АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/955/15 Справа: № 639/9151/14-ц Категорія: "сімейні правовідносини" Головуючий 1 інстанції: Шиянова Л.О. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Даниленка В.М.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з названим позовом, в обгрунтування якого зазначала, що 11 липня 2001 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_5, 1996 року народження (у 2012 році змінив прізвище на ОСОБА_6). З 01 вересня 2011року син навчається в Харківському патентно-комп'ютерному коледжі на денному відділенні за державним замовленням, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його заробітків до досягнення сином 23 - річного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду та до закінчення сином навчання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку на утримання сина - ОСОБА_6, на користь його матері ОСОБА_4, починаючи з 17 вересня 2014 року і до досягнення сином двадцяти трьох років, але на час його навчання в Харківському патентно-комп'ютерному коледжі, в іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення змінити, визначивши розмір аліментів на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі - 380 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжуються навчання та у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжуються навчання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 навчається у Харківському патентно-комп'ютерному коледжі на ІV курсі денного відділення за державним замовленням, наказ зарахування №147 від 03.08.2011 року, строк навчання по 30 червня 2015 року ( а.с.52).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що їх із відповідачем повнолітня дитина, яка є студентом, потребує матеріальної допомоги, а її доходу не вистачає для задоволення потреб дитини.

Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст.184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 183 СК України визначається розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Так, за правилами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягуючи з ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, суд першої інстанції вірно виходив з положень вищезазначених норм права, врахував, що ОСОБА_3 працює, має регулярний дохід, який відповідно до довідки про доходи складає 126676,35 грн. за період з січня 2014 року по листопад 2014 року (а.с.61), тобто в середньому в місяць відповідач отримує більше 12 тисяч гривень. Згідно довідки про доходи ОСОБА_4, її доходи з квітня 2014 року по вересень 2014 року склали 20669,25 грн. (а.с.55). На утриманні відповідача знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_7 та дружина ОСОБА_8 (а.с.61, а.с.31, 32). Судом першої інстанції враховані також і інші обставини. які мають значення для справи, а саме: ОСОБА_3 має кредитні зобов'язання, підприємство, де він працює, має короткочасні простої (а.с.33-38, 59). Дані обставини, з урахуванням матеріального стану як позивача, так і відповідача, є підставою для визначення розміру аліментів саме у частці від доходу ОСОБА_3, а саме у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам і постановлено законне й обґрунтоване рішення у справі, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді