передав банку в іпотеку садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,06 га, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, садівниче об'єднання громадян «Волна», Лінія 5, ділянка НОМЕР_1. (а. с. 11-14)

У п. 7.1. кредитного договору, укладеного та підписаного ОСОБА_1, зазначено, що укладаючи цей договір позичальник підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування Банку та отримання копії відповідного повідомлення про умови Програми споживчого кредитування Банка, за якою надається цей кредит, а також підтверджує те, що він уважно ознайомився із змістом цього договору, всі умови цього договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобов'язується їх дотримуватися та виконувати. (а.с. 9)

Таким чином твердження ОСОБА_1, що працівники банку не повідомили йому до укладення кредитного договору у письмовій формі про умови надання кредиту, не надали у повному обсязі інформації про умови кредитування; існуючі форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту й вартість послуги з оформлення кредитного договору, його обслуговування і поверненням; строк на який кредит може бути отриманий; варіанти повернення кредиту і його умови; необхідність оцінка майна й, якщо оцінка необхідна, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків і державні субсидії, на які споживач має право; позитивні і негативні аспекти пропонованих схем кредитування; про можливість різкого і значного подорожання кредиту через зміну курсу долара США до гривні і вірогідні наслідки такого подорожчання не відповідають дійсності, спростовуються наведеними вище доказами, а тому судом до уваги не приймаються.

При цьому суд врахує також, що протягом більше восьми років ОСОБА_1 не заявляв про порушення банком його прав споживача при укладенні кредитного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Сімейного Кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Позивачі перебувають у шлюбу з 16.04.1993 р. (а.с. 78)

Кредит ОСОБА_1 був отриманий саме для придбання садового будинку та земельної ділянки. (а.с. 6)

ОСОБА_2 дала її чоловіку ОСОБА_3 нотаріально посвідчену згоду на передачу в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» садового будинку та земельної ділянки, а тому її посилання, що такої згоди вона не надавала не відповідають дійсності і судом до уваги не приймаються. (а.с. 74)

За таких обставин суд приходить до висновку, що законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст. ст. 203,215 ЦК України, ст. ст. 10,11,15,18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 5-6 Закону України «Про іпотеку», ст. 65 Сімейного Кодексу України, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача шляхом визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, скасування заборони відчуження нерухомого майна, а також в задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня його оголошення

Суддя: В. М. Курочка