АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1420/14-ц Номер провадження 22-ц/786/402/15Головуючий у 1-й інстанції Бондаренко О. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Коваль А.А.

за участю адвоката - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Відділ державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зменшення розміру аліментів.

В позовній заяві вказував, що з 25 вересня 2004 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась донька ОСОБА_6.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 березня 2011 року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі третини заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з лютого 2011 року. Вказане судове рішення ним не оскаржувалось.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2012 року шлюб між ними було розірвано, місце проживання дочки після розірвання шлюбу визначено судом разом з матір»ю.

14 вересня 2013 року він уклав другий шлюб з ОСОБА_8, в зв"язку з чим у нього змінився сімейний стан, окрім того вказував, що він з дружиною проживає на орендованій квартирі та змушений сплачувати значні кошти за оренду житла.

Посилаючись на те, що дана обставина є передбаченою Сімейним кодексом України підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини, розмір яких вважає завищеним, просив суд зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 березня 2011 року до 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з червня 2014 року.

Також зазначав, що хоча аліменти на утримання дитини були стягнуті за рішенням суду від 31 березня 2011 року, він з відповідачкою продовжував проживати в зареєстро-ваному шлюбі, вести спільне господарство; маючи нерегулярні доходи /їздив на заробітки до Росії/, утримував, як міг сім"ю. Тому ОСОБА_5 навіть не одержувала в суді виконавчий лист на примусове стягнення аліментів, оскільки для такого стягнення у неї не було ніяких підстав, бо в їх сім"ї був спільний бюджет і він, як батько, виконував свої обов"язки з утримання дитини.

І лише в жовтні 2012 року, коли вони остаточно припинили сімейні відносини та він виїхав з домоволодіння батьків відповідачки, де вони проживали останні роки, ОСОБА_5 отримала в суді виконавчий лист про стягнення з нього аліментів, а 07 листопада 2012 року (через 19 місяців після вступу рішення в законну силу) подала до відділу ДВС заяву про примусове виконання вказаного судового рішення. Постановою державного виконавця відділу ДВС Глобинського району від 12 листопада 2012 року було відкрито провадження з примусового виконання даного виконавчого листа.

Оскільки з дати стягнення аліментів за рішенням суду і часом звернення ОСОБА_5 до відділу ДВС, пройшов значний проміжок часу, формально утворилась значна заборгованість по аліментах, яка, як вбачається з розрахунку державного виконавця, станом на 01 березня 2014 року складає 18 985 грн. 39 коп., при цьому заборгованість в сумі 16835 грн. 02 коп. утворилась фактично за 2011 рік та 11 місяців 2012 року, тобто за період, коли виконавчий лист не був пред"явлений до виконання стягувачкою.

Про існування виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів він дізнався лише на початку червня 2014 року, коли отримав з Глобинського районного суду Полтавської області позов колишньої дружини про стягнення заборгованості по аліментах та пені за їх несвоєчасну сплату.

Посилаючись на вищевикладені обставини, та вказуючи на той факт, що відповідачка на протязі 19 місяців з дати набрання рішенням законної сили без поважної причини не тільки не пред"явила виконавчий лист до примусового виконання, а навіть не отримала його в суді, позивач просив звільнити його згідно ст. 197 СК України від сплати заборгованості по аліментах за виконавчим листом №2-329/2011, виданим Кременчуцьким районним судом 17 жовтня 2012 року за період з лютого 2011 року по листопад 2012 року в сумі 16835 грн. 02 коп., мотивуючи відсутністю його вини в утворенні такої значної заборгованості.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зменшення розміру аліментів - задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 березня 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі третини заробітку (доходу) відповідача до 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 липня 2014 року.

В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-329/2011, виданого Кременчуць-ким районним судом Полтавської області 17 жовтня 2012 року за період з лютого 2011року по листопад 2012 року в сумі 16 835 грн. 02 коп. - відмовлено.

Частково не погодившись з даним рішенням місцевого суду, позивач ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване ним судове рішення в частині відмови в задоволенні його вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах - скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги в цій частині задовольнити - звільнити його від сплати заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-329/2011, виданого Кременчуцьким районним судом 17 жовтня 2012 року за період з лютого 2011 року по листопад 2012 року в сумі 16 835 грн. 02 коп.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо зменшення розміру стягнутих з нього на утримання малолітньої доньки аліментів, жодною зі сторін не оскаржено та не є предметом апеляційного розгляду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 березня 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 лютого 2011 року /а. с. 6/.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання дочки після розірвання шлюбу визначено судом разом з матір"ю /а.с. 7/.

Згідно наявних у справі доказів також встановлено, та, зокрема, не заперечується ніким зі сторін, що ОСОБА_5 на виконання рішення суду лише в жовтні 2012 року отримала в районному суді виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 аліментів, а 07 листопада 2012 року (через 19 місяців після вступу рішення в законну силу) подала до відділу ДВС заяву про примусове виконання вказаного судового рішення. Постановою державного виконавця відділу ДВС Глобинського району від 12 листопада 2012 року було відкрито провадження з виконання даного виконавчого листа.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо звільнення його від сплати заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа № 2-329/2011, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 17 жовтня 2012 року за період з лютого 2011 року по листопад 2012 року в сумі 16 835 грн. 02 коп., місцевий суд послався на те, що позивачем не надано суду доказів, які б беззаперечно свідчили про непред'явлення відповідачем виконавчого листа до виконання без поважної причини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2014 року, яке набрало законної сили, ухваленим у справі №527/1237/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах в розмірі 30 639 грн. 53 коп. та неустойки /пені/ в розмірі 164 958 грн.06 коп., а всього в сумі - 195 597 грн. 59 коп. - відмовлено з підстав, передбачених нормами ч. 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та з підстав, визначених ч.1 ст. 196 СК України, виходячи з відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів з листопада 2011 року /а. с. 44-52/.

При вирішенні даного спору Глобинським районним судом встановлено факт неповідомлення ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження та про наявність заборгованості за аліментами; факт отримання ним цієї інформації лише після надходження постанови суду про відкриття провадження у цій справі та позову з доданими до нього матеріалами; факт відсутності виконавчого провадження протягом 19 місяців після набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили; факт систематичної сплати ОСОБА_4 аліментів добровільно, починаючи з грудня 2012 року - відразу після розірвання шлюбу (тобто не в порядку примусового стягнення, оскільки про відкриття виконавчого провадження він не був повідомлений).

На зазначені обставини позивач фактично посилався і обґрунтовуючи свої позовні вимоги про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами у даній справі.

За нормами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо сумісного проживання, підтримання шлюбних відносин, ведення спільного господарства та фактичного існування сім"ї до часу розірвання шлюбу, сторони, їх представ-ники та допитані в ході судового розгляду справи свідки, давали суперечливі пояснення.

В той же час, слід відзначити, що посилання ОСОБА_5 на встановлення рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2012 року того факту, що шлюбні відносини між сторонами припинились за п"ять років до розірвання шлюбу, як на обставину, що не підлягає доказуванню в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, - не заслуговує на увагу, оскільки із вказаного судового рішення вбачається, що така обставина в тексті рішенні наведена лише як зміст її позовної заяви, що не може вважатися встановленою судом обставиною відповідно до норм ст. ст. 213- 215 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 СК України, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

В свою чергу, відповідачка, обґрунтовуючи поважність причин свого несвоєчасного звернення до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду щодо стягнення аліментів, посилалася на свою необізнаність; небажання ще більше погіршувати відносини з позивачем; на обіцянки останнього надавати матеріальну допомогу добровільно, а також одночасно і на його неспроможність це робити, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 до жовтня 2012 року не був офіційно працевлаштований.

Однак зазначені обставини не дають підстав вважати наведені ОСОБА_5 причини неподання нею протягом 19 місяців виконавчого листа до примусового виконання - поважними, а тому колегія суддів, з урахуванням вищенаведеного, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 щодо його звільнення, згідно ч.3 ст.197 СК України, від сплати заборгованості по аліментах, яка утворилась внаслідок непред"явлення стягувачем без поважних причин виконавчого листа №2-329/2011, виданого 17 жовтня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області - до виконання.

Разом з тим, враховуючи, що за рішенням суду аліменти з ОСОБА_4 стягнуті починаючи з 10 лютого 2011 року, заява про примусове виконання цього рішення до Відділу ДВС ОСОБА_5 подана 07 листопада 2012 року та постановою державного виконавця від 12 листопада 2012 року відкрито виконавче провадження, - колегія суддів вважає за доцільне звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах згідно вказаного виконавчого листа за період, починаючи з 10 лютого 2011 року по 31 жовтня 2012 року включно, що в сумі становить 15 990 грн. 86 коп.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції в цій частині, відповідно до положень п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

В іншій частині рішення суду потрібно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-329/2011, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 17 жовтня 2012 року за період з 10 лютого 2011 року по 31 жовтня 2012 року в сумі 15990 грн. 86 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: