Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя ;

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи тим, що з 17.02.1990року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час зареєстрованого шлюбу подружжям набуто наступне майно : житловий будинок в АДРЕСА_1. На даний час відносини між сторонами погіршилися, що призвело до розірвання шлюбу 15.10.2014р. за рішенням суду, а тому постало питання поділу спільно нажитого майна. Також посилається на норму ст..ст.60,61 СК України майно, набуте подружжям на час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що добровільно поділити майно можливості не має, а тому просила суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку, 1/ 2 частину земельної ділянки за вказаною адресою та на 1/ 2 частину автомобіля Фольксваген Кадді, стягнути з відповідача на її користь половину вартості автомобіля в сумі 65000грн.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, відмовилася від частини позовних вимог щодо поділу земельної ділянки та автомобіля, в решті позовних вимог повністю підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав , але обґрунтував свої заперечення тими обставинами, що вважає за необхідне одночасно з поділом спільно нажитого майна провести його конкретний поділ.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.02.1990року, на цей час шлюб розірваний за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2014р.

Дані обставини сторонами не заперечуються, доводяться поясненнями сторін, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 165.10.2014р. по цивільній справі № 357/11971/14-ц, 2/357/3652/14..

Відповідно до повідомлення Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» від 09.02.2015року №138 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 12.04.1996р. № 768, виданого виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, реєстрова книга № 3 реєстровий № 762.Згідно з витягом з рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 22.03.2006р. №29-451 у приватну власність ОСОБА_2 передана земельна ділянка площею 0,12га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.372 цього Кодексу у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України -майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст. 61 СК України - об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. А згідно з ч.1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд, вважає, що в даному випадку є всі законні підстави вважати, що частки сторін в спірній сумісній власності на житловий будинок є рівними, докази наявності інших істотних обставин, які б підлягали врахуванню судом при визначенні часток сторін у спірному майні - відсутні. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає до задоволення і за позивачем може бути визнане право власності на 1/ 2 частину спірного житлового будинку.Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо необхідності вирішення спору про конкретний поділ житлового будинку, оскільки таких позовних вимог сторонами не надано, а суд виходячи з вимог ст. 11 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 15,60,174,212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 60,61,70 Сімейного Кодексу України, ст.ст.368,372 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Поділити майно, що є у спільній сумісній власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності №768 від 12.04.1996року, виданого виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області( реєстровий номер №762 у реєстровій книзі №3).

Право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку залишити за ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова