Справа № 203/7091/14-ц
Провадження № 2/0203/208/2015
13.01.2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Штефані Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
10 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.04.2014 р. ОСОБА_2 на вул. Юрія Савченка в м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем марки «Mercedes», реєстраційний номер - НОМЕР_2, скоїв зіткнення з автомобілем марки "Toyota", реєстраційний номер - НОМЕР_3, належним позивачу. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивач звернувся до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", яке нарахувало відповідні кошти, проте не виплатило їх. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, склав 49 500,00 грн. Відповідачі добровільно не відшкодовують позивачу витрачені кошти. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" компенсації заподіяної матеріальної шкоди з урахуванням вартості транспортування автомобіля евакуатором у сумі 49 500,00 грн., інфляційних у сумі 2 891,00 грн., пені за порушення строків сплати страхового відшкодування в сумі 654,44 грн., 3 % річних у сумі 157,06 грн., компенсації витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн., з ОСОБА_2 - компенсації заподіяної моральної шкоди в сумі 500,00 грн., а також витрат з проведення автотоварознавчого дослідження (а.с.а.с. 1 - 7, 39).
Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі.
Представник ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", ОСОБА_2 до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом було встановлено, що 02.04.2014 р. ОСОБА_2 на вул. Юрія Савченка. 51 в м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем марки «Mercedes», реєстраційний номер - НОМЕР_2, скоїв зіткнення з автомобілем марки "Toyota", реєстраційний номер - НОМЕР_3, належним позивачу (а.с.а.с. 8, 9).
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes» застрахована ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (а.с. 30).
Про настання страхового випадку позивач повідомила ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (а.с. 29).
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 15.04.2014 р. розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, склав 138 442,75 грн. (а.с.а.с. 10 - 27).
16 травня 2014 року постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 за вказаним фактом було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 8).
15 жовтня 2014 року ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" своїм листом повідомило позивача про прийняття рішення про виплату їй страхового відшкодування в сумі 49 000,00 грн. (а.с. 32).
Дотепер заподіяну позивачу шкоду відповідачами не відшкодовано.
Відповідно до абзацу 1 пункту 22.1 статті 22 Закону України від 01.07.2004 р. № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з абзацом 4 статті 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
У відповідності з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За правилами частини 2 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
ОСОБА_2 02.04.2014 р. керував автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, був володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальність за заподіяну шкоду має нести саме він.
Відповідно до частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Вина ОСОБА_2 була встановлена Самарським районним судом
м. Дніпропетровська 16.05.2014 р. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 206/2660/14-п.
Таким чином, суд вважає, що вимога про відшкодування позивачу заподіяної матеріальної шкоди є цілком обґрунтованою.
При цьому суд вважає правильною вимогу позивача про стягнення з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" страхового відшкодування в сумі 49 500,00 грн. (з урахуванням послуг автоевакуатора) (а.с. 31).
Згідно з пунктами 36.2, 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
У відповідності з частиною 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.
Ураховуючи зміст приведених норм, суд також вважає правильними вимоги позивача про стягнення з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" інфляційних у сумі 2 891,00 грн., пені за порушення строків сплати страхового відшкодування в сумі 654,44 грн., а також 3 % річних у сумі 157,06 грн., розрахунок яких міститься у тексті позовної заяви.
Що стосується вимог позивача компенсувати йому моральну шкоду, то суд вважає за необхідне задовольнити їх повністю з наступних підстав.
За правилами частини 1 статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини.
Факт заподіяння матеріальної шкоди та вина ОСОБА_2 встановлені судом, а тому суд доходить висновку про те, що позивачеві насправді було завдано й моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через пошкодження належного йому майна тощо.
Приймаючи до уваги положення приведеної норми та співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи ступінь моральних страждань, а також помірність таких вимог, суд вважає, що сума компенсації завданої моральної шкоди підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача саме в сумі 500,00 грн.
У порядку статті 88 ЦПК з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн., а з ОСОБА_2 - компенсація витрат з проведення автотоварознавчого дослідження 950,00 грн. (а.с.а.с. 27, 33 - 36).
Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 79, 88, 169, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (код ЄДРПОУ - 22945712) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1) компенсацію заподіяної матеріальної шкоди в сумі 49 500,00 грн., інфляційні в сумі 2 891,00 грн., пеню за порушення строків сплати страхового відшкодування в сумі 654,44 грн., 3 % річних у сумі 157,06 грн., компенсацію витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн., разом - 56 202,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1) компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 500,00 грн., компенсацію витрат з проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 950,00 грн., разом - 1 450,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення також може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляційному порядку.
Повний текст заочного рішення складено 14 січня 2015 року.
Суддя М.О. Католікян