Провадження по справі № 2/752/1624/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді
Антонової Н.В.,

при секретарі
Ляліній А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав, -

Встановив:

05.12.2013 року ОСОБА_1 звернулася з позовом
до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що перебувала з
відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованих
шлюбних відносинах. Від вказаного
шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

07.12.2011 року Рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 було розірвано. Спільна
дитина сторін після розірвання шлюбу
проживає та перебуває на утриманні
позивача.

Відповідач участі у вихованні дитини
не приймає, не провідує його, не
цікавиться його здоров'ям, успіхами,
морально та матеріально не підтримує.

Крім того, відповідач надав
нотаріальну заяву, відповідно до якої
відмовляється від батьківських прав
відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
визнає, що участі в його житті не
приймає.

З огляду на викладене, просила
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні надала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, зазначила, що позовні
вимоги визнає.

Відповідач надав суду заяву про
розгляд справи за його відсутності та
зазначив, що позовні вимоги визнає.

Суд, врахувавши думку сторін,
дослідивши письмові докази, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько не забрали дитину з полового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків з виховання дитини; жорстоко
поводяться з дитиною; є хронічними
алкоголіками або наркоманами; вдаються
до будь-яких видів експлуатації дитини;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських
прав'зазначається, що особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження Серія НОМЕР_2 від 21.09.2006
року.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 07.12.2011 року
шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було розірвано.

Після розірвання шлюбу, спільна дитина
сторін проживає та перебуває на
утриманні позивача.

Відповідач участі у вихованні дитини
не приймає, зустрічі з сином не прагне,
не цікавиться його здоров'ям,
успіхами, морально та матеріально не
підтримує.

Крім того, як вбачається з заяви ОСОБА_2
від 04.10.2013, посвідченої державним
нотаріусом Другої Київської державної
нотаріальної контори Абісовою Т.Ф.,
відповідач добровільно відмовився від
батьківських прав відносно
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
зазначив, що участі у вихованні,
навчанні, утриманні сина не приймає.

Таким чином, судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_2 тривалий час ухилявся від
виконання своїх батьківських
обов'язків стосовно сина ОСОБА_3, сином
взагалі не цікавився, вихованням не
займався, матеріальної допомоги на
його утримання не надавав та не надає,
не приймав участі у житті сина, що є
підставою для позбавлення його
батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими, повністю
доведеними, а отже підлягають
задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України
з відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 114,70 грн..

Керуючись ст.ст. 141, п.2 ч. 1 ст. 164, ст.165
Сімейного кодексу України, ст.ст. 60, 88,
209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця с. Іштихан Іштиханського
району Самаркандської області
Республіки Узбекистан, і.п.н. НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(Свідоцтво про народження від 21
вересня 2006 року, видане Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Юнусабадського району м. Ташкент,
актовий запис №3309 від 21.09.2006 року).

Рішення суду після набрання ним
законної сили надіслати державному
органу реєстрації актів цивільного
стану за місцем реєстрації народження
дитини.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а сторонами, які не
були присутні при проголошенні рішення
суду - протягом десяти днів з дня
отримання його копії до Апеляційного
суду м. Києва через Голосіївський
районний суд м. Києва.

Суддя:
Антонова Н.В.