Справа № 740/4045/15-ц
Провадження № 2/740/1283/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 листопада 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі -Шадура І.Ю.,

з участю позивача, відповідача ОСОБА_1, представника відповідачів- адвоката Дорошенка Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про визнання права власності на 2 / 5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та на 1 / 5 частку даного будинку, як за колишнім членом колгоспного двору. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками позивача, який є спадкоємцем до майна останніх за їхніми заповітами, вищезазначений будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 року проживали ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 (син), ОСОБА_1 (невістка), ОСОБА_4 (внук), відповідачі є власниками по 1 / 5 частці даного будинку, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належні спадкодавцям частки даного будинку позивач позбавлений можливості належним чином оформити прийняту спадщину та в позасудовому порядку не може оформити право власності на належну йому частку будинку, як за колишнім членом колгоспного двору.

В судовому засіданні позивач підтримав позов за вищевикладених обставин, просив не стягувати із відповідачів сплачений ним судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала позов в частині визнання права власності на 1 / 5 частку, позов в частині визнання права власності на 2 / 5 частки не визнала, пояснивши, що право на спадкування на дану частку за позивачем нею та сином сторін ОСОБА_4 не порушувалось. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником відповідачів адвокатом Дорошенком Г.М..

Представник третьої особи Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не з"явився, відповідно до заяви від 21 вересня 2015 року сільський голова ОСОБА_7 просить розглянути справу за відсутності.

Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав.

Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності вищезазначеним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 28 серпня 1989 року, яке станом на час розгляду справи є чинним, АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6, що підтверджується також довідкою КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 27 березня 2015 року. Довідкою Григоро-Іванівської сільської ради від 18 серпня 2015 року підтверджується, що у даному будинку, який мав статус колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року проживали ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 (син), ОСОБА_1 (невістка), ОСОБА_4 (внук). Відповідно до рішення Ніжинського міськрайоного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року, із врахуванням рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року, за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнано право власності на даний будинок по 1 / 5 частці за кожним. Дані обставини в судовому засіданні сторонами не заперечуються.

Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Із врахуванням викладеного спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позивач ОСОБА_3, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як члени колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на вищезазначений будинок, їх частки є рівними-по 1 / 5, що підтверджується також і рішенням Ніжинського міськрайоного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року.

Спірний будинок під час технічної інвентаризації згідно довідки КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 27 березня 2015 року не відображений, як самочинне будівництво, технічний паспорт на нього станом на 06 жовтня 2014 року засвідчує прийняття даного будинку до експлуатації, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно... від 17 вересня 2015 року відомості щодо реєстрації речових прав, прав власності, іпотек, заборон відчуження на даний будинок-відсутні.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження останнього, виданого 19 вересня 2013 року, зареєстроване місце проживання позивача у вищезазначеному будинку з 1984 року.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м.Ніжині Чернігівської області, місце реєстрації смерті-Григоро-Іванівська сільська рада Ніжинського району, позивач є його дитиною і відповідно до ст.534 ЦК Української РСР є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 від 16 серпня 2001 року, який є чинним на час розгляду справи, ОСОБА_6, 1923 року народження, є непрацездатною дружиною спадкодавця і згідно приписів ст.535 ЦК Української РСР має право на обов'язкову частку в спадщині свого чоловіка ОСОБА_5-незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з спадкоємців при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Позивач та його мати ОСОБА_6 прийняли спадщину відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Григоро-Іванівської сільської ради від 21 квітня 2015 року. Докази про відмову позивача та ОСОБА_6 від спадщини, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після спадкодавця ОСОБА_5-відсутні.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с.Григоро-Іванівка Ніжинського району, позивач є дитиною останньої і відповідно до ст.1233 ЦК України спадкоємцем за її заповітом від 16 серпня 2001 року, який є чинним станом на час розгляду справи, спадщину прийняв згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Григоро-Іванівської сільської ради від 18 серпня 2015 року, та шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи Ніжинської районної державної нотаріальної контори №471. Докази про відмову позивача від спадщини ОСОБА_6, інших спадкоємців, які здійснили дії по прийняттю її спадщини,-відсутні.

Постановою Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 25 травня 2015 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про праву на спадщину на вищезазначений будинок у зв"язку з віднесенням даного будинку до колгоспного двору та відсутності правовстановлюючих документів на визначені частки спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Як зазначено вище спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як члени колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на належні частки будинку, тобто даний будинок входить до складу їх спадщини по 1 / 5 частці із врахуванням обов"язкової частки ОСОБА_6 в порядку спадкування після ОСОБА_5, відсутність правовстановлюючих документів на дані частки перешкоджає позивачу оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання права власності за позивачем на 2 / 5 частки вищезазначеного будинку в порядку спадкування після своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Позивач, як член колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратив права на належну 1 / 5 частку даного будинку, у зв"язку з чим наявні правові підстави для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в цій частині.

Позивач скористався передбаченим ст.16 ЦК України способом захисту свого права шляхом пред"явлення позову про визнання права власності на нерухоме майно.

Із врахуванням віднесення будинку до суспільної групи "колгоспний двір" та сторін до членів даного колгоспного двору, правил визначення розміру часток членів двору та спадкування в порядку ЦК Української РСР, ЦК ОСОБА_1. та ОСОБА_4 є належними відповідачами по справі.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 2 / 5 (дві п"ятих) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1 / 5 (одну п"яту) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Олійник .