Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4158/15-ц
Провадження №: 2/332/1499/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мєркулової Л.О.

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір поруки № 0/П від 02 жовтня 2006 року, який укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк) та ОСОБА_1 припиненим.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 02 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк) та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 96 750, 00 доларів США в строк до 02 жовтня 2027 року зі сплатою 10,30 відсотків річних.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором, 02 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк) та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 0/П.

Відповідно до п 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Порука припиняється з припиненням всіх зобовязань позичальника по кредитному договору (п. 3.2. договору поруки).

Вважає, що порука є припиненою в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, з огляду на наступне.

Прострочення кредитної заборгованості почалося з липня 2014 року, відтак право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного боржником зобов'язання щодо повернення кредиту у відповідача виникло починаючи з липня 2014 року протягом наступних шести місяців, проте банк протягом цього строку вимоги до поручителя не направив, позову до суду не пред'явив.

Крім цього, кредитним договором передбачене щомісячне погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Позивач у судове засідання не зявився, але надала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, наполягала на його задоволенні і просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову і просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ПАТ «Укрсиббанк» у судове засідання не зявився, своїх прчин неявки та заперечень суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк) та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 96 750, 00 доларів США в строк до 02 жовтня 2027 року зі сплатою 10,30 відсотків річних.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором, 02 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк) та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 0/П.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Відповідно до п 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Порука припиняється з припиненням всіх зобовязань позичальника по кредитному договору (п. 3.2. договору поруки).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з метеріалів справи, прострочення кредитної заборгованості позивачем почалося з липня 2014 року, що підтверджуться копією довідки розрахунку від 04 березня 2015 року, проте банк протягом шести місяців вимоги до поручителя не направив, позову до суду не пред'явив.

Відтак, з огляду на зазначені вище норми, вбачається, що у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, пунктом 1.2. (строки кредитування) кредитного договору № 0 передбачене щомісячне погашення кредитної заборгованості шляхом сплати чергових платежів (ануїтентний платіж) в термін не пізніше 02 жовтня.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Судом встановлено, що зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 8 жовтня 2014 року № 6-128цс14, від 29 січня 2014 року № 6-155 цс 13.

Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відтак, з копії довідки розрахунку від 04 березня 2015 року матеріалів справи вбачається, що у банку право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного боржником зобов'язання щодо повернення кредиту виникло починаючи з липня 2014 року, оскільки саме з цього моменту було допущено прострочку виконання зобовязання за кредитним договором № 0 протягом наступних шести місяців, однак, таку вимогу (позов) відповідач у строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України не предявив, що є підставою для припинення договору поруки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 знайшов своє обґрунтування т докази у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 251, 252, 254, 509, 598, 559 ЦК Украни, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати договір поруки № 0/П від 02 жовтня 2006 року, який укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк) та ОСОБА_1 припиненим.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.О. Мєркулова