07 грудня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області
головуючого - судді Денисюка П.Д.,
при секретарі Киричок М.М.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача - адвоката Негрея О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю, надання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, як чоловіка та жінки без шлюбу в період з лютого 1986 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати спільним сумісним майном як подружжя квартиру АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири та надати право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що з лютого 1986 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1. Зазначила, що мали близькі стосунки, вели спільне господарство, побут, мали сімейні права і обов'язки. Спільно погасили пайовий внесок за квартиру. З часу спільного проживання, щорічно, протягом весняного та осіннього сезонів проживали в АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Просить встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, як чоловіка та жінки без шлюбу, визнати квартиру їх спільним сумісним майном, як подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частини вказаної квартири та надати право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця.
В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Негрей О.М. позов підтримали, просили його задоволити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заперечень проти позову не подав.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала суду, що ОСОБА_1 з ОСОБА_4 спільно проживали більше тридцяти років. Жили однією сім'єю, як чоловік та жінка. Вели спільне господарство, їздили разом відпочивати в Одеську область. Зазначила, що для сплати кооперативного житла позичила ОСОБА_1 грошові кошти.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що близько 35 років знайома із ОСОБА_1, оскільки проживають в одному будинку. Із ОСОБА_4 жили однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та сімейний бюджет.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_1 дійсно близько 30 років проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловік і жінка без юридичного оформлення шлюбу. Коли ОСОБА_4 помер ОСОБА_1 сама займалася його похоронами.
Заслухав позивача та її представника, допитав свідків, дослідив матеріали справи, оцінив їх в сукупності з іншими доказами, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позовзадоволити із наступних підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1986 року, вели спільне господарство, підтримували фактичні шлюбні відносини, жили як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Мали спільний побут та сімейний бюджет, їздили разом на відпочинок.
Із показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 більше тридцяти років спільно проживали однією сім'єюяк чоловік та жінка без шлюбу. Були пов'язані спільним побутом, працею, мали взаємні права та обов'язки.
Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Однією з ознак сім'ї є спільне проживання двох осіб. Сім'я - це щось більше ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності допомоги один одному, узгоджувати індивідуальні права з вимогами іншого суспільного життя.
Аналіз ч.2 ст.3 СК України дає підстави для висновку про можливість виникнення сім'ї між особами, які спільно проживають без реєстрації шлюбу. Припинення спільного проживання дружини та чоловіка з поважних причин не є підставою для припинення їхньої сім'ї.
Європейський суд з прав людини при розгляді справи Кичана зауважив, що відносини де-факто, як відносини, що ґрунтуються на шлюбі можуть вважатися сімейним життям.
Відповідно до п.16 частини 1 Європейської соціальної хартій, сім'я - це головний осередок суспільства має право на відповідний соціальний, правовий та економічний захист, який забезпечує її всебічний розвиток.
Сукупністю вищенаведених доказів, беручи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу доведений.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 03 травня 2015 року ОСОБА_4 помер, його похоронами займалася ОСОБА_1, що підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, а після його смерті відкрилася спадщина.
Частиною 1 ст.74 Сімейного кодексу України регламентовано, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
За правовою позицією Верховного Суду України майно, набуте до 01 січня 2004 року під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою є об'єктом їхньої спільної сумісної власності.
Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю, як чоловіка та жінки без шлюбу і придбання квартири АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність підтверджується показами свідка ОСОБА_5 з яких убачається, що 30 грудня 1992 року ОСОБА_1 отримала від неї позику для сплати пайового внеску за вказану нерухомість та довідкою, виданою житлово-будівельною кооперацією.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Факт перебування у фактичних шлюбних відносинах з установленням факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету є підставою для визнання права власності на половину майна, набутого за час спільного проживання.
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до часу відкриття спадщини проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою більше тридцяти років.
Даний факт підтвердили у наданих суду показах свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тому позивач як жінка померлого ОСОБА_4 має першочергове право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця.
Враховуючи, що ОСОБА_1 весь час проживання як чоловіка та жінки без шлюбу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала допомогу ОСОБА_4, суд приходить до переконання, що позивачу слід надати право на спадкування першої черги після смерті спадкодавця.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як чоловіка та жінки без шлюбу підтверджений.
Крім того, слід визнати квартиру АДРЕСА_1 їх спільним сумісним майном, визнати за позивачем право власності на 1/2 частини квартири та надати право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця.
На підставі ст.ст.1264, 1259 ЦК України, керуючись ст.ст.88, 213-215, 224-226, 256 ЦПК України, суд -
Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як чоловіка та жінки без шлюбу в період з лютого 1986 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.
Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як подружжя квартиру АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.
Надати ОСОБА_1 право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця - ОСОБА_4.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - у той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, а саме після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно

Суддя Рівненського міського суду П.Д. Денисюк