У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Вертелецькому М.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1,зацікавлена особа ПАТ «ОСОБА_2 Аваль»,на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3(далі державний виконавець),-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 р.ОСОБА_1звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3

В обгрунтування скарги зазначає,що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2014 р.,залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.11.2014 р.,був задоволений позов ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_4,ОСОБА_1,ТОВ «Україна-Квант» про стягнення заборгованості за кредитним договором,стягнуто,зокрема,з ОСОБА_1на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» сума заборгованості 134 134,99 доларів США та 4 179,94 гр.

28.01.2015 р.постановою державного виконавця на підставі заяви стягувача від 23.01.2015 р.було відкрито виконавче провадження ВП № 46266616 про примусове виконання вказаного вище рішення суду.

Посилаючись на те,що ухвалою від 13.01.2015 р.ВССУ відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4,ОСОБА_1,ТОВ «Україна-Квант» на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2014 р.та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13.11.2014 р.,та постановив зупинити виконання оскаржуваного рішення від 05.09.2014 р.до закінчення касаційного провадження,просить суд визнати дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вказаного вище рішення суду незаконними,оскільки вони порушують майнові права боржника,та постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2015 р.скасувати.

В судове засідання боржник ОСОБА_1не з*явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судової повістки,яку отримав особисто.

Представник стягувача в судове не з*явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судової повістки,яку отримала уповноважена особа під розписку.

Відповідно до ст.387 ЦПК України,неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду скарги по суті.

В судовому засіданні державний виконавець проти задоволення скарги заперечувала та пояснила,що на підставі заяви від 23.01.2015 р.ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» як стягувача,постановою від 28.01.2015 р.було відкрито виконавче провадження ВП № 46266616 про примусове виконання виконавчого листа,виданого Шевченківським районним судом м.Запоріжжя 08.12.2014 р.про солідарне стягнення з ОСОБА_4,ОСОБА_1,ТОВ «Україна-Квант» на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 134 134,99 доларів США та 4 179,94 гр.На час відкриття виконавчого провадження державному виконавцю не було відомо про наявність ухвали ВВСУ від 13.01.2015 р.,якою зупинено виконання вказаного судового рішення.19.02.2015 р.від боржника ОСОБА_1надійшла заява про зупинення виконавчого провадження ,підставою для чого він зазначив вказану у скарзі ухвалу від 13.01.2015 р.та надав її копію,по цій заяві державним виконавцем прийнято відповідне рішення.Просить суд відмовити у задоволенні скарги,оскільки на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження підстави для відмови у цьому були відсутні.

Всебічно вивчивши обставин справи,заслухавши пояснення учасників процесу,оцінивши в сукупності письмові докази,суд встановив,що скарга не підлягає задоволенню,виходячи з наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою,якщо вважають,що рішенням,дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення,ухваленого відповідно до цього Кодексу,порушено їх прав чи свободи.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку,встановленим цим Законом.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2014 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя був виданий виконавчий лист № 336/4038/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_4,ОСОБА_1,ТОВ «Україна-Квант» на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 134 134,99 доларів США та 4 179,94 гр.

23.01.2015 р. стягувач звернувся до ВДВС Шевченківського району з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого документу.

Заява про відкриття виконавчого провадження була зареєстрована у Шевченківському ВДВС та передана державному виконавцю 26.01.2015 р.

Як передбачено ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»,державний виконавець зобов*язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження,якщо,зокрема,не закінчився строк пред*явлення такого документа до виконання,про що протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить відповідну постанову.

Статтею 26 цього ж Закону передбачені підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Так,згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»,державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до

виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17

цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого

провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий

документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків,

коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного

виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної

виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання

рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана

судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам,

передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання

боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його

заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та

інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що

виключають здійснення виконавчого провадження.

За змістом скарги ОСОБА_1посилається на те,що державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження з підстав,передбачених п.8 ч.1 цієї статті.

Всупереч вимогам ст.10,60 ЦПК України,боржник не надав доказів на підтвердження тих обставин,що на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження,яка ним оскаржується,державний виконавець був обізнаний про наявність передбачених законом обставин,що виключають відкриття виконавчого провадження.

З наведеного суд встановив,що державний виконавець при винесені постанови від 28.01.2015 р.про відкриття виконавчого провадження діяв на підставі наданих стягувачем документів та відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» ,а незаконність його дій доказами скаржника не підтверджується.

Як передбачен ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»торони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку

виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому

числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник -

фізична особа - про зміну місця роботи.

Боржник ОСОБА_1письмово повідомив державного виконавця про наявність обставин ,які відповідно до ч.1 п.6 ст.37 цього ж Закону обумовлюють зупинення виконавчого провадження,зокрема, зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке

право,про що надав копію ухвали ВССУ від 13.01.2015 р.,лише 19.02.2015 р.

Таким чином,порушення прав заявника,які він визначив у скарзі, не знайшли свого підтвердження,а з матеріалів справи суд встановив,що дії державного виконавця були вчинені у відповідності до Закону та не призвели до порушень прав заявника.

За змістом роз*ясень п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р.»Про практику розгляду судами скарг на рішення,дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»,при розгляді скарг на рішення,дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати ,що Закон «Про виконавче провадження» передбачає заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так,державний виконавець зобов*язаний вживати передбачені Законом «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень,неупереджено,своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії(ч.1 ст.11),а особи,які беруть участь у виконавчому провадженні,зобов*язані сумлінно користуватись усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій(ч.7 ст.12)

Суд оцінює позицію заявника не ґрунтованою на законі як зловживання наданими стороні виконавчого провадження правами, оскільки боржник ОСОБА_1достеменно був обізнаний про викладені вище обставини.

Відповідно до ст.387 ЦПК України,якщо за результатами розгляду скарги на рішення,дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд встановить,що рішення,дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону,у межах повноважень суб*єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено,суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного вище суд встановив підстави відмовити в задоволенні скарги,оскільки порушень закону з боку державного виконавця,які за змістом скарги визначив заявник,не встановлено .

На підставі ст.383,387 ЦПК України,ст.11,12,25,26,37 Закону України «Про виконавче провадження»,суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п*яти днів після її оголошення шляхом подання апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення ухвали, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.А.Галущенко