Провадження №2/200/3458/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2012 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» звернулось до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням 22.07.2005 року кредитного договору з ОСОБА_2 №014/49024/3178/73, згідно умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 17 000 доларів США зі строком користування по 21.07.2011 року, за умови сплати 13,5 % річних, відповідно графіку. В той же день, між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки №37, за яким останній поручився за виконання зобовязання позичальником ОСОБА_2 у повному обсязі. Позичальник не виконує свої зобовязання, не сплачує проценти за користування кредитом та не повертає сам кредит, тому станом на 03.08.2012 року за ним утворилась заборгованість у сумі 27 2369,47 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 218 764,16 грн., де заборгованість по тілу кредиту 6090,92 доларів США непогашена сума кредиту, 3849,56 доларів США заборгованість за процентами, 6282,61 доларів США заборгованість по пені по тілу кредиту, 11 146,38 доларів США - заборгованість по пені по відсотках.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні та його представник ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечували, просили в них відмовити, посилаючись на те, що про існування заборгованості за кредитним договором їм стало відомо після винесення судом заочного рішення суду від 26.12.2012 року, коли державним виконавцем було накладено арешт на майно поручителя ОСОБА_5 Вимоги банку протиправні, оскільки ще 29.01.2009 року він передав банку автомобіль, який і був придбаний в кредит, на підставі виконавчого напису нотаріусу. Виконавчий напис нотаріусом був вчинений безпідставно, оскільки порушень графіку погашення кредиту ним не було допущено, тому на момент передачі майна кредитору воно повністю погашало залишок неповернутого кредиту з відсотками.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.526, 651 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 22 липня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обовязками на підставі п.1.4 Статуту є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 Аваль та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/49024/3178/73, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 17 000 доларів США 00 центів, строком на 72 місяці з 22 липня 2005 року по 21 липня 2011 року, зі сплатою за користування ним 13,5% річних, відповідно до графіку погашення кредиту.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі. Згідно п.8.1 договір набуває чинності з часу надання позичальнику кредитних коштів та діє до повного погашення кредитної заборгованості.

В судовому засіданні встановлено, що метою надання кредиту є придбання автомобіля «Ніссан Альмера», д/н НОМЕР_1.

Крім цього, 22 липня 2005 року між позивачем та ОСОБА_5 укладений договір поруки № 37, згідно умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед кредитором відповідати по борговим зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Згідно умов договору поруки у випадках невиконання позичальником всіх або окремих взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором за виконання боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, виконаного позивачем станом на 03.08.2012 року, відповідач ОСОБА_2 перестав сплачувати кредит з жовтня 2008 року, а у лютому 2010 року у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту було зараховано 3277,16 доларів США.

31.08.2012 року на адресу позичальника та поручителя надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором, де визначено суму заборгованості в 27 369,47 доларів США за такими складовими: 6090,92 доларів США заборгованість по тілу кредиту, 3849,56 доларів США заборгованість за відсотками, 17 428,99 доларів США пеня.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Відповідно до статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Крім цього, суд звертає увагу і на той факт, що строк надання кредиту визначений сторонами в 21.07.2011 року та позивач, вказуючи на порушення позичальником умов кредитного договору з жовтня 2008 року, до серпня 2012 року вимог про погашення заборгованості не предявляв, фактично заявив про порушення умов кредитного договору позичальником через рік після спливу строку повернення споживчого кредиту.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України), якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки .

За змістом ч.4 ст.559 ЦК, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (ч. 20 ЦК України, ст. 3,4 ЦПК України).

При солідарному обовязку кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

Виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки.

У кредитному договорі №014/49024/3178/73 від 22 липня 2005 року в рахунок забезпечення виконання якого укладено договір поруки чітко визначено, що строк повного погашення кредиту 21 липня 2011 року.

Враховуючи положення ч.4 ст.559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Враховуючи, що строк дії кредитного договору №№014/49024/3178/73 закінчився 21.07.2011 року, протягом встановленого законом строку позивач не предявив вимоги до поручителя ОСОБА_5, звернення до суду з позовом 28.11.2012 року до поручителя є безпідставним, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі суд виходить з наступного.

Відповідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 18.09.2008 року у позичальника ОСОБА_2 обліковувалась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9368,08 доларів США та по відсоткам в розмірі 3849,56 доларів США, а всього 13217,64 доларів США.

08.12.2008 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_6 на підставі виконавчого напису нотаріуса ДМНО ОСОБА_7 №481 про звернення стягнення на заставлене майно, а саме: автомобіль НОМЕР_2, 2004 року випуску, сірого кольору, за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного транспортного засобу задовольнити вимоги ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» в сумі 17220 доларів США, складено акт опису й арешту майна ОСОБА_2 автомобіля НОМЕР_2.

29.01.2009 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_6 на підставі виконавчого напису нотаріуса ДМНО ОСОБА_7 №481 складено акт приймання передачі майна боржника ОСОБА_2 заставного автомобіля «Ніссан Альмера», д/н НОМЕР_1, відповідно якого автомобіль вилучено у боржника та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 Державним виконавцем зазначено, що сума заборгованості складає 17 220 доларів США.

Разом з цим, позивачем копії виконавчого напису нотаріуса не надано, а відповідачу відмовлено у наданні такої копії нотаріусом, при цьому суд зауважує, що строк зберігання матеріалів по посвідченню виконавчого напису нотаріусом складає 3 роки.

07.12.2009 року ПП «Нива-В.Ш.» було проведено аукціон з реалізації арештованого рухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 автомобіля «Ніссан Альмера», д/н НОМЕР_1, який було продано за 32 000 грн., з яких 27 221,23 грн. було перераховано стягувачу ВАТ «ОСОБА_9 Аваль», що підтверджується протоколом проведення аукціону та постановою про повернення виконавчого документа стягувачу.

Станом на 07.12.2009 року курс долара США складав 7,98 грн. за 1 долар США, таким чином фактично автомобіль було продано з аукціону за 4010,02 доларів США.

Сторонами не надано суду договору застави транспортного засобу - «Ніссан Альмера», д/н НОМЕР_1, проте представник позивача не заперечував у судовому засіданні факт його укладення та відповідно звернення стягнення на автомобіль за виконавчим написом нотаріуса.

Суд звертає увагу на те, що станом на кінець 2015 року ринкова ціна автомобіля «Ніссан Альмера», 2004 року випуску, складає у середньому 150 000 грн., що у доларовому еквіваленті становить 6 000 доларів США, відтак на момент продажу автомобіля відповідача у грудні 2009 року він коштував значно більше, так як мав менший пробіг, тому його продаж за 4 000 доларів США, без належної оцінки та повідомлення боржника, а також за безпідставного зволікання з проведенням аукціону з січня по грудень 2009 року, був цілком протиправним.

Станом на 19.02.2007 року (дата вчинення приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 виконавчого напису №481) заборгованість відповідача згідно наданого позивачем розрахунку була відсутня, оскільки відповідач ОСОБА_2 продовжував сплачувати відсотки за користування кредитом та повертати тіло кредиту, відтак у нотаріуса не було підстав для задоволення заяви стягувача про вчинення виконавчого напису, оскільки документів, які б підтверджували наявність боргу (безспірність заборгованості) не існувало.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Останній платіж було зроблено ОСОБА_2 17.09.2008 року, тому строк позовної давності сплив 17.09.2011 року, в той час як позовна заява подана до суду 28.11.2012 року, тобто з пропуском строку.

Враховуючи, що строк дії кредитного договору №№014/49024/3178/73 закінчився 21.07.2011 року, позовна давність за даним договором сплинула 17.09.2011 року, позивачем було задоволено вимоги за рахунок заставного майна при відсутній заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, позовні вимоги слід визнати безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір поверненню позивачу не підлягає.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» - відмовити в повному обсязі.

Судовий збір не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова