Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАїНи

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН», третя особа - первинна організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН», про визнання незаконним та скасування наказу про розірвання трудового договору та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що з 01 вересня 2012 року він перебував у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «Кримський ТИТАН» (далі ПрАТ «Кримський ТИТАН») та працював на посаді слюсаря-ремонтника механослужби відділення № 1 металургійного виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» (далі - філії «Вільногірський ГМК»).

Відповідно до акта про нещасний випадок від 26 травня 2000 року № 10 позивач отримав травму на виробництві, внаслідок чого згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 03 листопада 2006 року йому з 01 жовтня 2006 року встановлена 3 група інвалідності безстроково. У висновку (довідці) МСЕК про встановлення групи інвалідності зазначено рекомендований для особи з інвалідністю вид роботи: «апаратник».

Відповідно до листа голови міжрайонної офтальмологічної МСЕК від 24 липня 2012 року за вихідним № 60 позивачу протипоказані роботи з токсичними речовинами, в умовах запилення, робота на протягах, а також робота, пов'язана з небезпекою поранення очей, на висоті та біля рухомих механізмів.

Наказом-розпорядженням генерального директора філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» від 27 листопада 2013 року № 404 розірвано трудовий договору з позивачем та звільнено останнього з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважав звільнення з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та безпідставним, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України профспілковий комітет, членом якого він є, відмовив відповідачу у наданні згоди на його звільнення.

Крім того, зазначав про те, що відповідачем не було враховано його переважне право на залишення на роботі, враховуючи те, що він є інвалідом 3 групи та отримав травму на підприємстві відповідача.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ-розпорядження про розірвання трудового договору та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволено позову.

Визнано незаконним наказ-розпорядження філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» від 27 листопада 2013 року № 404 про розірвання трудового договору з ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Стягнуто з ПрАТ «Кримський ТИТАН» на користь ОСОБА_3 1 000 грн моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Кримський ТИТАН» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач за три місяці до скорочення штату повідомив профспілки та позивача про заплановане скорочення, в наказі-розпорядженні про розірвання трудового договору з позивачем було зазначено про необґрунтованість відмов профспілок, відповідач виконав, покладений на нього обов'язок із вжиття заходів щодо працевлаштування позивача з метою уникнення його звільнення за скороченням штату, однак позивач відмовився від переведення на запропоновані вакантні посади на підприємстві, тому дійшов висновку про те, що порядок вивільнення позивача відповідачем не порушений.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що відповідач не запропонував позивачу вакантні посади на підприємстві відповідно до рекомендацій індивідуальної програми реабілітації та не отримав згоди профспілкового комітету на звільнення позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників, тому дійшов висновку про визнання незаконним наказу-розпорядження про розірвання трудового договору з позивачем та стягнення на користь останнього моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Судами встановлено, що з 01 вересня 2012 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Кримський ТИТАН» та працював на посаді слюсаря-ремонтника механослужби відділення № 1 металургійного виробництва філії «Вільногірський ГМК» (а. с. 6, 7).

Згідно з актом про нещасний випадок від 26 травня 2000 року № 10 ОСОБА_3 отримав травму на виробництві, внаслідок чого відповідно до висновку МСЕК від 03 листопада 2006 року йому з 01 жовтня 2006 року встановлена 3 група інвалідності безстроково та зазначено у висновку (довідці) рекомендований для особи з інвалідністю вид роботи: «апаратник» (а. с. 13, 47).

Відповідно до листа голови міжрайонної офтальмологічної МСЕК від 24 липня 2012 року за вихідним № 60 ОСОБА_3 протипоказані роботи з токсичними речовинами, в умовах запилення, робота на протягах, а також робота, пов'язана з небезпекою поранення очей, на висоті та біля рухомих механізмів (а. с. 46).

Генеральним директором філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» у період із січня по листопад 2013 року були видані наступні накази: від 04 липня 2013 року № 236 «Про зміни схеми організаційної структури філії та скорочення працівників металургійного виробництва» (а. с. 63), від 01 жовтня 2013 року № 360 «Про продовження часу знаходження на простої робітників металургійного виробництва», від 22 жовтня 2013 року за № 390 про зміни до наказу від 01 жовтня 2013 року № 360 «Про продовження часу знаходження на простої робітників металургійного виробництва», від 28 січня 2013 року № 37 «Про часткове призупинення роботи відділень металургійного виробництва дільниць СЕВТ та ВТК», від 07 березня 2013 року № 87 «Про залучення до роботи працівників металургійного виробництва, які знаходяться на простої» (а. с. 54-56, 63, 64, 70, 74-78, 108, 109).

ОСОБА_3 ознайомився з наказом від 01 жовтня 2013 року № 360 та від підпису відмовився, про що складено акт (а. с. 57).

Листом від 11 січня 2013 року за вихідним № 01-28/206 голові профспілкового комітету первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України філії «Вільнигірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» було повідомлено про часткове зупинення роботи металургійного виробництва з січня 2013 року (а. с. 80-82).

Листами від 10 червня 2013 року за вихідним № 01-10/2903 та за вихідним № 01-10/2900, відповідно, голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» та голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації профспілки металургів та гірників України «Вільногірський ГМК» були повідомлені про передбачуване скорочення штату та чисельності металургійного виробництва після 10 вересня 2013 року, тобто за три місяці до запланованого скорочення (а. с. 67-71).

10 липня 2013 року голові профспілкового комітету первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» направлено копію наказу від 04 липня 2013 року № 236 та протоколу засідання представників адміністрації та профспілок філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» про проведення консультації щодо попередження звільнення працівників металургійного виробництва (а. с. 58, 59, 60-62).

22 серпня 2013 року ОСОБА_3 було ознайомлено з повідомленням про заплановане вивільнення та про те, що в разі його незгоди з переведенням на іншу роботу в межах підприємства, він може бути звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та були запропоновані вакантні посади сторожа (інваліда) та підсобного робочого (інваліда), від яких останній 22 серпня 2013 року відмовився (а. с. 52).

09 вересня 2013 року ОСОБА_3 було запропоновано перейти на іншу роботу відповідно до його кваліфікації та стану здоров'я, від якої він відмовився, про що написав заяву (а. с. 51).

Із 01 жовтня 2013 року відбулися зміни в організації виробництва і праці на філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН», які супроводжувались скороченням посад та вивільненням працівників, у зв'язку з фактичним простоєм та встановленою стійкою тенденцією до зменшення випуску товарної продукції і збільшення суми збитків керівництву підприємства було запропоновано розглянути питання про реорганізацію підрозділу металургійного виробництва та виводу працівників на простій (а. с. 72, 73, 79).

02 жовтня 2013 року ОСОБА_3 були запропоновані вакантні посади у кількості десяти позицій, від яких він 08 жовтня 2013 року відмовився (а. с. 50).

14 жовтня 2013 року відповідач направив голові профспілкового комітету первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_3, у зв'язку з відмовою від зайняття запропонованих посад на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, яку профспілка отримала 23 жовтня 2013 року (а. с. 43, 44).

15 жовтня 2013 року відповідач направив голові незалежної профспілки гірників України подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_3, у зв'язку з відмовою від зайняття запропонованих посад на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, яке профспілка отримала 18 жовтня 2013 року (а. с. 41, 42).

13 листопада 2013 року Президія незалежної профспілки гірників України розглянула подання генерального директора філії «Вільногірського ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП та прийняла рішення про відмову у наданні такої згоди, посилаючись на те, що роботодавець не запропонував ОСОБА_3 посаду згідно з рекомендаціями МСЕК, які містяться в індивідуальній програмі реабілітації інвалідів, чинної на момент скорочення (а. с. 38).

06 листопада 13 року профспілковий комітет первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» розглянув подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та відмовив у надані згоди на звільнення позивача, посилаючись на те, що роботодавець не запропонував ОСОБА_3 посаду згідно з рекомендаціями МСЕК, які містяться в індивідуальній програмі реабілітації інвалідів, чинної на момент скорочення (а. с. 40).

18 листопада 2013 року ОСОБА_3 було запропоновано посаду кур'єра (інваліда), від якої 20 листопада 2013 року він відмовився (а. с. 49).

25 листопада 2013 року ОСОБА_3 було запропоновано вакантні посади у кількості трьох позицій, від яких 25 листопада 2013 року останній відмовився (а. с. 48).

Наказом-розпорядженням філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» від 27 листопада 2013 року № 404 розірвано трудовий договір з ОСОБА_3 та звільнено останнього з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 5).

27 листопада 2013 року ОСОБА_3 ознайомлено з наказом та йому видано трудову книжку.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 40, ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Підбір робочого місця для інваліда повинен здійснюватись підприємством з урахуванням рекомендацій МСЕК, зазначених в його індивідуальній програмі реабілітації.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки) допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання профспілок).

За приписами п. 10 ст. 247 КЗпП України, ст. 38 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 29 жовтня 1998 року в справі № 1-31/98 питання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником у передбачених законом випадках і порядку вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі, організації, членом якої є працівник.

Відповідно до положень ст. 43 КЗпП України та ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і п. 2, 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року № 19 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді трудових спорів, пов'язаних зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суд зобов'язаний з'ясувати: чи дійсно мало місце скорочення чисельності або штату працівник; чи додержано роботодавцем норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника; чи є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився і переведення на іншу роботу або що роботодавець не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві; чи не користувався вивільнюваних працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджували його за два місяці про наступне вивільнення.

В п. 5 вищевказаної постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

За таких обставин, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що первинна профспілкова організація та вищий виборний орган профспілки відмовили у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, підстав для видачі наказу-розпорядження про розірвання трудового договору з позивачем не було, тому наказ-розпорядження підлягає визнанню незаконним.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко