У х в а л а

іменем україни

16 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, в якому просила стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») на її користь 5 647 грн 05 коп. витрат на поховання та 13 764 грн моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, а всього 19 411 грн 05 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася 16 листопада 2013 року з вини водія ОСОБА_4, визнаного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, її мати ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла в лікарні.

Позивачка вказала, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3409111, у зв'язку із чим відповідно до вимог ст. ст. 3, 22, 23, 27 Закону України «Про страхування» витрати на поховання та моральну шкоду в розмірі 12 мінімальних заробітних плат на її користь повинна сплатити страхова компанія.

У зв'язку з відмовою ПрАТ «СГ «ТАС» виплатити їй матеріальну та моральну шкоду, просить задовольнити позов.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_3 5 647 грн 05 коп. сплачених витрат на поховання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, апеляційну скаргу ПрАТ «СГ «ТАС» задоволено.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 березня 2015 року в частині задоволених позовних вимог та стягнутого судового збору скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5 647 грн 05 коп. відмовлено.

В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ПрАТ «СГ «ТАС» на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що позивачка має право на відшкодування матеріальної шкоди відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст. ст. 22, 23, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; разом з цим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачкою не надано доказів про недостатність грошового відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4, визначеного судом при постановленні вироку суду від 03 вересня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду в частині відшкодування матеріальної шкоди і відмовляючи в цій частині позовних вимог, виходив з того, що ОСОБА_5 була застрахована по особистому страхуванню від нещасних випадків на транспорті як пасажир, внаслідок чого позивачу виплачено страхове відшкодування ПрАТ СК «Брокбізнес» в сумі 102 000 грн, дійшовши висновку про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» витрат, понесених ОСОБА_3 на поховання, в сумі 5 647 грн 05 коп.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 листопада 2013 року близько о 05 годині 10 хвилин водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, належному на праві власності ОСОБА_6, на порушення вимог Правил дорожнього руху України допустив зіткнення з рейсовим мікроавтобусом марки «Рута», моделі «А0483 СПГ», д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_7, внаслідок чого сталася ДТП, в результаті якої пасажир мікроавтобуса ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких згодом померла.

Згідно з вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 вересня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, та який на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Вказаним вироком також стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди (а. с. 18-21).

На час скоєння ДТП був чинний договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладено 04 вересня 2013 року між власником автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_6 та ПрАТ «СГ «ТАС», що підтверджується полісом № АС/3409111 (а. с. 12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 20 листопада 2013 року ОСОБА_5, яка є матір'ю позивачки ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 13).

Листом від 19 грудня 2014 року № Г1400/7500 ПрАТ «СГ «ТАС» відмовлено ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_5 була застрахованою особою по обов'язковому страхуванню від нещасних випадків на транспорті ПрАТ СК «Брокбізнес», яке 26 вересня 2014 року виплатило ОСОБА_3 як заявнику та спадкоємцю загиблої ОСОБА_5 страхове відшкодування в сумі 102 000 грн (100 % страхової суми) (а. с. 15).

На підставі ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. ст. 23, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховик (МТСБУ) відшкодовує шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого, в тому числі здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, відшкодовує моральну шкоду.

Пунктом 27.5 статті 27 Закону передбачено, що відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно з п. 32.3 ст. 32 Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування».

З огляду на викладене колегія суддів касаційного суду вважає, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду в частині відшкодування матеріальної шкоди і відмовляючи в цій частині позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахував, що ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ СК «Брокбізнес» по особистому страхуванню від нещасних випадків на транспорті як пасажир, внаслідок чого позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 102 000 грн, а тому відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» витрат, понесених ОСОБА_3 на поховання, в сумі 5 647 грн 05 коп.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн, тобто вказаним вироком встановлено факт спричинення позивачці моральної шкоди внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 та визначено її розмір, у зв'язку із чим позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 березня 2015 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович