Справа № 367/3990/14 Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
Провадження № 22-ц/780/2637/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 46 30.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що вони є власниками квартир АДРЕСА_3, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Даний будинок 3-х поверховий із цокольним поверхом. Власником суміжної земельної ділянки та домоволодіння АДРЕСА_4 є відповідач ОСОБА_2 Зазначають, що на відстані 2 м від їх будинку відповідачем встановлено суцільну світлонепроникну металеву огорожу заввишки 6 м на всю довжину даного житлового будинку. У зв'язку із цим вони звернулись з відповідним листом до Ірпінського міжміського управління Головного управління Держсанепідслужби у Київській області, яке згідно протоколів проведення дослідження освітленості в квартирах позивачів встановило, що параметри освітлення не відповідають вимогам ДБН В 2.5-28-2006 «Природне освітлення». Вказують, що рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 29.12.11 № 329/27 було зобов'язано ОСОБА_2 не пізніше 3-х місяців з дати прийняття рішення знести самовільно побудований з порушеннями Державних будівельних норм паркан між садибами АДРЕСА_4 та багатоквартирним будинком АДРЕСА_1. Але, до цього часу відповідач дане рішення не виконав. Зазначають, що паркан відповідача створює їм перешкоди у користуванні власністю через фактичне затемнення деяких кімнат та порушення інсоляції вказаних квартир. У зв'язку із вищенаведеним позивачі просять суд усунути перешкоди в користуванні їх квартирами в будинку АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача демонтувати металевий суцільний світлонепроникний паркан заввишки 6 метрів, який розташовано між садибою АДРЕСА_4 та багатоквартирним житловим будинком по АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18 липня 2014 року позов задоволено, усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1, ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_2, ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_3 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 демонтувати металевий суцільний світлонепроникний паркан заввишки 6 метрів, який розташовано між садибою АДРЕСА_4 та багатоквартирним житловим будинком АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 1243,60, грн., на користь ОСОБА_4 в розмірі 1 000,00 грн., на користь ОСОБА_3 в розмірі 1 000,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що неповідомлення його у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило його права надати суду докази, якими він заперечує проти позову. Вважає, що позивачами не надано доказів стосовно того, що саме ним створюються перешкоди в користуванні їх власністю. Вважає, що судом не було з'ясовано хто саме є суміжним землекористувачем позивачів по справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач будучи власником прилеглого домоволодіння АДРЕСА_4 здійснив будівництво залізного паркану 6-метрової висоти перед вікнами квартир позивачів з порушенням ДБН В.25-28-2006 «Природне та штучне освітлення», що суперечить інтересам позивачів, дані порушення виправити шляхом перебудови відповідач відмовляється, у зв'язку з цим позивачі мають право вимагати зобов'язати відповідача за власний рахунок знести зазначений паркан.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що позивачці ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.05.2013 р. (а.с. 22-25), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.10.2013р. (а.с. 30-31) та технічним паспортом на квартиру (а.с. 26-29).

Позивачці ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування квартири від 26.04.2013 р. (а.с. 34-35), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.04.2013 р. (а.с. 36) та технічним паспортом на квартиру (а.с. 36-38).

Позивачу ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.04.2011 р. (а.с. 42-43), витягом про державну реєстрацію прав від 15.06.2011 р. (а.с. 44-45) та технічним паспортом на квартиру (а.с. 46-49).

Встановлено, що на відстані 2 м від житлового будинку АДРЕСА_1 власником суміжного будинковолодіння АДРЕСА_4 встановлена металева огорожа заввишки 6 м на всю довжину житлового будинку АДРЕСА_1, що порушує інсоляцію в кімнатах квартир позивачів, про що свідчить лист Ірпінського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідемслужби у Київській області від 02.06.14 № 02.1-08-2260 (а.с. 50-51), акт перевірки дотримання санітарного законодавства від 27.05.2014 р. (а.с. 53-54), лист «Ірпінської міської санітарно-епідеміологічної станції» від 09.06.10 № 03/01-04-02-1919 (а.с. 65) та фототаблиця (а.с. 71-74).

Згідно протоколів проведення досліджень освітленості Ірпінського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ «Київський ОЛЦ ДСЕСУ» від 28.05.2014 р. (а.с. 55-60) в квартирах АДРЕСА_3, АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 параметри КПО не відповідають вимогам ДБН В.25-28-2006 «Природне та штучне освітлення».

Також судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 29.12.11 № 329/27 (а.с. 62) було зобов'язано ОСОБА_2 в термін не пізніше 3-х місяців з дати прийняття рішення знести самовільно побудований з порушенням ДБН паркан між садибою АДРЕСА_4 та багатоквартирним житловим будинком по АДРЕСА_1, але до цього часу зазначене рішення відповідачем не виконано.

Згідно договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку власником земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_4 є ОСОБА_7.

В апеляційній інстанції представник відповідача пояснила, що її довіритель є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування ст. 376 Цивільного Кодексу України» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено. Позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи та не з'ясував хто є власником домоволодіння АДРЕСА_4 та у зв'язку з цим прийшов до хибного висновку, що позов пред'явлений до належного відповідача.

З урахуванням того, що відповідач не є власником домоволодіння АДРЕСА_4, власник якого порушує права позивачів, колегія суддів вважає, що позов пред'явлений не до належного відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволені позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: