Справа № 462/8499/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«13» серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В. І.

при секретарі Семків Х.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

у с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в Залізничний районний суд м. Львова з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Як на підставу позовних вимог зазначав, що 30 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 30 квітня 2013 року передав, а ОСОБА_3 отримав 50 000,00 грн. для особистих цілей, які зобов'язався повернути до 15 червня 2013 року шляхом погашення частинами кожні два тижні. Вказані обставини підтверджуються власноручною написаною ОСОБА_3 розпискою від 30 квітня 2013 року.

ОСОБА_2 фактично відповідача особисто не знав та познайомився з ним через його брата ОСОБА_4, а тому повірив йому та надіявся на його порядність.

У зазначений в розписці термін відповідач ОСОБА_3 боргу не повернув, став уникати зустрічей із ОСОБА_2 та це спонукало до пред'явлення вказаного позову.

З огляду на такі факти та на підставі положень ст. ст. 11, 509, 526, 610, 612, 625, 629, 1046, 1049, 1050 ЦК України просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь свого довірителя ОСОБА_2 50 000,00 грн. заборгованості за договором позики, судовий збір в розмірі 500,00 грн. та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року вищевказану позовну заяву було скеровано для розгляду по територіальній підсудності в Шевченківський районний суд м. Львова.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання жодного разу не з'явився без поважних причин, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та шляхом опублікування оголошення в газеті «Львівська пошта» №79 (1690) від 21 липня 2015 року.

За згодою представника позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних в ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі. Якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 30 квітня 2013 року передав, а ОСОБА_3 отримав 50 000,00 грн. для особистих цілей, які зобов'язався повернути до 15 червня 2013 року шляхом погашення боргу частинами кожні два тижні. Про отримання позики відповідач ОСОБА_3 30 квітня 2013 року власноручно написав відповідну розписку. Однак у зазначений в розписці термін ОСОБА_3 боргу не повернув та став уникати зустрічей із позивачем ОСОБА_2

Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1, долученою до справи копією розписки відповідача ОСОБА_3 від 30 квітня 2013 року, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні, іншими зібраними у справі доказами та ці обставини в судовому засіданні ніким не оспорювались.

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 610, 612, 625, 629, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 50 000,00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень) боргу за договором позики, а також 3 500,00грн. (три тисячі п'ятсот гривень) витрат по оплаті судового збору та витрат на правову допомогу адвоката.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя В. І. Кавацюк