Номер провадження: 22-ц/785/6679/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 року у справі за заявою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. про встановлення способу і порядку виконання рішення за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП АВТОПРОКАТ» до ОСОБА_2, про стягнення збитків, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП АВТОПРОКАТ», про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014р. старший державний виконавецьДругого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляков О.Г. звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити спосіб і порядок виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2013р. по справі №1512/6903/2012, яке набрало законної сили 11.03.2013р. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

Свої вимоги старший державний виконавець обґрунтовував тим, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2013р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму коштів у розмірі 140 899,00 грн. Постановою державного виконавця від 25.03.2013р. відкрито виконавче провадження, однак тривалий час рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_4 коштів не виконується, оскільки у боржника ОСОБА_2 відсутні кошти, достатні для виконання рішення. У процесі примусового виконання рішення виявлено нерухоме майно, яке належить божнику, - 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, стягнення на яку не може бути звернуто, оскільки квартира обтяжена реєстрацією проживання у ній малолітньої особи та в наданні дозволу на реалізацію вказаного майна органом опіки та піклування було відмовлено. Враховуючи викладене, просив встановити спосіб і порядок виконання рішення шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2015р. встановлено спосіб і порядок виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2013р. по справі №1512/6903/2012, яке набрало законної сили 11.03.2013р., шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвали суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні вимог заяви.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України ії неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. про встановлення способу і порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що примусова реалізація 1/6 частини зазначеної квартири, що належить ОСОБА_2, не зашкодить правам малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (доньки боржниці), оскільки вони залишаються членами сімї власників решти 5/6 частин квартири в розумінні ч.2 ст. 64 ЖК України та не втрачають права користування цією квартирою у зв'язку із примусовою реалізацією її 1/6 частини.

Наявність зазначеної квартири як єдиного майна боржниці, за рахунок якого можливо виконати рішення суду, а також факт реєстрації місця проживання в цій квартирі неповнолітньої дитини без наявності дозволу органу опіки та піклування на реалізацію квартири є винятковими обставинами, які передбачені ст. 373 ЦПК України та п.4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012р. №512/5. для встановлення способу і порядку виконання рішення.

Однак з такими висновками суду погодитись не можливо з наступних підстав.

Судом встановлено, що у боржниці ОСОБА_2 відсутні готівкові кошти, достатні для виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2013р. Крім того, у ОСОБА_2 відсутнє рухоме майно у вигляді земельної ділянки, цінні папери, за рахунок яких можна було б виконати рішення суду на користь ОСОБА_4

Разом із тим встановлено, що ОСОБА_2 є власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, яка обтяжена проживанням у вказаній квартирі малолітньої доньки боржниці - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відсутність дозволу органу опіки і піклування на реалізацію квартири у порядку виконання рішення суду не допускає продаж квартири.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Під зміною способу виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядок і спосіб, раніше встановлений. Оскільки на стадії виконання рішення не встановлені обставини, що утруднюють виконання рішення суду, а зазначені в заяві державного виконавця обставини не можна вважати винятковими, як того вимагає зміст ст. 373 ЦПК України.

Під порядком виконання рішення слід розуміти визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також прав і обов'язків суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Поняття зміни способу виконання рішення випливає зі ст. 16 ЦК України, в якій йдеться про можливі способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обставини на які посилається державний виконавець у поданій заяві, не можуть бути підставою для встановлення іншого способу і порядку виконання рішення, оскільки захист порушеного права позивача проведений шляхом стягнення грошових коштів, а тому суд не може змінити спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на майно боржника, оскільки виконання рішення суду про стягнення боргу відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Оскільки на стадії виконання рішення не встановлені обставини, що утруднюють виконання рішення суду, а зазначені в заяві державного виконавця обставини не можна вважати винятковими, як того вимагає зміст ст. 373 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції про встановлення способу виконання не є обґрунтованою.

Крім того, визнаючи, що донька боржниці, в розумінні ч.2 ст. 64 ЖК України залишається членом сімї власників решти 5/6 частин квартири, суд фактично вирішив права та обов'язки цих осіб, яких не залучив до участі у справі.

Відповідно до п 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 04.04.2012р. №512/5,

зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за №489/20802, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

За таких обставин визнати ухвалене судове рішення законним і обґрунтованим не можна, тому воно підлягає скасуванню.

Оскільки жодної передбаченої законом підстави для встановлення способу і порядку виконання рішення в стадії його виконання не встановлено, у задоволенні заяви державного виконавця слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311-315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні зави старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. про встановлення способу і порядку виконання рішення суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф.Парапан

Р.Д.Громік

В.О.Панасенков