Справа №521/9773/14-ц
Провадження №2/521/752/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Малиновського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Малиновського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07.04.2014 року за нею визнано право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті її батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі вищезазначеного рішення за позивачкою в Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції в Одеській області зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1. Після отримання довідки - виписки з домової книги про склад сім ї та реєстрацію, їй стало відомо, що у спірній квартирі, ще при житті батька ОСОБА_4 з 25.09.2009 року в якості піднаймача зареєстрована - ОСОБА_2.Оскільки відповідачка відмовляється виселятися з квартири та чинить їй перешкоди в користуванні власністю, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5 - вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник позивачки також пояснив суду, що його довірительки нічого не було відомо стосовно реєстрації та проживання відповідачки на житловій площі належній ОСОБА_4 Після звернення до відповідних установ з'ясувалося про реєстрацію ОСОБА_2 у спірній квартирі в якості піднаймача з 25.02.2009 року, про те, у сторони позивача відсутній договір піднайму житла укладеного між ОСОБА_4 та відповідачкою. З цих підстав, сторона позивача вважає, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір найму житла за правилами ч.1 статті 810 ЦК України, згідно з якими за договором найму житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання в ньому на певний строк за плату. Згідно з ч.1 ст.821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо в договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. На думку представника позивачки, з аналізу вищевикладених норм права вбачається, що термін дії договору найму житлового приміщення між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 закінчив свою дію 25.02.2014 року, а новий договір найму між його довірителькою та відповідачкою не укладався. Сторона позивачки вважає, що ОСОБА_2 на даний час без будь-яких правових підстав мешкає у вищезазначеній квартирі, добровільно виселитися з квартири, знявшись з реєстраційного обліку відмовляється, тому вони вимушені звернутися з наступним позовом до суду.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та розповіла суду, що проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1998 року по день його смерті тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1. Після знайомства з ОСОБА_4 вона переїхала до чоловіка у належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки її квартира була продана, то ОСОБА_4 зареєстрував ОСОБА_2 у спірній квартирі у 2009 році, де вона постійно проживає по теперішній час. Після смерті ОСОБА_4 вона звернулася до Сьомої нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_4. З дочкою ОСОБА_4 вона спілкувалася не часто і знала, що ОСОБА_4 склав заповіт на ім'я доньки. Про рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2014 року, згідно з яким позивачка стала власницею спірної квартири, відповідачка дізналася тільки після відкриття провадження по даній справі. ОСОБА_2 вважає, що оскільки проживала з цивільним чоловіком ОСОБА_4 у цивільному шлюбі більше чотирнадцяти років, зареєстрована у спірній квартирі у встановленому законом порядку, про житло турбується, справно оплачує комунальні платежі, то не має законних підстав для прийняття рішення про її виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Представниця відповідачки - ОСОБА_6 правову позицію своєї довірительки підтримала та звернула увагу суду, що ОСОБА_2 згідно довідки про стан сім'ї та реєстрацію зареєстрована у спірній квартирі як піднаймач, а позивачка у своєму позові просить виселити її з спірного приміщення у зв'язку з закінчення строку дії договору найму, начебто укладеного за правилами ст. 810 ЦК України. Представниця ОСОБА_2 вважала доведеним той факт, що договір найму між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ніколи не укладався і це підтверджується доказами наданими також і стороною позивача, зокрема довідкою про реєстрацію ОСОБА_2 як піднаймача, а не наймача, їхніми поясненнями, що відповідачка ніколи орендної плати не вносила за житло. Враховуючи вищевикладене, а також підтверджений доказами факт проживання ОСОБА_2 з покійним ОСОБА_4 у цивільному шлюбі понад чотирнадцять років, вважає що не має підстав для задоволення позову.

Представник Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМаС України в Одеській області Докова А.Д. в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутності їхнього представника.

Суд, вислухавши представника позивачки, відповідачку, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Одеської міської Ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Розглядаючи справу суд встановив, що після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина у вигляді належної йому на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси квартири АДРЕСА_1. Згідно заповіту, складеного 28.03.1997 року, ОСОБА_4 заповів все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося в взагалі все те, що на день смерті буде належати йому по закону та на що він за законом матиме право, своїй дочці ОСОБА_1. 08 серпня 2013 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу ОСОБА_9 винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тому що спадкоємицею не подано правовстановлюючих документів на квартиру на ім'я, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.08.08 року з відміткою про реєстрацію в КП «ОМБТІ та РОН» та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. За результатами розгляду справи Малиновським районним судом міста Одеси 07 квітня 2014 року прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 до Одеської міської Ради про визнання права власності в порядку спадкування задоволено. За ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32,8 кв.м, житловою площею 17,0 кв.м, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивачка надала суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 22332016 від 29.05.2014 року, виданий Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, в якому вказано: Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності, а саме: номер запису про право власності: 5834745, Власниця - ОСОБА_1; Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року, а саме: Реєстр прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 26112663, 15.01.2009, реєстратор: Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості».

З довідки (виписки із домової книги про склад родини та реєстрацію) № 390 від 05.06.2014 року, виданій КП ЖКС «Черьомушки», вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 в якості піднаймача з 25.02.2009 року. В своєму позові ОСОБА_1 вказувала, що їй нічого не було відомо про проживання відповідачки на житловій площі батька, про те не заперечувалося, що при житті ОСОБА_4 мешкав в цієї ж квартирі до своєї смерті, іншого житла та місця проживання не мав. Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_2 ніколи орендної плати за проживання в спірній квартирі не вносила, після пояснень відповідачки та допиту свідків, не заперечував, що відповідачка мешкала в одній квартирі з покійним ОСОБА_4, та наполягав на її виселенні у зв'язку з закінченням строку дії договору оренди майна за правилами статей 810 та 821 ЦК України. Відповідачка заперечуючи проти позову вказувала, що була цивільною дружиною покійного ОСОБА_4 проживала разом з ним без реєстрації шлюбу на протязі чотирнадцяти років і в якості єдиного доказу послалася на пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11 які були допитані в суді та підтвердили факт проживання відповідачки у спірній квартирі разом з ОСОБА_4. Проте, покази даних свідків не прийняті судом до уваги, тому що не мають правового значення для вирішення даного спору по суті. Проаналізувавши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ніколи не укладався договір найму житла, за правилами статей 810 та 821 ЦК України, так як згідно довідки про її реєстрацію відповідачка зареєстрована в квартирі як «піднаймач», а не «наймач», ніколи не виконувала умови договору найму, що суперечить правовим нормам на які вказувала сторона позивачки в обґрунтування позову. В ході розгляду даної справи суд вважає встановленим факт проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі з 2009 року, та вважає що відповідачка була зареєстрована за місцем свого фактичного проживання у квартирі АДРЕСА_1 у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де вказується що громадянин України який постійно або тимчасового проживає на Україні зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Надавши правовий аналіз документам викладеним вище у мотивувальній частині рішення, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідачки ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ч.ч.1-2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 вселилася у квартиру АДРЕСА_1 у 2009 році зі згоди колишнього власника квартири - ОСОБА_4 На даний час єдиною власницею спірного житла є ОСОБА_1, право власності якої виникло та зареєстровано у встановленому законом порядку, а відповідачка ОСОБА_2 не є членом сім ї ОСОБА_1, що сторонами не оспорюється. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої він вселився, права власності на це житло, а отже припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені на користування житлом. Права відповідачки, яка не є власницею спірної квартири, на користування нею були похідними від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням його права власності припинилося і право користування житлом відповідачки.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивачка ОСОБА_1 є новою власницею квартири, яка не давала згоди на вселення та реєстрацію у ній відповідачки, а остання вселилася та проживає в ній зі згоди колишнього власника, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині зобов'язання відповідачки не чинити позивачці перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою та виселення її з квартири ОСОБА_1,з підстав передбачених статями 98,116,168 ЖК, оскільки після того, як особа до якої вона вселилася позбулася права власності, вона стала тимчасовим жильцем.

Що стосується позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку, то дані вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Закон України від 11.12.2003 року № 1382 1У «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна або припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових та службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Зі змісту ст.. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що підставою для зняття з реєстрації є рішення про виселення особи з житлового приміщення. Таким чином рішення суду про виселення особи житлового приміщення є підставою для зняття даної особи з реєстрації.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 29, 317, 319, 321, 334, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 5-8, 10, 11, 15, 57-60, 62, 64, 195, 196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Малиновського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду є підставою для Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.

Головуючий: