Справа № 346/6812/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1021/2015
Головуючий у 1 інстанції Обідняк В. Д.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.

секретаря: Гавриляк Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди та захист прав споживача, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 березня 2015 року наведений позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ "ВіЕйБі Банк") на користь ОСОБА_2 за договором банківського вкладу - 83 675, 33 грн., з яких: 74 670, 12 грн. - основний борг по вкладу, 3 658, 83 грн. інфляція в період за листопад-грудень 2014 року, 5 346, 38 грн. - проценти за користування вкладом в період з 01.11.2014 року по 01.03.2015 року, в решті позову відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк - 836, 75 грн. судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження всіх обставин справи, неналежну оцінку письмових доказів щодо відмови у стягненні моральної шкоди, зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд не врахував, що відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Заподіяна моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із неповерненням грошових коштів, які негативно позначились на його відпочинку, оскільки змушений витрачати свій час для захисту своїх прав в судовому порядку. Крім того, неповернення коштів з боку відповідача призвело до втрат грошової суми в зв'язку з інфляцією і девальвацією гривні, упущеної вимоги, що спричинило понесення збитків у великій сумі. Просить рішення суду змінити, стягнути з Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ "ВіЕйБі Банк") на користь ОСОБА_2 завданої моральної шкоди в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

В судове засіданні сторони не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку,

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 01.10.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" укладено договір банківського вкладу "Швейцарський "Постійний" Здорова Добавка № 656808/2013, згідно умов якого позивач розмістив в Банку строковий вклад на умовах депозитного продукту в Національній валюті України в сумі 62 227, 31 грн., на строк 6 місяців з дня укладення договору з виплатою процентів по закінченню строку дії Вкладу за ставкою 21,5 % річних, з датою повернення вкладу - 01 квітня 2014 року. Згодом суму вкладу було збільшено, відтак вхідний залишок суми депозиту станом на 31.10.2014 року становив 74 670, 12 грн., що підтверджується копією виписки по особовому рахунку НОМЕР_1, сформованої 07.11.2014 року (а.с.6, 19)

Згідно умов укладеного між сторонами договору дата вимоги повернення вкладу є 01 квітня 2014 року. Однак, дата вимоги вкладником пролонгованого Вкладу, це є дата, що співпадає з першим днем по закінченню кожного наступного строку від дати укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2014 року позивач звернувся із заявою про закриття вкладу у зв'язку із закінченням строку дії договору та повернення йому суми вкладу та відсотків з депозиту, а оскільки жодної відповіді та повернення коштів не було, 06 жовтня 2014 року звернувся із письмовою претензією до відповідача про негайне повернення його банківського вкладу, однак претензія також була проігнорована (а.с.10-12).

Як вбачається з виписки по особовому рахунку станом на 01.03.2015 року відповідач зобов'язався повернути позивачу суму банківського вкладу, що становить 74 670,12 грн. та процентів з депозиту за період з 31.10.2014 по 01.03.2015 року - 5346, 38 грн.

Крім того, з врахуванням індексу інфляції за час прострочення невиконання банком своїх зобов'язань, який згідно з даними Держкомстату України за листопад 2014 року становить 101,9 та за грудень 2014 року 103,0, що разом становить 3 658, 83 грн.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем порушено умови договору строкового банківського вкладу та вимоги чинного законодавства України і зобов'язання щодо повернення ним суми банківського вкладу та процентної ставки по вкладу, то суд прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначеної заборгованості.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 вищезазначеної постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи те, що позивачем не наведено достатніх підстав для підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, як і жодних доказів з цього приводу ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді ним не представлено, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: В.М. Вакарук

Судді: І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький