Справа № 495/5560/13-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
18 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі
головуючого - судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі - Мамончик К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород - Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом від спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати по сплаті судового збору і послуг адвоката. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_2, у віці 81 рік, помер ОСОБА_3, який доводився рідним батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на певне майно, зокрема на: земельну ділянку площею 6,21 га, що розташована на території Шабівської сільської ради, масив НОМЕР_1; майнового паю члена КСГП в розмірі 4 384,37 грн.; житловий будинок АДРЕСА_1; житловий будинок АДРЕСА_2.
15 травня 2009 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів ОСОБА_1.
Одночасно з позивачем - ОСОБА_1, до державного нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся відповідач - ОСОБА_2, на підставі ст.. 1241 ЦК України як непрацездатний син спадкодавця, який має право на обов'язкову долю спадини.
На думку ОСОБА_1, відповідач не має право на отримання будь-якої частки спадщини та повинен бути усунений від неї з наступних підстав.
В 1994 році відносини між його померлим батьком та братом - ОСОБА_2 погіршилися, спілкування між ними припинилось. За весь цей період померлий неодноразово хворів, знаходився на стаціонарному лікуванні, після перелому шийки стегна був в безпорадному стані, потребував постійного догляду, піклування та матеріальної допомоги. ОСОБА_1 неодноразово просив брата ОСОБА_2 врахувати стан здоров'я батька та відновити колишні відносини, до того ж, разом їм буде легше лікувати та доглядати його, однак, на ці прохання ОСОБА_2 не реагував, ніяких заходів по наданню допомоги не приймав. З проханнями примиритись до ОСОБА_2 звертався і померлий батько - ОСОБА_3, але позитивних результатів такі прохання не дали.
Враховуючи тривале ухилення брата ОСОБА_2 від надання допомоги батькові позивач був змушений за свої особисті гроші провести лікування батька у лікарні де тільки операція по влаштуванню ендопротезу обійшлася у 8 000 гривень. Крім того, після операції був встановлений реабілітаційний період тривалістю 6 місяців. Весь цей час ОСОБА_1 та члени його сім'ї постійно були з ОСОБА_3, купляв йому ліки, продукти, одяг тощо.
В 2010 році батько сторін - ОСОБА_3 знову тяжко захворів та за гроші ОСОБА_1 було проведено лікування і проведені операції по видаленню пахової грижі, лікування передміхурової залози, сечового міхура. Тільки на операції було витрачено 6 000 гривень.
На лікування батька за всі роки ОСОБА_1 витратив близько 50 000 гривень, в той час як відповідач не приймав ніякої участі у лікуванні та догляді батька, свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. Саме з цих підстав, ОСОБА_1 вважає, що його брат ОСОБА_2 не має ніякого права на отримання частки майна померлого батька, тому звернувся до суду з відповідною вимогою.
Позивач, адвокат в його інтересах у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.
Відповідач, його представник у судове засідання не з'явились, про час там місце судового засідання були сповіщені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв на адресу суду не надавали.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, адвоката в його інтересах, заслухавши свідків, оцінивши належним чином всі представлені сторонами докази, заслухавши думки всіх учасників процесу, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 з огляду на наступне.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами, а ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, доводився їм рідним батьком. Такі обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечувались жодним учасником справи.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 6,21 га, що розташована на території Шабівської сільської ради, масив НОМЕР_1, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 від 10.06.2004 року, кадастровий номер НОМЕР_2; майнового паю члена КСГП в розмірі 4 384,37 гривень, відповідно до свідоцтва НОМЕР_3 від 29.01.2007 року; житловий будинок АДРЕСА_1; житловий будинок АДРЕСА_2.
15 травня 2009 року померлий ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Драченко А.Н. за № 95, яким все належне йому на день смерті майно він заповів ОСОБА_1 - позивачу.
Відповідно до інформаційного листа завідувача міськдержнотконтори Кушнір І.В. від 01.10.2013 року за № 2706/01-16, спадкова справа № 486/2012 до майна померлого ОСОБА_3 була відкрита Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою 04.12.2012 року за заявою ОСОБА_2 - відповідач по справі про прийняття спадщини за законом, а 06.12.2012 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом.
Таким чином, у зв'язку з наявністю заповіту, відповідач бажає прийняти ту частку спадщини, що передбачена для нього ст..1241 ЦК України (обов'язкова частка) як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, оскільки він є інвалідом ІІ групи та пенсіонером.
Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).
Разом з тим, на думку позивача відповідач не має право на отримання будь-якої частки спадщини та повинен бути усунений від права на спадщину, оскільки він відмовлявся та ухилявся від надання допомоги їхньому батьку - спадкодавцю, який через похилий вік та фізичний стан потребував такої допомоги як фізично так і морально.
Згідно з ч.3 ст.1224 ЦК України - не мають права на спадкування за законом … особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
За роз'ясненням Пленуму ВСУ в п.6 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - вимоги про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлено особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки.
Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.
Відповідно до положень ст.. 202-203 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
Так, позивач надав суду копії медичних довідок та інших документів, серед яких протокол ультразвукового обстеження сечового міхура і передміхурової залози ОСОБА_3, виписаний епікриз, результат УЗІ нирок та багато інших медичних висновків з яких вбачається, що спадкодавець дійсно тривалий час хворів та проходив обстеження і лікування. Згідно переліку хвороб та iх наслiдкiв, а також вiку, померлий не був здатний сам себе обслуговувати, йому був потрібен сторонній повний догляд та додаткова спеціальна їжа, iндивiдуальний догляд, створення нормальних умов для проживання та спецiалiзоване лiкування, перiодично в умовах стацiонару. Одночасно суд звертає увагу на те, що відповідач вважає, що з його боку відсутній факт ухилення вiд надання допомоги померлому, однак не надав суду жодного належного доказу на підтвердження того, що він приймав участь у лікуванні та догляді за хворим батьком - ОСОБА_3. Таким чином, суд не може прийняти заперечення відповідача до уваги.
Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, відповідно до довідки виконавчого комітету Шабівської сільської ради № 82 від 26.07.2012 року саме позивач проводив поховання батька - спадкодавця ОСОБА_3, цей факт підтверджується також іншими матеріалами справи, що були представлені позивачем на підтвердження своїх наголошень. Однак, варто зазначити, що вказана позивачем сума коштів витрачених на поховання спадкодавця в розмірі 32 000 гривень свого підтвердження в судовому засіданні не знайшла, що не є суттєвим при вирішенні справи, оскільки доказуванню підлягає сам факт участі сторін у лікуванні, догляді та похованні спадкодавця, а не понесені матеріальні витрати.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, яка доводиться рідною донькою позивача, та ОСОБА_7 - дружина позивача, пояснили, що після смерті матері відповідача - дружини померлого, ОСОБА_2 почав вимагати у померлого спадщину мотивуючи тим, що він розлучається з дружиною та йому ніде жити. Так, відповідач самовільно вселився в будинок АДРЕСА_1 та відмовлявся надавати батькові ОСОБА_3 матеріальну допомогу посилаючись на відсутність коштів, а в 2010 році померлий взагалі уникав зустрічі з сином ОСОБА_8, оскільки той його ображав.
В той же час, донька відповідача - ОСОБА_9 пояснила суду, що дід ОСОБА_3 дійсно просив у її батька допомоги, однак через свою інвалідність той не міг надавати померлому відповідної допомоги, тому вона з своїм чоловіком допомагала дідові. Витрати на поховання вони з сім'єю дяді - ОСОБА_1 поділили порівну. ЇЇ батько не здійснював ніяких протиправних дій щодо діда, вони спілкувалися, бачились на святах. Чоловік ОСОБА_9 - ОСОБА_10 також пояснив, що за проханням відповідача чи ОСОБА_11 постійно допомагав діду ОСОБА_3, наприклад відвозив до лікарні. Відносини між померлим та відповідачем були нормальними.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні також пояснив, що йому не відомо про напружені відносини між відповідачем та померлим. Навпаки, вони завжди збирались разом на святах, сам же відповідач був присутнім на похованні.
ОСОБА_13, який доводився сусідом померлого та часто його навідував, в судовому засіданні пояснив, що відповідача у батька - спадкодавця бачив рідко, один раз на рік, в той час як позивач постійно був біля батька та допомагав йому в усьому. Зі слів свідка, померлий ОСОБА_3 ображався на свого сина ОСОБА_8 та рідко з ним спілкувався, оскільки той відмовлявся йому допомагати в лікуванні, після операцій і т.п.
Подібні свідчення були надані і ОСОБА_14, яка підтвердила факт образи померлого на сина ОСОБА_8 через його відмову допомагати батькові та засвідчила, що померлий дійсно не спілкувався з відповідачем, в той час як другий син - ОСОБА_1 - позивач, завжди був поряд з батьком та у всьому йому допомагав.
ОСОБА_15 проживала в одному будинку з померлим останні три-чотири місяці його життя. Суду пояснила, що померлий мав погані відносини з сином ОСОБА_8, вони постійно сперечалися, сварилися. Останні дні свого життя померлий провів в лікарні та свідок не бачила щоб відповідач хоча б провідав батька, який радувався тому, що все заповів сину ОСОБА_16, оскільки той йому допомагає та доглядає.
За роз'ясненнями, наданих у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.
Таким чином, беручи до уваги всі представлені сторонами докази, в тому числі свідчення свідків, суд приходить до висновку, що похилий вік пов'язаний з тяжким фізичним станом через перенесені операції, достеменно свідчать про безпорадній стан спадкодавця, який отримував догляд і піклування лише від позивача та членів його сім'ї, в той час як відповідач свідомо не вчиняв жодних дій щоб допомогти батьку фізично та морально перенести хвороби і лікування. Суттєвим для суду є і той факт, що померлий зазначив позивача своїм єдиним та повним спадкоємцем, це свідчить не тільки про добре ставлення та любов померлого до свого сина ОСОБА_16, а підтверджує дійсність показань ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15
При таких обставинах суд вважає, що позов щодо позбавлення ОСОБА_2 права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст.130, 174, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 16, 1224 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 вiд 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - задовольнити.
Усунути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від права на спадкування за законом від спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя