Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/356/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко П. М.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

18.02.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області складі:

Головуючого - Голованя А.М.

Суддів - Гайсюка О.В.

Карпенка О.Л.

За участю секретаря - Кечкіна А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини і

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що проживала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2009 року. 07 серпня 2010 року у них народилася дитина ОСОБА_5, яка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні.

Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, що стало причиною звернення до суду з позовом про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини всіх його доходів.

Заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення, як ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

ОСОБА_4, який належним чином був повідомленим про місце та час розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з'явився.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням суду від 19 травня 2014 року, яке набрало законної сили, з позивача ОСОБА_3 присуджено аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, то підстав для стягнення аліментів з цього відповідача немає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 2009 року сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах. 07 серпня 2010 року у них народилася дочка ОСОБА_5, батьком якої записаний відповідач ОСОБА_4

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2014 року, яке набрало законної сили, місцем проживання дитини ОСОБА_5 визначено місце проживання її батька - ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з 17.02.2014 року до досягнення її повноліття.(а.с.67-69)

З матеріалів справи убачається, що дочка сторін ОСОБА_5 до січня 2014 року проживала з батьком,, а потім з бабою (матір'ю позивача) ОСОБА_5, оскільки сама ОСОБА_3, тривалий час працює і проживає в м. Ярославлі і є громадянкою Російської Федерації (а.с.4).

Встановлено, що сторони від обов'язку матеріально утримувати дитину не ухилялися.

Отже, оскільки у іншій цивільній справі ухвалено рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дитини, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи районним судом за відсутності позивача не є безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки в силу ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд позбавлений такої можливості. Разом із тим, вимогами ст. 303 ЦПК України встановлено, що у такому випадку зазначена особа має можливість подати всі докази, які вона мала на меті подати до суду першої інстанції, до суду апеляційної інстанції.

Також не спростовують висновків суду і посилання апеляційної скарги на те, що позивач надавала кошти на утримання дочки ОСОБА_5, оскільки відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України це є обов'язком як батька так і матері дитини.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуваним рішенням права, свободи чи інтереси ОСОБА_3 та її дочки ОСОБА_5 не порушено, тому підстав вважати неправильними висновки місцевого суду немає.

За таких обставин, рішення суду, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: