Категорія 50 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі: Франчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 09 серпня 2008 року по 19 березня 2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідно віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У процесі розгляду справи позивач подала письмову заяву, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права й ухвалите нове рішення, яким стягнути аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є особою працездатного віку, протипоказань до роботи не має, має сплачувати аліменти та визначив розмір аліментів у частці від заробітку.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частина четверта статті 10 ЦПК України передбачає, що суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Судом установлено, що сторони з 09 серпня 2008 року по 19 березня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні.

Відповідач офіційно не працює, що підтверджується копією трудової книжки.

Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182, 184 ч. ч. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин,

що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітньою дочкою, сином.

Вирішуючи спір суд першої інстанції вірно виходив із того, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобовязаний утримувати свою малолітню дитину, так як працює (періодично працює у службі таксі), має нерегулярний, мінливий дохід, тому дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, яку сторони визначили між собою, тобто 500 грн.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції не застосував норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

На це суд першої інстанції уваги не звернув та не зазначив у судовому рішенні, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні, відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 309 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ввів позивача в оману щодо розміру аліментів, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначала, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а відтак повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обовязки; крім прав та обовязків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Протягом розгляду справи позивач подала письмову заяву, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно (а.с.23).

Відповідач такі позовні вимоги визнав (а.с.24).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Матеріалами справи встановлено, що суд розглянув справу в межах заявлених вимог.

Оскільки позивач у суді першої інстанції розпорядилася своїм правом, шляхом зменшення розміру позовних та визначення його розміру у твердій грошовій сумі 500 грн., то вимоги викладені в апеляційній скарзі про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1 500 грн. є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року змінити.

Абзац другий резолютивної частини судового рішення після слів «у розмірі 500 грн. щомісячно» доповнити таким реченням «що підлягає індексації відповідно до закону».

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом вірно: