РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

народних засідателів Момот С.В., Яковчук В.З.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

представника закладу охорони здоров'я ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою лікаря-фтизіатра протитуберкульозного відділення консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Лікар-фтизіатр протитуберкульозного відділення консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до протитуберкульозного закладу, посилаючись на наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, хворіє на заразну форму туберкульозу легень з 2010 року. Був знятий з диспансерного обліку в листопаді 2013 року, тому що ухилявся від явки до фтизіатра, подальшого лікування - з грудня 2011 року, місцезнаходження хворого було невідомо на протязі 1,5 років, за місцем реєстрації не мешкав. З травня 2015 року знаходиться на диспансерному обліку у фтизіатра по категорії 2 з діагнозом: Інший туберкульоз (14.05.2015 року) правої легені (інфільтративний) ф. засіву Дестр+ (плюс) МБТ + (плюс) М + (плюс) К0 Резистентність 0 (нуль) Гістологія 0 (нуль) Категорія 2 Когорта 2 (2015 рік). ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив стаціонарне лікування в Лисичанському обласному протитуберкульозному диспансері з 05.05.2015 року по 23.06.2015 року. Причина виписки зі стаціонару - самовільне залишення відділення. Лікування перервано з 24.06.2015 року. ОСОБА_2 після самовільного залишення протитуберкульозного відділення ухиляється від лікування й відвідування лікаря-фтизіатра м. Сєвєродонецька. Неодноразово був запрошений медсестрою протитуберкульозного відділення КДПВ № 1 КУ «СМБЛ» (12.10.2015 року, 19.10.2015 року, 23.10.2015 року), запрошувався через матір, тому що особисто від контакту з медичними працівниками ухиляється. Зі слів матері, хворий син від відвідування фтизіатра й подальшого лікування відмовляється. ОСОБА_2 є бактерієвиділювачем (хворіє на заразну форму туберкульозу) і представляє високу епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення, тому не може бути присутнім на судовому засіданні. Неодноразово ОСОБА_2 викликався до відділення, був через матір попереджений про можливість примусової госпіталізації згідно рішення суду, але хворий від подальшого лікування та госпіталізації у протитуберкульозний стаціонар ухиляється. ОСОБА_2 порушує протиепідемічний режим, чим обумовлює епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення. Після розгляду медичної документації на лікарській комісії від 27.10.2015 року було зроблено висновок про необхідність ізоляції та примусової госпіталізації хворого до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру (Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Красна, 285) з метою ізоляції його від оточуючих та лікування.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги підтримала, просила суд прийняти рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру строком на три місяці.

Заінтересована особа ОСОБА_3, яка є матір'ю хворого ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду.

Згідно із висновком лікарсько-консультативної комісії консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» про необхідність примусової госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару за рішенням суду № 3066 від 27.10.2015 року, хворий ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, хворіє на заразну форму туберкульозу легень з 2010 року. Був знятий з диспансерного обліку в листопаді 2013 року, тому що ухилявся від явки до фтизіатра, подальшого лікування - з грудня 2011 року, місцезнаходження хворого було невідомо на протязі 1,5 років, за місцем реєстрації не мешкав. З травня 2015 року знаходиться на диспансерному обліку у фтизіатра по категорії 2 з діагнозом: Інший туберкульоз (14.05.2015 року) правої легені (інфільтративний) ф. засіву Дестр+ (плюс) МБТ + (плюс) М + (плюс) К0 Резистентність 0 (нуль) Гістологія 0 (нуль) Категорія 2 Когорта 2 (2015 рік). ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив стаціонарне лікування в Лисичанському обласному протитуберкульозному диспансері з 05.05.2015 року по 23.06.2015 року. Причина виписки зі стаціонару - самовільне залишення відділення. Лікування перервано з 24.06.2015 року. ОСОБА_2 після самовільного залишення протитуберкульозного відділення ухиляється від лікування й відвідування лікаря-фтизіатра м. Сєвєродонецька. Неодноразово був запрошений медсестрою протитуберкульозного відділення КДПВ № 1 КУ «СМБЛ» (12.10.2015 року, 19.10.2015 року, 23.10.2015 року), запрошувався через матір, тому що особисто від контакту з медичними працівниками ухиляється. Зі слів матері, хворий син від відвідування фтизіатра й подальшого лікування відмовляється. ОСОБА_2 є бактерієвиділювачем (хворіє на заразну форму туберкульозу) і представляє високу епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення, тому не може бути присутнім на судовому засіданні. Неодноразово ОСОБА_2 викликався до відділення, був через матір попереджений про можливість примусової госпіталізації згідно рішення суду, але хворий від подальшого лікування та госпіталізації у протитуберкульозний стаціонар ухиляється. ОСОБА_2 порушує протиепідемічний режим, чим обумовлює епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення. Комісія одноголосно постановила: відповідно до ст. 11 Закону України № 4565-VI від 22.03.2012 року «Про внесення змін до Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» та других законодавчих актів України», наказу ДОЗ ЛОГА № 119 від 13.02.2013 року «Про примусову госпіталізацію хворих на заразну форму туберкульозу» хворий ОСОБА_2 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару. Мінімальна тривалість стаціонарного лікування - три місяці (до негативації аналізу мокротиння). Рекомендовано підготувати та направити заяву до суду про примусову госпіталізацію хворого.

Викладене вище також знайшло своє відображення у витягу з амбулаторної карти № 304705 від 27.10.2015 року хворого ОСОБА_2.

Згідно із випискою № 266, наданою Лисичанським обласним протитуберкульозним диспансером від 23.06.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив стаціонарне лікування в Лисичанському обласному протитуберкульозному диспансері з 05.05.2015 року по 23.06.2015 року. Причина виписки зі стаціонару - самовільне залишення відділення. До лікування хворий не привернений.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» протиепідемічний режим - спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 04.09.2014 року № 620 затверджено уніфікований клінічний протокол первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги дорослим «Туберкульоз».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 порушує протиепідемічний режим, який встановлено вищевказаним Наказом, а саме ухиляється від лікування, що може мати наслідком не дотримання етикету кашлю, не уникнення місць скупчення людей та не носіння хірургічної маски.

Таким чином, суд вважає, що висновок комісії № 3066 від 27.10.2015 року та витяг з амбулаторної карти № 304705 від 27.10.2015 року містять в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру ОСОБА_2, який є хворим на туберкульоз та порушує протиепідемічний режим.

У зв'язку із викладеним, суд вважає необхідним заяву лікаря-фтизіатра протитуберкульозного відділення консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до протитуберкульозного закладу задовольнити та примусово госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру строком на три місяці, тобто до 06 лютого 2016 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 235, 283-286 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву лікаря-фтизіатра протитуберкульозного відділення консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа ОСОБА_3 - задовольнити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру (Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Красна, 285) строком на три місяці, тобто до 06 лютого 2016 року.

Рішення підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру (Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Красна, 285).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін

Народні засідателі С.В. Момот

В.З. Яковчук