Справа № 263/9031/15-ц Провадження №2/263/2857/2015
26 серпня 2015 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:
Головуючого судді - Артеменко Л.І.
при секретарі - Масюку М.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, третя особа - Маріупольський міський центр зайнятості,
До початку судового розгляду позивач надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, дала згоду на постановляння заочного рішення.
Відповідач до суду не прибув, заяв про відкладення судового розгляду або про розгляду справи без його участі до суду не надав.
Представник третьої особи Маріупольського міського центру зайнятості за довіреністю Дегерменджи Ю.Д. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Згідно ст.. 224-226 ЦПК України суд за згодою позивача вирішує спір на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 31.07.2015 відповідач значиться зареєстрованою як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку за адресою АДРЕСА_1, діяльність не припинена.
Відповідно до ст.. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою. Відповідно до ст.. 24-1 КЗпП України вказано, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення.
Відповідно до п.4 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП).
Згідно ст.. 38 КЗпП України вбачається, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
У відповідності до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви).
Однак здійснити повідомлення відповідача про своє бажання припинити трудові правовідносини шляхом надіслання рекомендованим поштовим відправленням нотаріально посвідченої заяви про звільнення позивач не може через відсутність поштового зв'язку, згідно Розпорядження КМУ від 07.11.2014 №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
В судовому засіданні встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем фактично припинено з ініціативи працівника, який змінив фактичне місце проживання, не має наміру продовжувати роботу у відповідача, однак трудовий договір не розірваний. Отже, позов в частині вимог про розірвання трудового договору підлягає задоволенню.
Разом з тим, заявлені позивачем вимоги до третьої особи щодо зняття з реєстрації трудового договору задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.. 55,124 Конституції України, ст.. 3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
По-перше, третя особа не є стороною у спорі, а тому суд не може покласти на неї обов'язок вчинити будь-яку дію на користь позивача.
По-друге, повноваження Маріупольського міського центру зайнятості щодо реєстрації розірвання трудового договору, укладеного між фізичною особою підприємцем та працівником, регламентовані Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, за п. 8 якого у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору.
Представник Маріупольського міського центру зайнятості за довіреністю Дегерменджи Ю.Д. у письмовій заяві зазначила, що не має заперечень щодо зобов'язання зняти з реєстрації укладений між сторонами договір. Таким чином, права позивача Маріупольським центром зайнятості не порушені.
На підставі викладеного, керуючись ст. 38 КЗпП України, ст..ст. 10,11,212-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В решті вимог - відмовити за безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 121,80 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.І. Артеменко