Справа № 367/4398/13-ц Головуючий у І інстанції Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/780/292/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько
Категорія 29 11.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2015 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та по уточнюючим позовним вимогам ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

у червні 2013 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

Обґрунтовувала свої вимоги тим, що за адресою АДРЕСА_2 розташовано приватний будинок, 57/100 частин якого належить їй-позивачці, а інші 43/100 частин належать ОСОБА_2.

За період, що відповідач був власником будинку обов»язків власника, передбачених ст.151 ЖК по забезпеченню схоронності жилого будинку він не виконував: не проводив ремонтів, не утримував в порядку прибудинкову територію. Крім того, відповідач не сплачував за користування комунальними послугами. У результаті порушення відповідачем вимог ст.ст.67,162 ЖК частина його будинку була відключена від газопостачання, електропостачання, водопостачання.

31.05.2011 року близько 3 години ночі в будинку сталася пожежа внаслідок чого будинок АДРЕСА_2 згорів.

В результаті пожежі її частина будинку вигоріла дотла : лишилися частково стіни. Всі матеріальні цінності, документи, особисті речі, предмети домашнього вжитку згоріли чи прийшли у непридатний для використання стан. Позивачка вимушена жити у сараї, терпіти незручності, відсутність елементарних людських умов існування. В наслідок пожежі вона отримала страшний стрес, щоденно вона перебуває в знервованому стані та страждає, не має спокою.

Позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у сумі 240 000 грн., та моральну шкоду у сумі 10000 грн.

З висновку за результатами судової будівельно-технічної експертизи № 4723/4724/9410-13-42 від 25.09.2013 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вбачається, що «стан будинку не придатний для проживання в ньому людей, фізичний знос будинку знаходиться у межах 61-80% і оцінюється як ветхий, що робить його непридатним для проживання. Найбільш ймовірна ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_2 в цінах, на момент складання висновку становить 433 029 грн. Залишкова вартість житлового будинку АДРЕСА_2 станом і в цінах на момент проведення дослідження становить 142 407 грн., з них вартість частки позивача складає 93 772 грн.,- вартість частки відповідача 48 635 грн. Залишкова вартість будинку до пожежі могла б становити 480 292 грн.

На дату виникнення пожежі нормативний фізичний знос житлового будинку складав 35% та оцінювався як задовільний. Ймовірна вартість відновлювального ремонту житлового будинку може становити 358 313 грн. Ймовірна ринкова вартість до пожежі частини домоволодіння позивача 243 927 грн., відповідача 189 102 грн.»

З висновку за результатами судово-товарознавчої експертизи №8157/12-53 від 30.11.2012 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вбачається, що ступінь пошкоджень матеріальних цінностей, розташованих у будинку АДРЕСА_2 складає 100%. Розмір матеріального збитку, який нанесено власникові майна ОСОБА_1 складає 24 460 грн.

Під час розгляду цивільної справи стало відомо, що ОСОБА_2 знятий з реєстраційного обліку 18.02.2013 року у зв»язку зі смертю.

17.05.2013 року син відповідача - ОСОБА_3 заявив про прийняття спадку після ОСОБА_2 шляхом звернення до державного нотаріуса м Ірпінь.

Судом, за клопотанням позивача, було змінено у порядку ст.33 ЦПК України неналежного відповідача, належним, а саме його правонаступником в порядку ст.ст. 1218,1231 ЦК України, - спадкоємцем ОСОБА_3

Але не зважаючи на зроблену спадкоємцем заяву про прийняття спадку, спадкоємець як і спадкодавець не виконує взятих на себе зобов»язань по утриманню та відновленню отриманого у спадок будинку, не виконує вимог, передбачених статтею 1218 ЦК України.

Позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги і 06.11.2014р. подала уточнюючу позовну заяву, відповідно до якої просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду у сумі 203 898 грн. завданих збитків по будинку; 344 804 грн., кошти на демонтаж та відновлювальний ремонт будинку; 29 460 грн., кошти за знищення майна.

Крім того просила стягнути судові витрати, а саме: судовий збір на загальну суму 1 800 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 7 200 грн., кошти , витрачені на виклик до суду відповідача у сумі 70,65 грн., витрати на правову допомогу, у сумі 9 175 грн.,

В цілому позивачка просила суд стягнути з відповідача на її корить 573 350 грн. - сума нанесених збитків та судові витрати в сумі 18 245,65 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 листопада 2014 року задоволено частково.

Стягнено із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шкоду у розмірі 192 969 грн., та 6000 грн., понесених судових витрат, а всього стягнуту 198 969 грн.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що судом не з»ясовано обставини справи, що мають значення для справи.

Просила скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 листопада 2014 року у частині відшкодування суми завданої шкоди і ухвалити в цій частині рішення про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 203 898 грн., завданих збитків по будинку; 344 804 грн., кошти на демонтаж та відновлювальний ремонт будинку; 24 640 грн., кошти за знищення майна.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що оскільки відповідач ОСОБА_3, подав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2, то він має відшкодувати спричинену позивачці шкоду в повному обсязі.

Крім того просила суд апеляційної інстанції встановити факт отримання спадку ОСОБА_4 в порядку спадкування за батьком ОСОБА_2, в порядку спадкування ОСОБА_2 за матір»ю ОСОБА_5, - за законом шляхом фактичного користування квартирою АДРЕСА_1 та провести судову експертизу для встановлення дійсної ринкової вартості квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 подана також апеляційна скарга на рішення суду від 06.11.2014 року.

17.12.2014 року апеляційна скарга ОСОБА_3, визнана неподаною та повернута апелянту.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач ОСОБА_3, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2, то може нести повну матеріальну відповідальність за заподіяну відповідачці шкоду.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитися виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.213,214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що адресою АДРЕСА_2 розташовано приватний будинок, 57/100 частин якого належить позивачці, а інші 43/100 частин належать ОСОБА_2

31.05.2011 року близько 3 години ночі в будинку сталася пожежа внаслідок чого будинок АДРЕСА_2 згорів.

З висновку за результатами судової пожежно-технічної експертизи №10024/12-37 від 16.11.2013 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вбачається, що «осередок пожежі (місце початкового горіння) у будинку, розташованому за адресою : АДРЕСА_2 , - знаходилося на 2 поверсі квартири біля першого від виходу до кімнати, вікна, у місці де був встановлений стіл». Наслідки виниклої пожежі пов»язані з попаданням малокалорійного джерела запалювання на горючі матеріали при поводженні з вогнем особи (осіб), які знаходилися у приміщенні де був встановлений осередок пожежі. За результатами проведених досліджень не встановлено недотримань вимог пожежної безпеки, регламентованих відповідними нормативними документами щодо досліджуваного будинку, які б сприяли виникнення чи поширенню пожежі. Правилами пожежної безпеки (НАПБ.А. 01.001 - 2004) не регламентуються вимоги щодо паління та використання відкритого вогню у приміщеннях індивідуальних квартир, житлових будинків».

З висновку за результатами судової будівельно-технічної експертизи №4723/4724/9410-13-42 від 25.09.2013 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вбачається, що «стан будинку не придатний для проживання в ньому людей, фізичний знос будинку знаходиться у межах 61-80% і оцінюється як ветхий, що робить його непридатним для проживання. Найбільш ймовірна ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_2 в цінах, на момент складання висновку становить 433 029 грн. Залишкова вартість житлового будинку АДРЕСА_2 станом і в цінах на момент проведення дослідження становить 142 407 грн., з них вартість частки позивача складає 93 772 грн.,- вартість частки відповідача 48 635 грн. Залишкова вартість будинку до пожежі могла б становити 480 292 грн.

На дату виникнення пожежі нормативний фізичний знос житлового будинку складав 35% та оцінювався як задовільний. Ймовірна вартість відновлювального ремонту житлового будинку може становити 358 313 грн. Ймовірна ринкова вартість до пожежі частини домоволодіння позивача 243927 грн., відповідача 189 102 грн.

З висновку за результатами судово-товарознавчої експертизи №8157/12-53 від 30.11.2012 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вбачається, що ступінь пошкоджень матеріальних цінностей, розташованих у будинку АДРЕСА_2 складає 100%. Розмір матеріального збитку, який нанесено власникові майна ОСОБА_1 складає 24 460 грн.

Під час розгляду цивільної справи стало відомо, що ОСОБА_2 знятий з реєстраційного обліку 18.02.2013 року у зв»язку зі смертю.

17.05.2013 року син відповідача - ОСОБА_3 заявив про прийняття спадку після ОСОБА_2 шляхом звернення до державного нотаріуса м Ірпінь.

Судом, за клопотанням позивача, було змінено у порядку ст.33 ЦПК України неналежного відповідача, належним, а саме його правонаступником в порядку ст.ст.1218,1231 ЦК України, - спадкоємцем ОСОБА_3

За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Оскільки ОСОБА_2, помер, то відповідати перед позивачко на підставі ст.ст.1281,1282 ЦК України за борг спадкодавця мають спадкоємці, які прийняли спадщину, у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Вирішуючи спір та стягуючи на користь позивача всю суму боргу з відповідача, суд першої інстанції належним чином не визначив обсяг відповідальності відповідача як спадкоємця перед кредитором, не з»ясував обсяг спадкового майна, його вартість, чим порушив правила ст.1282 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції про стягнення суми боргу неможливо вважати обґрунтованим, оскільки вартість спадкового майна не визначена, а відтак суд першої інстанції, а також і суд апеляційної інстанції, позбавлений можливості зробити висновок щодо обсягу відповідальності спадкоємця.

В матеріалах справи відсутні докази яку саме спадщину прийняв ОСОБА_3, після смерті батька ОСОБА_2, та яка вартість прийнятого спадкового майна.

Апеляційна скарга, в частині встановлення факту отримання спадку ОСОБА_4 в порядку спадкування за батьком ОСОБА_2, в порядку спадкування ОСОБА_2 за матір»ю ОСОБА_5, за законом шляхом фактичного користування квартирою АДРЕСА_1 не підлягає до задоволення, оскільки позивачкою дані позовні вимоги не заявлялися, рішення суду першої інстанції з цього приводу, не ухвалювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційним суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів, враховуючи вище викладене, вважає, що судом першої інстанції, при вирішення даної цивільної справи, неправильно застосовані норми матеріального права і тому дане рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись: ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 листопада 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та по уточнюючим позовним вимогам ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді