Справа № 591/9147/14-ц
Провадження № 2/591/299/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року Зарічній районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі Сотник К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської Ради, Управління обліку, розподілу та приватизації житла, ОСОБА_2

про визнання рішення Сумської міської ради №465 від 21.08.2012 року та ордера недійсними

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і свої позовні вимоги мотивує тим, що вона в 1994 році отримала ордер на житлове приміщення однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 14,4 кв.м.. Цей житловий будинок був аварійним, квартира була непридатна для проживання, тривалий час будинок за призначенням не використовувався, не проводився ремонт. В 2004 році в будинок почали вселятися жильці. ОСОБА_1 звернулась до Управління обліку, розподілу та приватизації житла, і в звязку з аварійністю будинку термін ордеру був подовжений. В квартиру вона завезла свої особисті речі меблі в кімнату, кухонні меблі, посуд, люстру, вішалку для одежі. Придбала необхідні для ремонту матеріали. Квартира була непридатна для проживання: на полу не було покриття, тільки цементна стяжка, стіни без шпалер. ЖЕК обіцяв допомогти з ремонтом. Вони встановили двері на балкон, застеклили вікно, встановили газову плиту. Більш ніякої допомоги вона не отримала. Робітники ЖЕКу наполягали, щоб вона віддала оригінал ордеру на квартиру та зареєструвалась в квартирі, але вона ОСОБА_1 боялась, що після реєстрації в спірній квартирі, СМР виселить її із приміщення, в якому вона зареєстрована і мешкала, і належить СМР, а в спірній квартирі жити було неможливо. В кінці 2006 року вона побачила на дверях своєї квартири навісний замок, який повісили працівники ЖЕКу, просила їх забезпечити доступ до житла, але її відмовили, погрожуючи забрати у неї житло. Вона декілька раз приходила до квартири, але попасти в середину не мала можливості. В 2013 році їй сусіди повідомили, що в її квартирі проводиться ремонт. Вона звернулась до Управління комунального майна, і тоді стало відомо, що на її квартиру виданий ордер ОСОБА_2. Вважає цей ордер недійсним, так як він був виданий на житло, яке не було вільним, і рішення СМР про видачу ордеру незаконним, а тому просить суд про визнання ордеру на квартиру АДРЕСА_1 та рішення СМР №465 від 21.08.2012 року недійсними.

Позивачка ОСОБА_1, її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали повністю.

Представник відповідача СМР позов не визнала повністю і пояснила суду, що згідно даних Управління обліку, розподілу та приватизації житла квартира АДРЕСА_1 значилась як вільна, і в 2012 році по рішенню СМР була надана ОСОБА_2, який перебував на обліку як учасник бойових дій. Порушень при видачі ордеру ОСОБА_2 не вбачає, а тому просить суд в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2, допитаний як свідок, позов не визнав, і суду пояснив, що він перебував на обліку як учасник бойових дій, в 2012 році він отримав ордер на квартиру АДРЕСА_1. Він звернувся до ЖЕКу, там отримав ключ, в присутності дільничного інспектора міліції зайшов в квартиру, на дверях якої висів навісний замок та наліпка. Коли зайшов по побачив, що приміщення було в жахливому стані: в стіні була велика тріщина, на підлозі лежала купа будівельного сміття, були відсутні шпалери на стінах, на підлозі не було покриття, лежав цементний пил, на кухні була газова плита, в ванній кімнаті ванна. Більш нічого в приміщенні не було. Він спочатку хотів відмовитись від квартири, але потім зрозумів, що можливості отримати в подальшому житло не буде. Зробив ремонт в квартирі та приватизував її.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав повністю, надав пояснення аналогічні поясненню відповідача, просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого:

Згідно ст. 58 Житлового Кодексу України: на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет

районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР.

Згідно ст. 59 Житлового Кодексу України: ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих

дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших

випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 фактично вселилась в квартиру, завезла свої речі, але проживати там не могла з поважних причин непридатністю приміщення для житла.

Ці обставини підтвердили свідки, показам яких у суду немає підстав недовіряти. Також ці обставини підтвердив і відповідач ОСОБА_2, який пояснив де він отримав ключ від квартири, наявність на двері навісного замку та наліпки. Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона була головою профкому СумДПУ ім. А.С. Макаренко, ОСОБА_1 був виданий ордер на спірну квартиру, але вона була в непридатному для проживання стані. В 2006 році була в цій квартирі, бачила там меблі в кімнаті та кухні.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є головою профкому працівників освіти і науки СумДПУ ім. А.С. Макаренко. З ОСОБА_1 вона неодноразово зверталась до Управління комунального майна з приводу наданої її квартири, так як приміщення було непридатне для проживання. В 2006 році вона була в квартирі, бачила там меблі, в кімнаті та кухні, особисто завозила люстру та посуд в квартиру на своєму автомобілі.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працює сантехником в університеті, в 2006 році взимку до нього звернулась ОСОБА_1 для усунення аварії в її квартирі. Вони приїхали, в квартирі в ванній кімнаті було протікання, він його усунув, бачив на підлозі лежав умивальник новий, в приміщенні кухні та кімнати бачив меблі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона була в гостях у своїх знайомих в будинку № 29 по вул. Заливній в м. Суми. Коли виходила, то зустріла працівника університету ОСОБА_1, яка запропонувала подивитися на її житло. Бачила, що в квартирі не було ремонту, там знаходились речі.

Суд вважає, що квартира не була вільна, як того вимагає закон, також на імя ОСОБА_1 в 2002 році був відкритий особовий рахунок на квартиру, який є і до теперішнього часу існує.

Таким чином, квартира була невільної і фактично і юридично.

Представник відповідача СМР та виконкому не надав доказів того, з якого часу та за яких підстав цю квартиру визначили як вільною в Управлінні обліку, розподілу та приватизації житла СМР.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають судовому захисту.

Право позивача порушене і підлягає захисту в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 58, 59 Житлового Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати рішення Сумської міської ради №465 від 21.08.2012 року та ордер виданий ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 недійсними.

Рішення може бути оскаржено до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.