АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 862/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач: Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» про стягнення суми депозитного внеску, відсотків і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 рокупозивач звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача суму депозитного внеску у розмірі 35 286,24 грн., відсотки за договором у розмірі 3 107,85 грн., 3% відсотки річних - 484,34 грн. та 50000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач не виконує умов договору депозиту та не повертає їй внесок і відсотки, які були нараховані на вкладені нею кошти, що завдало їй моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року - позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» на користь ОСОБА_1 суму депозитного внеску в розмірі - 35 286,24 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» на користь держави судовий збір в розмірі - 352,00 гривні. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «БГ БАНК», що є правонаступником ПАТ «Банк Перший» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що ПAT «БГ БАНК» свої обов'язки щодо повернення депозитних коштів виконав належним чином. За таких умов, посилання позивача про те, що він є звільненим від сплати судового збору є безпідставним.

Крім того, позивач обрав спосіб захисту свого ніби-то порушеного права, який не відповідає суті правовідносин, що склалася між сторонами.

Зазначив, що Договір банківського рахунку не містить умов , відповідно до яких у разі неналежного здійснення своїх обов'язків щодо обслуговування рахунку,сума грошових коштів, яку слід було перерахувати (виплатити) трансформується у заборгованість банку.

Позивач ОСОБА_1 проти скарги заперечувала, просила рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що банк не виконує свої зобов'язання за договором банківського вкладу та не повертає в повному обсязі грошові кошти.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 12.02.2014 року між ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є ПAT «БГ БАНК» (а.с. 97-102), та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДФ-058388, згідно якого позивач вніс на депозитний рахунок кошти в розмірі - 165 063,01 грн. на 61 день зі строком з 12.02.2014 року по 14.04.2014 року та відсотковою ставкою - 19,25% річних (a.c.10-12).

Пунктом 1.4 договору передбачено, що по закінченню строку вкладу банк повертає вклад та нараховані проценти вкладникові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок НОМЕР_1, відкритий у ПАТ «Банк Перший».

Після закінчення строку дії договору, а саме: 14.04.2014 року на вказаний рахунок НОМЕР_1, відкритий у ПАТ «Банк Перший», банк перерахував позивачу усі внесені позивачем кошти в розмірі - 165 063,01 грн. та нараховані за цей період відсотки в сумі - 5223,23 грн., що підтверджується роздруківкою рахунку та не заперечувалося сторонами по справі.

Проте, позивачка не змогла у повному обсязі отримати всієї суми вкладу, неодноразово зверталася з вимогами до банку, натомість отримала лише частину коштів в сумі 129 776 грн. 76 коп.

Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За умовами ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, згідно ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення (ст. 1060 ЦК України). Незалежно від виду вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Виняток становлять вклади, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, що встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Таким чином, апеляційна інстанція погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти та нараховані відповідні відсотки, оскільки видача коштів за розпорядженням клієнта є обов'язком банку, встановленим ЦК України та умовами договору.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Твердження апелянта про те, що позивач обрала неправильний спосіб захисту своїх прав, є необґрунтованими, оскільки правовідносини , що склалися між сторонами, носять договірний характер і саме порушення умов виплати депозитних коштів є підставою заявленого позову.

Посилання відповідача на те, що договір банківського рахунку не містить умов, відповідно до яких у разі неналежного здійснення своїх обов'язків щодо обслуговування рахунку, сума грошових коштів, яку повинно було перерахувати (виплатити) трансформується у заборгованість банку є необґрунтованими, оскільки з моменту здійснення вкладу банк стає боржником, а вкладник, відповідно, кредитором.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому є таким, що набрало законної сили.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді