У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Бондаренка Ю.О.,

суддів - Собослоя Г.Г., Куцина М.М.,

при секретарі - Дашковська С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ "Приватбанк" на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «ПриватБанк», звернувся з позовом до ОСОБА_1, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11361,91 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивував тим, що згідно укладеного договору б/н від 07.11.2005 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % річних.

Взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту відповідач не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 30.05.2014 року становить 11361,91 грн., а саме : 2349,37 грн. - заборгованість за кредитом, 7995,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 517,23грн. - штраф (процентна складова).

В ході судового розгляду представник позивача уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача лише заборгованість по відсотках за вказаним кредитним договором, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 18.07.2011 року по 18.07.2014 року у розмірі 5102,84 грн., відповідно до умов п.п.5.5.1 та 5.5.2 Кредитного договору.

Уточнені вимоги мотивовані тим, що розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом, а станом на 18.07.2014 року заборгованість відповідача по кредиту складає 2349,37 грн. Закінчення ж строку договору не звільняє відповідача від відповідальності за його порушення умов повернення кредиту та сплату відсотків, яке мало місце під час дії договору. Зазначає, що отримані відповідачем кредитні кошти позивачу не повернуті, вищевказаний кредитний договір не є розірваним чи припиненим, а тому вважає, що відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ КБ "Приватбанк" подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, про задоволення позову.

На думку апелянта судом першої інстанції не взято до уваги те, що банк просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 18.07.2011 по 18.07.2014 року в межах строку позовної давності , так-як останній платіж здійснено 23.11.2010 року. Відповідно до приписів ст. 1048 ЦК сторони проценти виплачують до дня повернення позики, таким чином строк давності банком не пропущено.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу і просила задовольнити з підстав зазначених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, представника сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується апеляційна скарга, об'єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції, на підставі матеріалів справи, вірно встановлено, що 07.11.2005 року ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (кредитна карта універсальна) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць (36 % річних). Термін дії Кредитного ліміту збігається з строком дії Кредитної картки - 2 роки (а.с.8). За умовами Договору та Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, позичальник взяв на себе зобов'язання повертати кредит та відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.(а.с.9-14). Позивач на виконання умов зазначеного договору кредиту надав відповідачу 3000 гривень, однак відповідач взяті на себе обов'язки по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування ними не виконав. Згідно розрахунку, станом на 18.07.2014 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту становить: 2349,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5102,84 грн. - залишок заборгованості по відсоткам за період з 18.07.2011 року по 18.07.2014 року (а.с.73).

Останній платіж за вказаним кредитним договором в сумі 3050 грн. здійснений 23.11.2010 року (а.с.6).

Встановлені судом першої інстанції наведені факти підтверджені матеріалами справи і сторонами не оспорені.

Відповідно до п.8.6 вищевказаних Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до начала місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу II «Правила користування платіжною карткою»), щодо наявності грошових коштів на картці (а.с.13-14).

Строк дії картки сплив в листопаді 2007 року.

Ні до суду першої інстанції, ні апеляційному суду сторонами не надано доказів на підтвердження того, що по закінченню строку дії платіжної картки, виданої відповідачу, було здійснено перевипуск вказаної картки з продовженням строку її дії, та що така картка була видана відповідачу з новим строком дії відповідно до вищезазначених положень договору.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач звернувся до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права із пропуском строку позовної давності, при цьому позивач не ставиться питання про поновлення строку позовної давності та жодного належного та допустимого доказу того, що перебіг строку позовної давності перервався позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заяву про застосування строку позовної давності відповідач подав 05.03.2015 року (а.с.50-51).

Таким чином, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності є вірним з врахуванням того, що строк дії картки продовжено не було позовна давність з 23.11.2010 року (останній платіж) не переривалась, позивач з позовом звернувся лише 21 липня 2014 року (через 3 роки та 7 місяців після здійснення останнього платежу), а тому строк позовної давності як по основному, так і по додаткових зобов'язаннях сплив у грудні 2013 році.

Згідно ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно, рішення суду ухвалено з дотриманням процесуального закону, доводи, викладені в апеляційні скарзі, на думку колегії суддів, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні.

Керуючись статтею 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: