АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

09 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Івановій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Екостатус С», третя особа: ОСОБА_5 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення коштів. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 за якого поручилося ТОВ «Екостатус С» з 2007 року не повертає йому надані у борг гроші, просив стягнути з них солідарно 1 577 625.50 грн. основного боргу та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.09.2012 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Екостатус С» на користь ОСОБА_4 борг в розмірі 1 578 217, 80 грн., 3% річних в розмірі 140 742,44 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.09.2013 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18.09.2012 скасовано з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

12.03.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.03.2014 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18.09.2012 та рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.09.2013 скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року даний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Екостатус С» на користь ОСОБА_4 борг в розмірі в розмірі 4 432 752 грн., 3% річних у розмірі 820 059,12 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 3`219,00 грн., а всього - 5 526 030,12 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3 подали апеляційну в якій ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Зазначають, що рішення суду прийнято упереджено та передчасно, без з'ясування всіх обставин справи. Зазначають, що судом не було ураховано, що позивач не довів, що саме він надавав гроші у борг їх довірителю, а суд безпідставно відмовив у проведенні судово-технічної експертизи не з'ясувавши належним чином природу походження розписки, яка в розумінні ст. ст. 1046,1047 ЦК України не є договором позики.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 за довіреністю - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

ОСОБА_7, який є представником позивача просив апеляційну скаргу відхилити, зазначив, що з 2007 року відповідач борг позивачу не повертає і укладаючи мирову угоду про відтермінування повернення боргу його наявність не заперечував та не оспорював, а проведеною по справі судово-почеркознавчою експертизою підтверджено належність підпису у розписці ОСОБА_3

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Екостатус С» та третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися. Зважаючи на положення ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала їх повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановив суд та вбачається з матеріалів справи, 11.11.2007 року ОСОБА_3 видав ОСОБА_4 розписку в якій зазначив, що він взяв у борг 197 450,00 доларів США, з терміном повернення до 20.02.2009 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 щодо повернення коштів за вказаною розпискою між позивачем та ТОВ «Академія здоров'я та краси», назву якого змінено на ТОВ «Екостатус С», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, 05.04.2011 року був укладений договір поруки № 1.

Відповідно до умов договору поруки товариство взяло на себе зобов`язання протягом 2 календарних днів, від дати отримання письмової вимоги кредитора - ОСОБА_4 про невиконання позичальником - ОСОБА_3 - зобов'язання по розписці від 11.11.2007 року про отримання грошової суми в розмірі 197 450,00 дол. США, виконати його шляхом передачі грошових коштів кредитору.

Факт передачі грошей саме позивачем підтвердив в судовому засіданні вказаний у розписці свідок ОСОБА_8

Належність та справжність підписів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вказаній розписці підтверджені висновком судово-почеркознавчої експертизи від 02.04.2015 року.

У цьому висновку також зазначено, що рукописний текст в розписці від 11.11.2007 від імені ОСОБА_3 виконаний саме ним.

Крім того, представниками відповідача не заперечувався факт укладення мирової угоди між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 щодо порядку повернення грошей і зміну строку виконання, зобов'язання щодо повернення останнім грошових коштів позивачу та невиконання відповідачем цієї мирової угоди в подальшому.

Виходячи з положень ст. ст. 207, 1046, 1047 ЦК України суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що наведені обставини свідчать про вчинення сторонами правочину, - укладення договору позики.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідач в установлений договором строк борг не повернув, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає задоволенню і правильно стягнув у відповідності до положень ст. 554 ЦК України солідарно з відповідачів на користь позивача суму боргу з урахуванням 3 % річних, що передбачено ст. 625 ЦК.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на таке суд першої інстанції підставно стягнув борг в гривневому еквіваленті.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Оскільки відповідач не посилається на укладення договору під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини, то суд першої інстанції правильно відхилив пояснення представників ОСОБА_3 про те, що ніяких коштів від позивача він не отримував.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду є упередженим та передчасним колегія суддів вважає надуманими.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/7812/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9035/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.