Справа №2-1333/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про про стягнення суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся з вищезазначеною заявою та просив суд скасувати рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2011 року по справі № 2-1333/11 р. за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості у зв'язку з нововиявленими обставинами, відмовити Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" у позові до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, 22 червня 2011 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська було винесено рішення по справі № 2-1333/11 р. за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості.

Після винесення вищезазначеного рішення відповідачу стало відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були відомі відповідачу на момент винесення рішення, а саме відповідачу 13.11.2014 р. стало відомо про неправомірність нарахування Банком сум, які були стягнуті на підставі оскаржуваного рішення, оскільки 13.11.2014 р. відповідачем було отримано висновок за результатами проведення експертно-економічного дослідження №0999, виконаний Київською незалежною судово-експертною установою, відповідно до якого було встановлено, що Банком з боржника стягувалися відсотки за кредитом у розмірі 15,06%, в той час коли у договорі процентна ставка була зафіксована у розмірі 12,99% і тим самим було суттєво порушено права боржника.

В судове засідання представник заявника в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином.

Згідно ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

В судове засідання сторони не з'явились, суд розглядає заяву в їх відсутність, оскільки за правилом ст.. 365 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправдивий висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правого акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Судом встановлено, що 22 червня 2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по справі № 2-1333/11 р. за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості.

13.11.2014 р. представником відповідача ОСОБА_1 було отримано висновок за результатами проведення експертно-економічного дослідження №0999, виконаний Київською незалежною судово-експертною установою, відповідно до якого було встановлено, що Банком з боржника стягувалися відсотки за кредитом у розмірі 15,06%, в той час коли у договорі процентна ставка була зафіксована у розмірі 12,99%. Суд приймає дані обставини як нововиявлені, оскільки вони є істотними для справи, і які не були відомі відповідачу на момент винесення рішення.

Абсолютне значення подорожчання кредиту фактично складає 1014768,44 дол. США та є більшим від абсолютного значення подорожчання кредиту зазначеного в умовах договору в розмірі 1012409,36 дол. США.

Внаслідок нормативного недотримання документального оформлення кредитного договору №К-Д 014/02-40/565 від 18.01.2007 р. нормативних вимог (Постанова НБУ №168 від 10.05.2007 р.) кредитний договір та додатки до нього не містять розрахунку щодо реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, а отже кредитний договір відповідно до діючого законодавства України (ст. 638 Цивільного кодексу України) є неукладеним, оскільки на момент укладення договору не були погоджені всі істотні умови договору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено, як одна з основних засад цивільного законодавства, свобода договору. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Стаття 14 ЦК України зазначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Стаття 526 даного Кодексу вказує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розміру та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У відповідності до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що виконання чи не виконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків.

У відповідності до ч. 2 ст. 236 ЦК України якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затвердженні Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів. У разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитним договором суд вважає, що в межах розгляду даної цивільної справи судом встановлено, що позичальник не був належним чином повідомлений про дійсну вартість отримуваних кредитних коштів, до його відома не була доведена реальна відсоткова ставка та розмір сукупної вартості кредиту у відповідності до Правил.

Крім того, здійснена судово-економічна експертиза встановила більший розмір реальної відсоткової ставки, на відміну від того, що був зазначений у кредитному договорі, що свідчить про не доведення її розміру позивачем до відповідача в момент укладання договору.

За таких обставин, слід дійти висновку про те, що кредитний договір є нікчемний, оскільки сторони в належній формі не досягли згоди щодо розміру реальної відсоткової ставки та сукупної вартості кредиту.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на невірному розрахунку на підставі нікчемного договору, а отже, не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою №4 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р., ст. ст. 212-215, 361-365 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2011 року по справі № 2-1333/11 р. за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" у позові до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні при оголошенні рішення мають право на його оскарження протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В. Шевцова