ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5208/15-ц
провадження № 2/753/3561/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ЦИМБАЛ І.К.

при секретарях -Черленюк В.М., Корпусенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, тертя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, де є третя особа, про визнання права власності, посилаючись на те, що під час шлюбу із своїм чоловіком, вона за власні кошти придбала житловий будинок, проте через сімейні обставини, будинок був оформлений на ОСОБА_5, чоловіка ОСОБА_4, яка також є матір'ю чоловіка позивача ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина і відповідачі звернулися із заявами про прийняття останньої. Позивач вважає такі дії, з боку відповідачів неправомірними, оскільки нерухоме майно придбане нею за власні кошти, а тому є її особистим майном та не входить до складу спадкового майна. Зважаючи на те, що на даний час право власності позивача на нерухоме майно відповідачами не визнається, позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що з 2008 року позивач здійснювала підприємницьку діяльність та мала достатні кошти для придбання спірного будинку. Підстава для оформлення права власності на спірний будинок було те, що на період придбання майна у чоловіка останньої ОСОБА_3 були проблеми із законом і останньому загрожувало покарання та можлива конфіскація майна. В подальшому коли такі проблеми відпали, через дружні відносини між сторонами, відсутність нагальних життєвих потреб, не було нагальної потреби у здійсненні переоформлення спірного майна. Проте, такі проблеми виникли, коли після смерті матері чоловіка позивача, на яку було оформлено право власності на спірне майно, почали заперечувати право власності позивача на спірний будинок.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на те, що вимоги останнього не доведено належними та допустимими доказами, проте в разі якщо суд дійде висновку про обґрунтованість вимог позову, просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача, оскільки остання знала про наявність договору проте вчасно за захистом права не звернулась. Крім того, представник зазначила, що спосіб захисту позивачем обраний не вірно, оскільки відплатний договір на підставі якого було набуто спірний будинок не оспорений.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились, заяви про відкладення розгляду справи з поважних причин до суду не надходили, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність зазначених осіб.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими насутпні факти та відповідні їм правовідносини.

23.08.2002 року позивач та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб /а.с. 13/.

13.07.2004 року був укладений договір купівлі - продажу садового будинку АДРЕСА_1 (далі - спірний будинок), відповідно до якого ОСОБА_5 набула у власність спірний будинок /а.с. 101, 102/.

27.11.2004 року згідно заяви продавця ОСОБА_5 повністю здійснила розрахунок за договором купівлі - продажу від 13.07.2014 року /а.с. 103/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, що не оспорювалось сторонами.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

12.01.2011 року ОСОБА_4, чоловік ОСОБА_5, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини/а.с. 18/.

17.01.2011 року ОСОБА_3,. син ОСОБА_5, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини/а.с. 19/.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу в порядку спадкування.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач та представник останньої не надали доказів того, що спірний будинок був придбаний за особисті кошти позивача, договір купівлі - продажу спірного будинку позивачем не оспорений, навіть і після відкриття спадщини та звернення відповідачів із заявами до нотаріальної контори про її прийняття, питання про перевід прав покупця позивачем також не порушувалося,у зв'язку з чим підстави для виключення спірного будинку із спадкової маси тавизнання права власності на спірний будинок за позивачем відсутні.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні останніх.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 392, 1261 ЦК України,п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, Законом України «Про судовий збір», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, тертя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: