АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1841/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Зембра Є.Й.
Провадження № 22-ц/789/114/15 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Жолудько Л. Д., Костів О. З.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, посилаючись на те, що заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки останній не повідомляв виконавчу службу про зміну місця праці, а сплатив заборгованість лише після другого попередження виконавчої служби про заборгованість, а тому просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина у розмірі 2813 гривень 30 копійок.

Рішенням Кременецького районного суду від 25 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2813 грн. 30 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кременецького районного суду від 25 листопада 2014 року, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. Апелянт зазначив, що суд безпідставно послався на те, що він змінював місце роботи, помилково послався на заборгованість, яка була сплачена лише після вимоги державного виконавця і заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступних підстав

У відповідності до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог відповідно до положень ст.214 ЦПК України суд повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовільняючи позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2813 гривень 30 копійок, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, оскільки останній звільнившись з кредитної спілки "Мрія" 25 липня 2013 року, не повідомив виконавчу службу про зміну місця роботи, внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментах в сумі 1610,71 грн., яку він сплатив лише після вимоги державного виконавця, де його було попереджено про кримінальну відповідальність у разі несплати заборгованості по аліментах.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він узгоджується з матеріалами справи і не суперечить положенням чинного законодавства.

Згідно частини 1 статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства. Материнства та стягнення аліментів"передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Така позиція закладена і у постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81 цс 13, реєстр № 33609035, в якій Верховний суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Судом встановлено, що згідно рішення Кременецького районного суду від 10 листопада 2011 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 17 жовтня 2011 року і до повноліття дитини.

Відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської област подана довідка-розрахунок заборгованості №2962 від 29 січня 2014 року, з якої вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по аліментах за період з 14 серпня 2013 року по 27 січня 2014 року становить 1610 гривень 71 копійка(а.с.6). З розрахунку заборгованості №1064/7(14) від 20 травня 2014 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по аліментах за період з 27 січня 2014 року по 01 квітня 2014 року становить 1003 гривні 05 копійок(а.с.7).

Отже, судом встановлено, що з 14 серпня 2013 року по 01 квітня 2014 року відповідач аліментів не сплачував внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 2613 гривень 76 копійок,

Судом встановлено, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, оскільки відповідач звільнившись з кредитної спілки «Мрія» 25 липня 2013 року та влаштувавшись 14 серпня 2013 року на роботу у кредитну спілку «СуперКредит», офіс якої знаходиться у м. Бориспіль Київської області не повідомив виконавчу службу м. Ужгород про зміну роботи, яка у відповідності до пункту 5 статті 20 ЗУ України «Про виконавче провадження» повинна була надіслати виконавчий документ за новим місцем роботи боржника.

Ці обставини підтверджуються копіями листів, в яких велася переписка між відділами державної виконавчої служби, позивачкою ОСОБА_2, відповідачем ОСОБА_1, КС "Супер Кредит", із змісту яких вбачається, що відповідач ухилявся від сплати аліментів і за ним нараховувана заборгованість з сплати аліментів з 14 серпня 2013 року по 27 січня 2014 року на суму 1610,71 грн.(а.с.39-46).

Посилання ОСОБА_1 на те, що його вини у винекненні заборгованості не має, а обов'язок за правильним і своєчасним відрахуванням та надходженням відрахованих сум аліментів входить до компетенції державного виконавця, який жодних нарахувань в цей період не проводив, є безпідставними.

Із змісту пункту 5 статті 12 ЗУ "Про виконавче провадження" вбачається, що боржник зобов'язаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про зміну місця роботи.

Встановлено, що ОСОБА_1 звільнився з кредитної спілки «Мрія» 25 липня 2013 року та працевлаштувався 14 серпня 2013 року на роботу у кредитну спілку «Супер Кредит», офіс якої знаходиться у м. Бориспіль Київської області не повідомив виконавчу службу м. Ужгород про зміну роботи. За заявою ОСОБА_2 відділом державної виконавчої служби велася постійно переписка з підприємством в якому працював відпоідач, яка змінювала постійне місце свого знаходження. 28 лютого 2014 року державним виконавцем була направлена вимога-попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, повідомлено про заборгованість та запропоновано негайно з'явитися у державну виконавчу службу( а.с.43,44). 26 березня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ в м.Києві було підготовлено подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 У прав виїзду за межі україни до повного виконання майнових зобовязань (а.с.45). Тільки після таких вимог державного виконавця Грам'як Р.П. погасив заборгованість по аліментах.

Судова колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції підставно стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2813 гривень 30 копійок.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення суду є законним та обґрунтованим і колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кременецького районного суду від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків