БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4167/15-ц
провадження № 2/361/2092/15
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

01 жовтня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Коваль А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом Кудлай - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним, визнання права власності на частку у спільному майні, -

встановив:

Позивачка просить визнати спільною сумісною власністю її з відповідачем, як набуту ними у шлюбі за спільні кошти, 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 і визнати за нею право власності на 1/6 частку в даній квартирі як на її частку у спільному сумісному майні за принципом рівності часток кожного з подружжя. Позовні вимоги мотивувала тим, що вказана квартира набута у власність у шлюбі і зареєстрована за відповідачем. Дану квартиру відповідач набув за договором купівлі-продажу майнових прав до шлюбу, кошти на внесення вартості квартири він взяв у кредит, до укладення шлюбу відповідач з власних коштів сплатив частину кредиту, а решту кредиту (в частині, рівній вартості 1/3 частки квартири) відповідач повернув кредитору і виконав достроково інші грошові зобовязання перед банком відповідач вже після укладення шлюбу грошима, що були подаровані на весілля, її батьками, тобто спільними коштами. Тому їй як одному з подружжя у даній частці набутій у спільну сумісну власність належить половина, тобто 1/6.

Відповідач до суду неодноразово не являвся, був належним чином і неодноразово повідомлений, ніяких заяв суду не подав. Судом ухвалено розглянути справу заочно згідно ст.224 ЦПК України.

Письмових заперечень, доказів відповідач не подав.

Судом з досліджених доказів встановлено:

Сторони уклали шлюб 20 вересня 2008року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 23.07.2014р. шлюб розірвано, згідно даного рішення сімейні стосунки сторони припинили з вересня 2013року.

За договором купівлі-продажу №367-к від 18.09.2006р. між ТОВ «БудЕліт Групп» (продавець) і ОСОБА_2 (покупець) купив майнові права на квартиру в житловому будинку за адресою м. Бровари, вул. Грушевського, 21 (обєкт інвестування однокімнатна квартира №367), плановий строк введення обєкта інвестування в експлуатацію 4 квартал 2017 року. Майнові права продаються за ціною 190585грн., ПДВ 38117грн., загалом 228702грн., покупець здійснює оплату до 21.09.2006р. 126500грн. до 27.09.2006р.- 102202грн.

Згідно платіжного доручення вказану суму 126500грн. перераховано на рахунок ТОВ «БудЕліт Групп» банком кредитором АКБ «ТАС - Комерцбанк», платник ОСОБА_2, призначення платежу оплата майнових прав згідно договору купівлі - продажу №367 від 18.09.2006р.

Згідно кредитного договору № 2621/0906/72-087 від 28.09.2006р. АКБ «ТАС - Комерцбанк» видав кредит ОСОБА_2 в сумі 20239 доларів США, на строк до 27.09.2026р., згідно п.1.2.договору кредит надається для подальшої конвертації в гривню і внесення коштів у гривні на користь ТОВ «БудЕліт Групп» в оплату за договором купівлі- продажу майнових прав на квартиру за договором №367 від 18.09.2006р.

За договором застави майнових прав від 28.09.2006р. між тими ж сторонами, кредит видано під заставу майнових прав на вказану квартиру.

Згідно довідки ВАТ «Сведбанк» позичальник ОСОБА_2 виконав свої зобовязання, повернувши в повному обсязі кредит та нараховані проценти згідно кредитного договору №2621/0906/72-087 від 28.09.2006р.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Броварської міської ради 01.12.2008р. власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 на підставі рішення від 28.10.2008р. №535.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 01.12.2008р., виданого виконкомом Броварської міської ради.

За договором дарування від 15.04.2009р. ОСОБА_2 подарував позивачці 1/2 частку в даній квартирі, належній йому на підставі свідоцтва про право власності від 01.12.2008р., виданого виконкомом Броварської міської ради.

Як пояснила позивачка, вказана грошова сума була внесена відповідачем для дострокового виконання кредитних зобов'язань перед банком із спільних коштів. Позивачка пояснила, що вона не претендує на те, щоб спільною сумісною власністю подружжя було визнано всю квартиру, яка набута у власність у шлюбі, оскільки частину кредиту відповідач виплатив до укладення шлюбу.

Оскільки обставини, які виклала позивачка у позові і підтвердила у судовому засіданні, відповідач не оспорив, то суд вважає можливим визнати, що дійсно у шлюбі подружжям сплачено саме 1/3 частину вартості квартири спільними коштами, і ця частина квартири набута подружжям у спільну сумісну власність. Суд вважає можливим погодитись з наведеними позивачкою арифметичними розрахунками щодо пропорційного сплаченим коштам визначення частки квартири, набутої у спільну власність. Відповідач не довів того факту, що між сторонами існували інші домовленості і договори стосовно даної квартири і розподілу прав на неї між подружжям. В наданому договорі дарування про такі договори чи домовленості між подружжям не зазначено. Тому при розгляді даної справи суд виходить з того, що майно, набуте у шлюбі, вважається набутим подружжям у спільну сумісну власність, згідно ст. 60 СК України.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними .

Згідно ч.4 ст. 71 СК України майно між подружжям може бути розділене у спосіб, вказаний позивачкою, тобто шляхом визнання за нею права власності на її частку у спільній сумісній власності, без розділу майна в натурі.

Таким чином, оскільки 1/3 частина квартири набута у спільну власність, то позивачка має право на визнання за нею права власності на половину від цієї части. Той факт, що у шлюбі між сторонами був укладений договір дарування частки квартири, не змінює висновків суду щодо наявності у позивачки права на розділ спільного сумісного майна між подружжям, оскільки наявності договорів, інших домовленостей між подружжям щодо розподілу часток у квартирі відповідач не довів.

Тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 70 71 СК України, ст..364, ст. 370 ЦК України, ст. ст. 213, 214, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і Кудлай - ОСОБА_1 1/3 частку квартири АДРЕСА_1;

визнати за Кудлай ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку в квартирі АДРЕСА_1 як на її частку у спільному сумісному майні.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. У разі, якщо така заява не подана, заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначеного строку на її подання.

Повний текст заочного рішення складено 05 жовтня 2015 року.

Суддя Т.В. Селезньова