Справа № 348/2066/14-ц
Провадження № 22-ц/779/93/2015
Головуючий у 1 інстанції Безбородько В.А.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Вакарук В.М.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укртрансгаз» Нафтогаз Україна» про стягнення підвищення до заробітної плати за роботу в гірському населеному пункті за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 24 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Надвірнянського районного суду від 24 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Укртрансгаз» НАК Нафтогаз України» про стягнення підвищення до заробітної плати за роботу в гірському населеному пункті.

Апелянт незгідний з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій посилається на те, що рішення суду є необ'єктивним, необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що трудові відносини з ПАТ «Укртрансгаз» НАК Нафтогаз України» було припинено наказом №28-К від 30.12.2011 року, яким його було звільнено з роботи, у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України, що стверджується даними трудової книжки.

На протязі шести років (з 01 лютого 2005 року по день звільнення - 30 грудня 2011 року) він проживав і працював у гірському населеному пункті - м. Яремча Івано-Франківської області, яке отримало такий статус відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №647 від 11 серпня 1995 року «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських». На вказаній підставі він набув статус особи, яка проживає і працює на території гірського населеного пункту, а тому має право на отримання підвищення у розмірі 25% до посадового окладу за роботу в гірській місцевості. Вказану обставину судом першої інстанції не було взято до уваги.

В квітні 2014 року від проведеної ревізії ДК «Укрнафта» НАК «Нафтогаз Україна», в тому числі зустрічної звірки БВ «Карпати», головним контрольно-ревізійним управлінням в Івано-Франківській області було встановлено окремі порушення при нарахуванні та виплаті заробітної плати працівникам БВ «Карпати». В результаті чого було донараховано та виплачено різницю недоотриманої заробітної плати з урахуванням 25% надбавки за роботу в гірських населених пунктах за період роботи з 01.11.2009 року по 01.03.2010 року.

Апелянт не погоджується з висновок суду про те, що він немає права на підвищення до заробітної плати у розмірі 25% за роботу у гірському населеному пункті. Суд також не вказав, який саме колективний договір ПАТ «Укртрансгаз» застосовується до розглядуваних спірних правовідносин: строк його дії та коло працівників, на які колективний договір поширюється. Відсутнє також посилання на пункт цього колективного договору, який би підтверджував доводи суду. Також, умови будь-якого колективного договору не можуть погіршувати порівняно з чинним законодавством становище працівників, оскільки відповідно до ст.. 16 Кодексу законів про працю України такі умови є недійсними.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення яким задоволити позов.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.02.2005 року по 30.12.2011 рік ОСОБА_2 працював на посаді завідувача продуктового складу в базі відпочинку «Карпати» Управління магістральних трубопроводів «Прикарпаттрансгаз», ПАТ «Прикарпаттрансгаз» НАК «Нафтогаз України», яка знаходиться в м. Яремче, Івано-Франківської області.

З трудової книжки позивача вбачається, що наказом № 28-К від 30.12.2011 року він звільнений з посади у зв»язку із скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 647 від 11.08.1995 року «Про перелік населених пунктів, яким надано статус гірських» м. Яремче, Івано-Франківської області, де знаходиться база відпочинку «Карпати» Управління магістральних трубопроводів «Прикарпаттрансгаз», ПАТ «Прикарпаттрансгаз» НАК «Нафтогаз України» та в якій позивач працював і проживав, віднесено до переліку населених пунктів, якому надано статус гірського.

30.05.2011 року ОСОБА_2 набув статусу особи, яка проживає і працює на території гірського населеного пункту, що стверджується посвідченням № 183, виданим зазначеній особі відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону та п.п. 2, 4 Положення про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1996 року № 345.

Пільги громадянам, яким надано статус особи, що проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, визначені у ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 648 «Про умови праці осіб, які працюють у гірських районах» встановлено, що на підприємствах, в установах, організаціях та військових частинах, розташованих на територіях населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, визначені генеральними, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків.

Госпрозрахункові підприємства, яким є відповідач, відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці», самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, встановлюють умови та розміри оплати праці працівників.

Забезпечення оплати праці працівників, що працюють на підприємствах, розташованих в гірських населених пунктах, вказані підприємства здійснюють за рахунок доходів від своєї діяльності.

Таким чином, оплата праці працівників госпрозрахункових підприємств (організацій), що розташовані на території населених пунктів, яким надано статус гірських, повинна визначатись з урахуванням зазначених норм матеріального права, а положення п.1 Постанови №648 слід розглядати як загальний підхід до обчислення підвищення тарифних ставок та посадових окладів працівників, які працюють на таких підприємствах, а не визначення кола осіб, які претендують на таку виплату.

При цьому слід враховувати, що на 25 відсотків підвищуються тарифні ставки і посадові оклади працівників, які визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням.

Виробничі, трудові, соціально-економічні інтереси працівників нафтової та газової промисловості регламентуються Галузевими угодами між Міністерством енергетики і вугільної промисловості України, НАК «Нафтогаз України» та профспілкою працівників нафтової і газової промисловості як мінімальні соціальні гарантії. Галузевими угодами між Міністерством енергетики і вугільної промисловості України, НАК «Нафтогаз України» та профспілкою працівників нафтової і газової промисловості України на 2005-2006, 2007-2008, 2009-2011 роки передбачено, що мінімальний розмір тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва за місячну норму робочого часу встановлюється у розмірі не менше 135 % розміру мінімальної заробітної плати, для робітників наскрізних та інших професій - у розмірі не менше 120 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. У разі встановлення під час дії Угоди нового розміру мінімальної заробітної плати тарифні ставки /посадові оклади/, розраховані відповідно до п. 2.20 Угоди, в обов'язковому порядку підвищуються з часу набрання чинності Законом України, яким встановлено нову величину мінімальної заробітної плати. Встановлені в Галузевій угоді мінімальні тарифні ставки і є мінімальними соціальними гарантіями для працівників нафтової та газової галузі, до якої відноситься ПАТ «Укртрансгаз». Порядок оплати праці працівників ПАТ «Укртраснгаз» та в тому числі бази відпочинку «Карпати», мінімальну тарифну ставку та коефіцієнти співвідношень до неї тарифних ставок робітників та посадових осіб інженерно-технічних працівників встановлено колективними договорами ПАТ «Укртрансгаз», укладеними між роботодавцем в особі голови правління та радою голів профкомів ПАТ «Укртрансгаз» від імені трудового колективу та зареєстрованим в установленому порядку.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що тарифні ставки працівників ПАТ «Укртрансгаз» розраховані у відповідності до колективних договорів ПАТ «Укртрансгаз», перевищують мінімальні соціальні гарантії, встановлені галузевими угодами більше ніж на 25 %.

Відповідні позиції викладені і у постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року в справі №6-151 цс 12, і є обов'язковими для всіх судів України.

З штатних розписів на 2005-2011 роки та довідок про заробітну плату на ім'я ОСОБА_2 за 2005-2011 роки видно, що позивач отримував заробітну плату, яка значно більше ніж у 25 відсотків перевищує законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду є надуманими і суд їм у рішенні дав належну правову оцінку.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості.

Підстав для скасування даного рішення та постановлення нового з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 24 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

В.М. Вакарук