Справа № 640/374/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» про розірвання договору та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати договір №104 від 16.05.2007 року про участь у будівництві укладений між сторонами розірваним з 01.10.2014 року, стягнути з відповідача грошовий вклад учасника в будівництво в сумі 1 860 804,12 грн., штрафні санкції у розмірі 56 184,00 та моральну шкоду в розмірі 70 000,00 грн. та стягнути судові витрати.

Позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборонення комісії з припинення ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» здійснювати ліквідацію товариства і заборонити Реєстраційній службі ХМУЮ вносити запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» в результаті його ліквідації, реорганізації.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що відповідачем ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців заяву про прийняття засновниками 30.09.2014 року рішення про припинення діяльності юридичної особи та встановлено строк для заявлення кредиторами юридичної особи своїх вимог до 09.12.2014 року. Оскільки, строк для предявлення вимог кредиторами вже сплив, відповідач може внести запис про остаточне припинення діяльності в будь-який час, що зробить неможливим як розгляд справи в цілому, так і виконання рішення суду щодо повернення позивачу грошових коштів.

Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи не вбачає підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд заяв про забезпечення позову» передбачено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяви про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитись, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування необхідності застосування конкретного виду забезпечення позову.

Крім того, забезпечення позову є вжиттям судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може вчинити дії, направлені на утруднення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 112 ЦК України, вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх предявлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідують, що залишилось після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Отже, позивач належним чином не обгрунтувала, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» про розірвання договору та стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А.Зуб