УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2015 року суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

14.08.2015 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2, із вимогою про поділ майна подружжя.

02 вересня 2015 року до судді надійшли відомості щодо місця реєстрації відповідача.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2015 року позовна заява була залишена без руху, оскільки в порушенні п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України позивач не визначив ціну позову щодо вимог майнового характеру та не в повному обсязі сплатив судовий збір.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вбачається, що позивач в порушення вимог п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України не визначено ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 80 ЦПК України ціна позову про визнання права власності на майно визначається дійсною вартістю цього майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо на момент пред'явлення позову встановити точну ціну позову неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до конюктури ринку нерухомості мінімальна вартість житлового будинку загальною площею 60 кв.м., які знаходяться по вїзду Лазьківському по місту Харкову складає 150000 грн., тобто ціна позову повинна дорівнювати 75000 грн.

Таким чином, суд вважав за необхідне визначити розмір судового збору для даної позовної заяви у розмірі 750 грн.

Таким чином, позивачу було розяснено про необхідність визначити та вказати ціну позову відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України та доплатити судовий збір у належному розмірі, а саме: позивач мав надати квитанцію про сплату судового збору на загальну суму 506 грн. 40 коп. (750 243,60(сума судового збору, яку позивач вже сплатив при зверненні до суду)).

Крім того, судом було розяснено, що кошти, вказані у квитанції про сплату судового збору повинні бути перераховані на наступний рахунок: отримувач коштів: Управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача: 37999675, банк отримувача: ГУДКСУ в Харківській обл., МФО: 851011, рахунок отримувача:0004, код класифікації доходів бюджету: 22030001, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746. *;101* ІПН платника.

Також встановлено, що всупереч ст. 120 ЦПК України позивач не надав копію позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до позовної заяви для їх вручення відповідачу, а саме: копію рішення суду від 13.08.2013 року, копію договору міни від 12.03.2003 р., копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.05.2003 року, тобто ті додатки, які перелічені позивачем у позові.

У звязку із чим, суд запропонував позивачу надати вищевказані документи у одному екземплярі для вручення їх відповідачу.

У відповідності до норм Цивільно-процесуального кодексу України якщо недоліки позовної заяви у встановлений суддею строк, що не може перевищувати пять днів з дня отримання позивачем ухвали, позивач не усунув, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач отримав ухвалу суду 30 жовтня 2015 року та мала протягом пяти днів усунути визначені суддею недоліки.

Разом із тим, у визначений суддею строк, тобто до 04 листопада 2015 року включно, позивач не усунув вказані суддею недоліки, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Відповідно до п. 21.3 «Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року № 173, у разі не усунення недоліків у встановлений строк, якщо на ухвалу не надійшла апеляційна скарга, позовна заява/заява з ухвалою про залишення без руху не пізніше трьох днів після закінчення строку для усунення недоліків передається для розгляду судді.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для повернення заяви.

Зобовязати УДКСУ у Київському районі м. Харкова Харківської області повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривні 60 копійок), який був сплачений 07 серпня 2015 року квитанція ТВБВ 10026/141 РМ-14101 №73, Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області; отримувач: УДКСУ у Київському районі міста Харкова Харківської області; код отримувача: 37999675; рах. 0004 МФО 851011» на рах. №0002, код 14360570, МФО 305299.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Якуша