Справа № 525/939/15-ц
Номер провадження 2/525/263/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2015 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ячала Ю.І.,

при секретарі Пилипенко П.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

встановив:

30 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Великобагачанського районного суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що 29 березня 2015 року уклав угоду з відповідачкою про завдаток. За цією угодою ОСОБА_3 отримала від нього 20000 грн. в рахунок продажу будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язалася до 30 квітня 2015 року оформити документи на вказаний будинок. На підтвердження укладеної угоди та отримання грошей відповідачка написала власноруч розписку. На момент подачі позовної заяви відповідачка необхідні документи на будинок так і не оформила, укладати договір купівлі-продажу будинку відмовилася. Просив суд на підставі ч. 2 ст. 570 ЦК України вважати суму передану ним відповідачці вважати авансом, який стягнути на його користь разом із понесеними ним судовими витратами.

В судовому засіданні його представники ОСОБА_1, яка діяла на підставі відповідних документів (а.с. 38, 39, 40), позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пославшись у своїх поясненнях на обставини, викладені у позові.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, не які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 29 березня 2015 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 20000 гривень завдатку, а остання написала власноруч розписку про отримання завдатку, в рахунок продажу будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язалася до 30 квітня 2015 року оформити документи на вказаний будинок (а.с. 41).

В судовому засіданні відповідач не заперечувала факт отримання грошей і того, що на момент отримання грошей не мала відповідних документів на будинок, які потрібні для укладення договору купівлі-продажу в нотаріуса. Вказувала, що не з її вини документи на будинок не були виготовлені в строк зазначений у розписці. Починаючи з 29 березня 2015 року і по день розгляду справи в суді позивач і відповідач не вчиняли інших правочинів по відношенню до зазначеного вище будинку, не укладали попереднього договору чи договору купівлі-продажу. Станом на 05 жовтня 2015 року документи на будинок відповідачем не виготовлені.

Відповідно до ст. 570 ЦК України задатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних за договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою задатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін.

У разі, коли сторона лише домовилася укласти договір, але відповідно його не оформила, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони передавались.

У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення його в подвійному розмірі.

Враховуючи, що 29 березня 2015 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 20000 (двадцять тисяч) гривень (а.с. 41), однак договір між сторонами не було відповідно укладено, дана сума коштів вважається авансом, а отже на користь позивача ОСОБА_2 з ОСОБА_3 потрібно стягнути 20000 гривень сплаченого авансу.

Витрати по оплаті судового збору підлягають до стягнення на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Куруючись ст. ст. 570, 571, 657 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 60, 62, 64, 208, 214, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки с. Топорів Буського району Львівської області, жительки АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця м. Макіївка Донецької області, жителя АДРЕСА_2 20000,00 (двадцять тисяч) гривень 00 коп. авансу, отриманого 29 березня 2015 року та 243,60 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судовий витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 05.10.2015 року.

Суддя Ю.І. Ячало