Справа № 199/1728/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: Руденко В.В.,

при секретарі: Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради про зобовязання вчинити певні дії щодо нарахування заборгованості за надані послуги з теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зобовязання вчинити певні дії щодо нарахування заборгованості за надані послуги з теплопостачання, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Квартира була ним придбана при проведенні електронних прилюдних торгів з реалізації конфіскованого та арештованого майна, які були проведені ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України по реалізації арештованого майна та Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ, в яких він став переможцем. Договір про надання послуг з централізованого опалення між ним та відповідачем був укладений та підписаний 15.02.2015 року. 04 березня 2015 року позивач отримав відповідь відповідача, згідно якої останній відмовився виключити із суми заборгованості позивача за спожиті послуги з централізованого опалення належної йому квартири заборгованість попереднього власника ОСОБА_2, що виникла за період часу з 01 жовтня 2009 року по 01 січня 2015 року в розмірі 13311,18 грн. та не включати такий борг до суми заборгованості позивача в майбутньому. Позивач також зазначає, що своєчасно сплачує всі нараховані платежі за спожиті послуги з централізованого опалення. У звязку з цим, позивач просив суд зобовязати відповідача виключити із суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення вищевказаної квартири заборгованість попереднього власника ОСОБА_2 в розмірі 13311,18 грн. та не включати такий борг до суми заборгованості позивача в майбутньому.

У судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення аналогічні викладеним у позові та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, зазначивши, що позивачем не було проявлено інтересу щодо наявності боргів за квартирою № 148 в будинку № 18 по провулку Людмили Мокієвської в м. Дніпропетровську під час її купівлі. Підприємство зверталось до суду із заявами про видачу судових наказів про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення з ОСОБА_2, але рішень суду підприємство не отримувало. Зазначив, що з вказаними вимогами позивачу необхідно звернутись до попереднього власника квартири.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, виданого 09.02.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. 13.02.2015 року між сторонами укладено договір №44-890148 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, відповідно до умов якого сторони погодили, що умови договору поширюють свою дію на відносини, які фактично склалися з 02.02.2015 року. Проте, відповідач нараховує позивачу заборгованість за надані послуги з теплопостачання минулого власника за період з 01 жовтня 2009 року

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У звязку з тим, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами порушення його цивільних прав та інтересів відповідачем, до того ж звертаючись до суду з даними позовними вимогами, позивач обрав спосіб захисту, який не передбачено чинним законодавством, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких підстав, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.11, 60, 88, 169, 209, 212, 215 ЦПК України, ст.16 ЦК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради про зобовязання вчинити певні дії щодо нарахування заборгованості за надані послуги з теплопостачання, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: В.В. Руденко