22-ц/775/537/2015(м)
Категорія 59 Головуючий у 1 інстанції Скудін В.І.
Суддя - доповідач Мальцева Є.Є.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Кочегарової Л.М., Принцевської В.П.

при секретарі - Сергєєвій Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за поданням виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за межі України, за апеляційною скаргою виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управляння юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 10 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 10 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні подання в.о. начальника ВДВС Першотравневого РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина ОСОБА_2 за межі України.

В апеляційній скарзі в.о. начальника ВДВС Першотравневого РУЮ ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, направити справу на новий розгляд до Першотравневого районного суду Донецької області.

У відповідності з положеннями ст.303-1, ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта в.о. начальника ВДВС Першотравневого РУЮ ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних причин.

З матеріалів справи вбачається, що 07 квітня 2015 року до суду першої інстанції надійшло подання в.о. начальника ВДВС Першотравневого РУЮ, в якому заявник просив винести ухвалу про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання зобовязань за рішенням.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказував, що на примусовому виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3357 від 09.10.2008 року, виданого Констянтинівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі ? частини всіх доходів на користь ОСОБА_3.

Відмовляючи в задоволенні подання ВДВС, суд виходив з того, що, всупереч вимогам закону, державним виконавцем не надані письмові підтвердження про спрямування боржникові рекомендованою кореспонденцією копії постанови про відкриття виконавчого провадження і отримання її боржником. У звязку з цим неможливо вважати боржника обізнаним про початок примусового виконання рішення суду, тому й неможливо вважати його таким, що ухиляється від виконання зобовязання за рішенням суду.

З такими висновками суду колегія суддів не може не погодитись.

Згідно з матеріалами справи, 17.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Першотравневого РУЮ ухвалена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-3357, виданого 09.10.2008 року Костнятинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частини доходів боржника.

Як передбачено п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання таких зобов'язань.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції посилався на норми вимог ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно із п.п. 3.19. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року надсилання документів виконавчого провадження здійснюється згідно з положеннями статті 31 вищезгаданого Закону. За письмовою заявою учасника виконавчого провадження інформаційні повідомлення щодо складання документів виконавчого провадження можуть надсилатися йому каналами факсимільного звязку або електронною поштою, смс-повідомленням. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного звязку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Відповідно п.п.3.20. Інструкції, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами за адресами, зазначеними у виконавчому документі, або іншими адресами, про які стало відомо державному виконавцю, або зазначеними у письмовій заяві сторони виконавчого провадження, у тому числі шляхом факсимільного звязку або електронною поштою.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець посилався на те, що боржник не виконує рішення суду про стягнення аліментів добровільно, і не явився на виклик державного виконавця для дачі пояснень щодо несплати боргу.

Судом першої інстанції встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять письмових підтверджень обізнаності боржника про початок примусового виконання рішення суду.

Колегії суддів апелянт не надав інших доказів на спростування таких обставин.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених в листі від 01.02.2013 року про «Судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», за змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд вирішив питання про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України з додержанням вимог закону.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи наведене, колегія суддів не може прийняти до уваги, як безпідставні, доводи державного виконавця на обґрунтування апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали у звязку із вирішенням судом справи без залучення до участі стягувача і боржника, оскільки такі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення відносно скасування оскаржуваної ухвали.

Також неможливо погодитися із доводами апеляційної скарги про наявність підтвердження отримання боржником виклику до державного виконавця, що на думку державного виконавця свідчить про обізнаність боржника про примусове виконання рішення суду, оскільки такі обставини не можуть слугувати належним підтвердженням дотримання вимог закону щодо направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику, і тому не спростовують висновків суду першої інстанції

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скаргу державного виконавця слід залишити без задоволення.

Керуючись 303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 10 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: