Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 337/2487/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мурашова Н.А.
№ провадження
22-ц/778/5381/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Кримської О.М.

при секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі.

Позивач зазначав, що з 30.03.2012р він працював на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва. 09.04.2015р. він був ознайомлений з наказом №8-к від 30.01.2015р. відповідно до якого була здійснена реорганізація лабораторії біотехнологічної конверсії відходів тваринництва шляхом її злиття з лабораторією техніко-технологічних систем кормозабезпечення і створення на їх базі однієї лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення і біотехнологічної конверсії відходів тваринництва. Цим же наказом його переведено на посаду старшого наукового співробітника цієї новоствореної лабораторії.

Вважає цей наказ незаконним, оскільки в порушення вимог ст. 32 КЗпП України він був переведений на іншу посаду без його згоди та не був попереджений про зміну істотних умов праці, якими в даному випадку є зміни в організації роботи, реорганізація лабораторій, фактичне ліквідування його лабораторії та посади, яку він займав. - за два місяці.

Крім того, наказом №20-к від 14.04.2015р. він був звільнений з посади старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення і біотехнологічної конверсії відходів тваринництва за ст. 40 п.4 КЗпП України за прогул без поважних причин, що нібито мав місце 06 та 07 квітня 2015р.. Вважає цей наказ також, незаконним, оскільки при вирішенні питання роботодавець не дотримався порядку застосування дисциплінарного стягнення, в порушення ст. 149 КЗпП України не зажадав від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, не врахував обставини скоєння правопорушення, ступень його тяжкості, попередню роботу працівника.

Також позивач ОСОБА_2 вказував, що відповідач видав цей наказ без факту прогулу, оскільки в зазначені дні він, вважаючи при цьому себе завідуючим лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва і не знаючи про своє переведення на нижчу посаду, продовжував виконувати свої завдання та обов'язки, визначені посадовою інструкцією завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, і 06.04.2015р. знаходився на громадських слуханнях щодо реконструкції системи зберігання, переробки та утилізації гноєвих стоків на свинофермі, що проходили в Новомосковській РДА Дніпропетровської області з 11.00 год до 14.30 год. брав активну участь в обговоренні питань порядку денного. Також 07.04.2015р. він, знов таки, як завідувач лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, знаходився з 10-00 год. до 14.00 год. в СФГ «Агрофортуна» з метою обговорення питань виконання календарного плану робіт згідно договору від 02.06.2014р., який було укладено ЗНДЦМТ з цим підприємством. Пояснення щодо причин відсутності на робочому місці у вказані дні він надав керівництву ЗНДЦМТ 14.04.2015 року, але його повідомили, що на той момент наказ про його звільнення був вже виданий. Вважає, що відповідач незаконно перевів його на посаду старшого наукового співробітника, безпідставно звільнив його, видані ним накази є незаконними.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2 просив визнати незаконним та скасувати наказ №8-к від 30.01.2015р. «Про зміни у штатному розписі», визнати незаконним та скасувати наказ №20-к від 14.04.2015р. «Про звільнення працівника», поновити його на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва ЗНДЦМТ.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» №14-к від 14.04.2015р. «Про звільнення працівника».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарствах з 15 квітня 2015р.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Запорізький науково-дослідний центр з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» подав апеляційну скаргу, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на статті 32, 40, 43 КЗпП України, якими передбачені: підстави та порядок переведення на іншу роботу, зміна істотних умов праці; розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу; розірванні трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації. Суд застосував до правовідносин сторін також положення статей 149, 233 КЗпП України - щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення та щодо строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів, та статтю 234 КЗпП України - щодо можливості поновлення судом строків, пропущених з поважних причин

Також суд врахував приписи статті 235 КЗпП України, якою визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір та роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу №8-к від 30.01.2015р. «Про зміни у штатному розписі», суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення свідків, дійшов правильного висновку, що переведення позивача на посаду старшого наукового співробітника було проведено не у відповідності до вимог діючого законодавства та з порушенням передбаченого порядку, відповідно наказ №8-к від 30.01.2015р. в частині його переведення є незаконним, а тому порушене право позивача підлягає захисту. Разом з тим, згідно статті 233 КЗпП України працівник може звернутися до суду з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Суд вважав, що тримісячний строк для звернення до суду пропущено позивачем без поважних причин, а тому відмовив в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку.

Оскільки апелянт не оскаржує судове рішення в цій частині, апеляційний перегляд судового рішення в цій частині не здійснюється.

Задовольнивши частково позов ОСОБА_2 в частині визнання незаконним та скасування наказу № 20-к від 14.04.2015р. «Про звільнення працівника», поновлення його на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва ЗНДЦМТ, суд виходив з того, що звільнення позивача за п.4 ст. 40 КЗпП Україним - за прогул - проведено з порушенням вимог діючого законодавства, тому позовні вимоги в частині визнання незаконним наказу № 20-к від 14.04.2015р. та його скасування підлягають задоволенню. Враховуючи обставини справи, суд дійшов вірного висновку, що оскільки позивач був незаконно звільнений з посади старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, він має бути поновлений саме на цій посаді. Вимоги про поновлення на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва не підлягають задоволенню, оскільки судом було відмовлено в задоволенні вимог позивача в частині визнання незаконним та скасування наказу №8-к від 30.01.2015р., яким його було переведено з посади завідуючого вказаної лабораторії на посаду старшого наукового співробітника.

Основні доводи апеляційної скарги Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» полягають в тому, що висновок суду першої інстанції щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва є помилковим - в частині визнання поважними причин відсутності ОСОБА_2 на робочому місці. Також апелянт зазначає, що рішення суду грунтується на припущеннях, суд надав перевагу показанням одних свідків, а показання інших не взяв до уваги.

Проте, такі доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 01.04.2014р. прийнятий на посаду завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва в порядку переведення з Національного наукового центру електрифікації та механізації сільського господарства (а. с. 16).

Згідно наказу №8-к від 30.01.2015р. «Про зміни у штатному розписі» у зв'язку із скороченням фінансування на 2015р., у відповідності до змін структури штатного розпису і затвердженням нового штатного розпису з 01.02.2015р., приєднано лабораторію біотехнологічної конверсії відходів тваринництва до лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення шляхом створення лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва (п.1), ОСОБА_3 призначено завідувачем новоствореної лабораторії (п.2), ОСОБА_2 переведено на посаду старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормо забезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва на 0,5 ставки за тарифним разрядом 16, посадовим окладом 1188грн., надбавками, усього 2019 грн. на місяць (п.3) (а. с. 91).

Згідно наказу №20-к від 14.04.2015р. «Про звільнення працівника» у зв'язку з відсутністю на робочому місті 06.04.2015р. та 07.04.2015р. без поважних причин ОСОБА_2 звільнений за ст. 40 п. 4 КЗпП України (за прогул). З вказаним наказом він ознайомлений під підпис 14.04.2015р., з ним не згоден (а. с. 78)

Трудову книжку ОСОБА_2 отримав 14.04.2015р., що сторонами визнається.

Вирішуючи питання про законність наказу № 20-к від 14.04.2015р. «Про звільнення працівника», суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня).

При цьому, розірвання трудового договору проводиться за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ст.43 КЗпП).

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для нього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу (п.24 Постанови).

Таким чином, визначальними факторами для вирішення питання про законність звільнення з роботи за прогул є не тільки установлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.

Законодавством не визначено перелік обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст.40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа передбачених ст. 57 ЦПК України.

При цьому, факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того аби унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності. З огляду на предмет позову, обов'язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Судом встановлено, що 06 та 07 квітня 2015р. були для позивача робочими днями, в ці дні він не знаходився у відпустці, не був відсутній у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (а. с. 82).

Згідно службової записки завідуючого лабораторією техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва від 10.04.2015р. позивач був відсутній на робочому місці в ЗНДЦМТ 06 та 07 квітня 2015р., про що повідомив його вранці 06.04.2015р. з посиланням на те, що в цей день він знаходиться на громадських слуханнях з утилізації відходів свинарського підприємства с. Піщанка Новомовського р-ну Дніпропетровської обл. Однак попереднього погодження з ним як завідуючим лабораторією на вказану поїздку та свою відсутність на роботі не було. В подальшому ніяких пояснень з приводу причин відсутності або звіту не надав (а. с. 58).

10.04.2015р. комісією в складі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 складено акт про те, що старший науковий співробітник ОСОБА_2 був відсутній на роботі 06.04.2015р. та 07.04.2015р., чим порушив порядок трудової дисципліни. Акт затверджений директором ЗНДЦМТ 10.04.2015р. (а. с. 59).

Згідно доповідної записки провідного спеціаліста з кадрової роботи ОСОБА_4 від 14.04.2015р. ОСОБА_2 був відсутній на роботі 06.04.2015р. та 07.04.2015р., пояснень та документів, що підтверджують причини своєї відсутності не надав. На даній записці міститься резолюція директора про підготовку наказу (а. с. 61).

ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях від 14.04.2015р., зареєстрованих в ЗНДЦМТ 14.04.2015р. в 12.00 год, зазначав, що він 06.04.2015р. приймав участь в громадських слуханнях, що проводились Новомосковською райдержадміністрацією Дніпропетровської області з приводу обговорення покращення екологічної ситуації в с. Піщанка, де розташований свинокомплекс і впровадження проекту з утилізації відходів від цього комплексу, де приймав участь в обговоренні питань порядку денного, а 07.04.2015р. здійснив виїзд до СФГ «Агрофортуна» з метою вирішення організаційних питань, пов'язаних з виконанням укладеного з цим підприємством господарського договору (а. с. 23-24).

Згідно довідки управління агропромислового розвитку Новомосковської РДА №162 від 27.04.2015р. ОСОБА_2 06.04.2015р. з 11.00 год до 14.30 год. дійсно знаходився на громадських слуханнях щодо реконструкції системи зберігання, переробки відходів від комплексу в с. Піщанка Новомосковського р-ну. Слухання проводились в Новомосковській РДА (а. с. 29).

Участь ОСОБА_2 у вказаних слуханнях також підтверджується протоколом слухань від 06.04.2015р. (а. с. .30-33).

Згідно довідки СФГ «Агрофортуна» від 15.04.2015р. №10 ОСОБА_2 07.04.2015р. прибув до даного підприємства в 10.00 год. з метою обговорення питань виконання календарного плану за господарським договором б/н від 02.06.2014р., укладеним з ЗНДЦМТ. Виїхав з підприємства о 14.00год (а. с. 34).

Доводи апелянта щодо відсутності такого договору взагалі, спростовуються наявною в матеріалах справи копією договору від 02.06.2014р, укладеного між СФГ «Агрофортуна» (замовник) та ЗНДЦМТ (виконавець), відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання щодо створення науково-технічної продукції на тему: Розроблення технологічного процесу виробництва органічних добрив шляхом компостування гною і рослинних відходів за допомогою змішувача-аератора компостів. Термін дії договору - з 02.06.2014р. по 21.11.2014р. Договір підписаний директором СФГ та директором ЗНДЦМТ (а. с. 36-39).

Додатковою угодою №1 до вказаного договору строк дії договору продовжено до 29.05.2015р. (а. с. 44)

За умовами даного договору виконання завдання повинно було здійснюватись за встановленим календарним планом, який є додатком до цього договору. І відповідно до цих календарних планів виконавцем поставлених перед ЗНДЦМТ завдань за цим договором було покладено на лабораторію біотехнологічної конверсії відходів тваринництва (а. с. 40, 45).

Згідно довідки СФГ «Агрофортуна» №16 від 19.06.2015р. вказано перелік та час проведення робіт працівниками ЗНДЦМТ на території СФГ «Агрофортуна» за період з січня 2014р. по листопад 2014р., виконавцями цих робіт зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а. с. 119-120).

На підтвердження виконання працівниками ЗНДЦМТ завдань за цим договором суду надано протокол випробувань експериментально-макетного зразка змішувача-аератора компостів у виробничих умовах, підписаний 17.10.2014р. як представника СФГ «Агрофортуна», так і ЗНДЦМТ (а. с. 157-159).

Згідно протоколу засідання методичної комісії ЗНДЦМТ №1 від 16.01.2015р. було схвалено на 2015р. робочу програму з виконання завдання 33.02.00.04Ф та робочу програму з виконання завдання 22.04.01.01 із визначенням керівника цих завдань - ОСОБА_2 (а. с. 193-209).

За змістом посадової інструкції старшого наукового співробітника ОСОБА_2, затвердженої 30.01.2015р., старший науковий співробітник відноситься до категорії наукових працівників, фахівців, безпосередньо підпорядковується завідуючому лабораторією, додаткове підпорядкування - керівнику завдання НДДКР, здійснює наукове керівництво групою працівників при дослідженні окремих тем, розробок, що є частиною завдання НДДКР, проводить наукові дослідження і розробки як виконавець найбільш складних і відповідальних робіт, впроваджує результати проведених досліджень та розробок, інш. (а. с. 71-73).

Згідно статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 212 ЦПК України надані сторонами письмові докази та пояснення свідків, які наведені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення,суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт відсутності ОСОБА_2 на робочому місці безпосередньо в приміщенні ЗНДЦМТ 06 та 07 квітня 2015р. знайшов своє підтвердження і сторонами цей факт не оспорюється. Проте, судом встановлено поважність причин відсутності ОСОБА_2 на робочому місці - в приміщенні ЗНДЦМТ - оскільки позивач, будучи науковим співробітником ЗНДЦМТ і керівником затверджених на державному рівні наукових програм, які передбачали дослідження закономірностей впливу технологічних процесів комплексної переробки відходів тваринництва на ефективність цього процесу, якість добрив та показники екологічної безпеки, розвиток техніко-технологічних процесів біоконверсії відходів тваринництва, мав необхідність деякі виробничі процеси та дослідження впроваджувати за межами приміщення ЗНДЦМТ.

Зміна посади ОСОБА_2 - з завідувача лабораторією на старшого наукового співробітника - не змінила його роль в реалізації наукових завдань, що були поставлені в межах наукових програм, керівником яких він був визначений. Ця обставина підтверджується наданими суду посадовою інструкцією старшого наукового співробітника, робочими програмами з дослідження наукових завдань. Доказів, які б спростовували ці обставини, відповідачем суду не надано.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції правильно вказав, що участь ОСОБА_2 в громадських слуханнях 06.04.2015р. з вищевказаної теми була безпосередньо пов'язана з його науковими розробками в межах наукових програм дослідження ЗНДЦМТ, оскільки стосувалась саме технологічних процесів перероблення відходів тваринництва, можливості запровадження певного проекту, наукове супроводження якого можливо було реалізувати на базі ЗНДЦМТ. Ця обставина підтверджується наданими суду протоколом громадських слухань від 06.04.2015р., поясненнями свідка ОСОБА_8, робочими програмами з виконання наукових завдань. Також суд правильно встановив, що відсутність ОСОБА_2 07.04.2015р. на робочому місці у зв'язку з його знаходженням в СФГ «Агрофортуна» також пов'язана з виконанням службових обов'язків, оскільки між ЗНДЦМТ та цим підприємством було укладено господарський договір, що передбачав проведення наукових досліджень з питань виробничого випробування змішувача-аератора компостів добрива, які в свою чергу також проводились в межах затверджених наукових програм, керівником яких був ОСОБА_2, що підтверджується наданими суду робочими програмами з виконання наукових завдань, господарським договором від 02.06.2014р. з відповідними додатками до нього, які є належними та допустимими доказами.

Доводи апелянта стосовно того, що виконання завдань за цим договором не було покладено на ОСОБА_2 спростовуються тим, що в календарних планах до вказаного договору саме лабораторія біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, якою до 01.02.2015р. керував ОСОБА_2 визначена основним виконавцем поставлених перед ЗНДЦМТ завдань в межах цього договору. У зв'язку з реорганізацією лабораторії та переведенням ОСОБА_2 на посаду старшого наукового співробітника будь-які зміни до цього договору не вносились, договір продовжував діяти і, як встановлено судом, виконуватись працівниками ЗНДЦМТ, зокрема, ОСОБА_2

За таких обставин висновок суду першої інстанції стосовно того, що відсутність ОСОБА_2 на робочому місці (в приміщенні ЗНДЦМТ) 06 та 07 квітня 2015р. мала місце з поважних причин, які безпосередньо були пов'язані з виконанням поставлених перед ним завдань в межах наукових розробок, що проводились ЗНДЦМТ за затвердженими науковими програмами, відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Також є правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності порушення відповідачем порядку накладання на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за вчинення порушення трудової дисципліни. Зокрема, факт відсутності позивача на роботі зафіксований актом комісії лише 10.04.2015р., службова записка безпосереднього керівника позивача ОСОБА_3 також датована 10.04.2015р., тобто по спливу 3-4 днів з фактичного дня відсутності, враховуючи при цьому, що 8-9 квітня були робочими днями. Причини таких розбіжностей представник відповідача суду не пояснив.

Суду не надано підтвердження на підставі чого, коли була створена комісія з приводу проведення перевірки причин відсутності позивача на роботі у вказані дні, які матеріали були зібрані в ході перевірки, чи проводилось засідання цієї комісії, яке рішення прийнято, коли саме і яким чином позивачу пропонувалось надати пояснення, який був встановлений строк для цього і що цей строк був позивачем пропущений. В судовому засіданні представник відповідача та свідок - ОСОБА_4 (провідний спеціаліст з кадрової роботи) не оспорювали, що пояснення ОСОБА_2 надав 14.04.2015р. в 12.00год, коли наказ про його звільнення вже було видано, при цьому, позивач пояснив, що надати пояснення його запросили тільки 14.04.2015р., що відповідачем не спростовано. Причини, з яких наказ було видано до отримання пояснень позивача, відповідач не назвав та ніяким чином не обґрунтував.

Суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин вимоги статті 149 КЗпП України, зазначивши в мотивувальній частині рішення, що при обранні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідач в порушення вимог ст. 149 КЗпП України не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, яка з урахуванням наявного в Центрі трудового порядку, що дозволяв виконання службових завдань поза установою за попереднім усним погодженням з безпосереднім керівником, без оформлення посвідчення про відрядження в силу відсутності коштів на здійснення їх оплати, що в судовому засіданні сторонами не оспорювалось, а також причини його вчинення, які при отриманні пояснень ОСОБА_2 могли бути визнані поважними, відсутність будь-якої заподіяної шкоди, попередню роботу працівника, який раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За вказаних обставин застосовувати найбільш суворий вид дисциплінарного стягнення - звільнення - було безпідставним та необгрунтованим.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звільнення позивача за п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул проведено з порушенням вимог діючого законодавства, тому позовні вимоги в частині визнання незаконним наказу № 20-к від 14.04.2015р. та його скасування підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що позивач був незаконно звільнений з посади старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, суд в мотивувальній частині оскаржуваного рішення правильно вказав, що необхідно поновити ОСОБА_2 саме на цій посаді. Вимоги про поновлення на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва не підлягають задоволенню, оскільки судом було відмовлено в задоволенні вимог позивача в частині визнання незаконним та скасування наказу №8-к від 30.01.2015р., яким його було переведено з посади завідуючого вказаної лабораторії на посаду старшого наукового співробітника.

Інші доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображують позицію відповідача, висловлену в ході розгляду справи і полягають лише в переоцінці доказів, які належним чином перевірені і оцінені судом першої інстанції і не доводять порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права.

За таких обставин судова колегія вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуЗапорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: