Провадження 2/639/584/15

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2015 року
Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Рубіжного С.О..,
за участю секретаря - Чубенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу житлового будинку та визнання права власності на житловий будинок,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в м. Харкові по вул.. Електричній, № 2, на плані позначений літ. «Е», укладений 08 грудня 2000 між ним та відповідачем. Визнати за ним право власності на житловий будинок № 2 по вул.. Електричній у м. Харкові. В обґрунтовування позову посилається на те, що 08 грудня 2000 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу будинку розташованого за вищевказаною адресою Даний будинок він купив за 700 доларів США, що на теперішній час еквівалентно13 000. У підтвердження договору купівлі продажу відповідач надав розписку 08 грудня 2014 року, та виписав Доручення на відчуження майна від 08 грудня 2014 року. При переоформлені прав на будинок дізнався, що частинибудинку ще не визначенні, та правовстановлюючих документів, ще немає. Після звернення до відповідача з цього питання, останній запевнив, що договір буде укладено нотаріально.
З відповідачем домовились про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, сплатив йому повну вартість будинку на той час в сумі 700 доларів США.Вважав, що відповідач переоформив на нього право власності, але нещодавно дізнався, що відповідач подарив своєму синові цей будинок і син вже виділяє у судовому порядку частини будинку в натурі. Він звернувся до відповідача з претензією 16 вересня 2014 року, однак від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу відповідач відмовився.
В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Відповідач в судове засіданні не зявився, про час та місце повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечував.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце повідомлений належним чином. В минулому судовому засіданні проти позову заперечував. Подав письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що в 2000 році позивач дійсно пропонував укласти договір купівлі-продажу належних йому 34/100 часток права власності на домоволодіння за вищевказаною адресою, за ціною 3000 доларів США. Зазначає, що відповідач зловживав спиртними напоями, не помятає обставин щродо передачі грошей та вчинення дій щодо оформлення документів. Також зазначив, що між ними не досягнуто всіх умов договору. Після цього, він повідомив позивача про відсутність наміру укладати договір. Вважає твердження позивача про наявність будинку під літ «Е» помилковою, оскільки такого будинку не існує, також твердження позивача, що він є власником всього домоволодіння та на той час не були визначені частки, також помилковими. На той час всі правовстановлюючи документи всі були наявні. В 2003 році він подарував належні 34/100 часток домоволодіння своєму рідному племіннику ОСОБА_4 Зазначає, що позивачем не надано належного та допустимого доказу в обґрунтовування позову, між ними не було досягнуто згоди щодо ціни предмету договору та не визначено, яка саме частина домоволодіння підлягає відчуженню.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з наданих сторонами доказів, відповідач ОСОБА_2 був власником 34/100 часток домоволодіння № 2 по вул.. Електричній в м. Харкові на підставі договору дарування від 18.11.1989 року (а.с. 25).
Згідно копії довідки КП «БТІ», станом на 08 линня 1989 року, вартість належних ОСОБА_2 34/10 часток домоволодіння складала 1 437 рублів (а.с. 5).
08 грудня 2000 року відповідач видав нотаріальне посвідчене доручення на імя ОСОБА_1 на підготовку документів для оформлення договору відчуження належних йому часток домоволодіння (а.с.6).
Цією ж датою, відповідач отримав від позивача 700 доларів США за продане домоволодіння по вул.. Електричній № 2, що підтверджується копією розписки (а.с. 12).
На підставі договору дарування від 27 грудня 2003 року, відповідач подарував належні йому 34/100 часток домоволодіння за вищевказаною адресою ОСОБА_4, який зареєстрував право власності (а.с. 27, 28)
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно ст. 41 ЦК ЦК Української РСР в редакції 1963 року, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.
Відповідно до ст.. 47 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно ст. 153 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Статтею 227 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Посилання позивача на те, що сторонами досягнуто всіх істотних умов договору, суд вважає недоведеними, оскільки в позові просить визнати право власності та дійсним договір про купівлю-продаж будинку під літ «Е», проте як відповідач був власником 34/100 часток домоволодіння, яке складається з двох будинків та прибудинкових споруд, що підтверджується копією технічного паспорту та поясненнями відповідача (а.с. 8-11).
Як встановлено законодавством, договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути дотриманий письмової форми із зазначенням всіх істотних мов та посвідчений нотаріально.
Також позивачем не доведено, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.
Як пояснив в судовому засіданні позивач, після видачі довіреності, він не вчиняв жодних дій щодо підготовки документів для оформлення договору.
На підставі вищезазначеного, суд відмовляє в задоволенні позову за необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 3 10, 11, 60, 169, 174, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу житлового будинку та визнання права власності на житловий будинок - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя -