Справа № 741/1599/14-ц Провадження № 22-ц/795/417/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Киреєв О.В. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.,
при секретарі:Сахаровій К.О.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Носівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 37,8 кв.м. вартістю 53923 грн., веранду вартістю 7519 грн., ганок вартістю 557 грн., сарай вартістю 9239 грн., криницю вартістю 2069 грн., хвіртку вартістю 584 грн., огорожу вартістю 6679 грн., а всього загальною вартістю 82774 гривень в порядку спадкування.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 права забудовника житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 37,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (веранда, ганок, сарай, погріб, криниця, хвіртка, огорожа).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, не звернув уваги на те, що позивачка не зверталася до суду з заявою про визнання прав забудовника, її позовні вимоги були іншими.

Апелянт наголошує на тому, що будинок повністю придатний для проживання : газифікований, підключений до енергопостачання. Будь-яких перебудов вона найближчим часом не планує. Вказане рішення суду не дає їй підстав для оформлення правовстановлюючих документів на будинок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_7, як дружина, та ОСОБА_8, як дочка, після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, успадкували в рівних частинах житловий будинок АДРЕСА_2, який належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Носівської міської Ради депутатів трудящих 7 лютого 1962 року № 1504, та зареєстрованого Ніжинським міським бюро технічної інвентаризації 7 лютого 1962 року № 1519, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 2 квітня 1970 року (а.с.33). Це свідоцтво підлягало реєстрації в Ніжинському МБТІ на протязі шести місяців.

У встановленому на той час порядку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не зареєстрували право власності на успадкований житловий будинок.

Виконком Носівської міської Ради депутатів своїм рішенням № 74 від 30 червня 1969 року надав дозвіл ОСОБА_7 на побудову будинку на земельній ділянці АДРЕСА_2. Типовий проект № 181-3 будинку був рекомендований Гостроєм УССР і погоджений з архітектором 31 липня 1969р. ( а. с. 69-70) та відповідно до акту від 4 квітня 1969 року проведено в натурі розбивку під фундамент будинку за вище вказаною адресою.

Будівництво будинку тривало значний час і після його завершення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 намагались отримати правовстановлюючі документи на будинок .З копії технічного паспорта на жилий будинок АДРЕСА_1 , який було складено 2 вересня 1988 року, вбачається, що побудований будинок підлягав інвентаризації, після чого власники повинні були оформити нові правовстановлюючі документи. Для цього необхідно їм було отримати акт про закінчення будівництва та пред'явити в БТІ старі правовстановлюючі документи з актом про закінчення будівництва (а.с.41а).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с.62).

З повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 14/01-17 від 8 січня 2015 року вбачається, що спадкова справа до майна ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, Носівською державною нотаріальною конторою не заводилася (а.с.63).

Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_8, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, що підтверджується поясненнями представника позивача та копією домової книги.( а.с.72-74)

ОСОБА_8 за життя не зареєструвала право власності на успадкований будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

Станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано, що підтверджується копією довідки комунального підприємства «Носівське БТІ» (а.с.5).

З копії спадкової справи № 5/2014 спадкоємцем п'ятої черги за законом померлої ОСОБА_8 є ОСОБА_5 (а.с.20-29), якій у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вище вказаний будинок постановою № 316/02-31 від 11.11.2014 року приватного нотаріуса Носівського нотаріального округу відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. ( а.с.6)

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечать нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Отже посилання суду на ст.ст. 1218,1265ЦК України, Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, слід визнати правильним.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_5 щодо порушення судом принципу диспозитивності при розгляді справи та виходу за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше яке за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

Розпорядження правами щодо предмету спору повинно здійснювати з урахуванням меж здійснення цивільних прав, що передбачені ст. 13 ЦК, а саме в межах, передбачених законом та у встановленій законом процесуальній формі; без порушення прав інших осіб, без завдання шкоди довкіллю або культурній спадщині; без наміру завдати шкоди іншій особі; з додержанням моральних засад суспільства.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Отже, на засадах диспозитивності і змагальності сторін й інших осіб, які беруть участь у справі, доповнених вимогами принципу публічності в діяльності суб'єктів захисту прав інших осіб і суду, розглядається цивільна справа в межах, необхідних для з'ясування істотних для справи обставин, встановлення їх об'єктивної істини, дійсних взаємовідносин сторін, їх прав і обов'язків.

Предметом позову з яким звернулася до суду ОСОБА_5 є визнання права власності на спадкове майно, тобто визнання за собою прав спадкоємця.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житлового будинку є набуття спадкоємцем зазначеного права в установленому законодавством порядку.

Тобто суд визнавши за позивачем право забудовника житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 37,8 кв.м. з господарськими будівлями не вийшов за межі позовних вимог позивачки.

Інші доводи апеляційної скарги є похідними, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: