02.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/5972/15-ц
Справа №2/205/2669/15
02 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Перцевій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач 14 серпня 2015 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-3).
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 22 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № BLаЖГА0005844, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 12 000,00 грн. на поточні потреби, строком користування до 22 червня 2014 року, включно зі сплатою відсотків за користування у розмірі 15% річних, та щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі 1,75% від суми кредиту.
Позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав в повному обсязі, - кредит надав. Однак, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, допустивши прострочення виконання кредитних зобов'язань, внаслідок чого за ним, станом на 07.08.2015 року утворилась заборгованість у сумі 41 845,03 грн., з якої: заборгованість по кредиту - 5 613,21 грн.; проценти за користуванням кредитом - 1 995,41 грн.; комісія - 3 077,93 грн.; штраф - 31 158,48 грн.
Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованості за кредитом у розмірі 41 845,03 грн. та судові витрати по справі.
В судове засідання позивач в особі свого представника діючого за довіреністю - Онішкевич М.М., не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без участі його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував (а.с.35).
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєї відсутністю до суду не надсилав. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.37-54).
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, практику Верховного Суду України.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання.
Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
В ході судового розгляду справи встановлено, що 22 червня 2011 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір банківського обслуговування № BLаЖГА0005844, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 12 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних, строком, зі сплатою комісії за обслуговування в розмірі 1,57% від суми кредиту, користування до 22 червня 2014 року, включно (а.с.8-15).
Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого за ним, станом на 07.08.2015 року утворилась заборгованість у сумі 41 845,03 грн., з якої: заборгованість по кредиту - 5 613,21 грн.; проценти за користуванням кредитом - 1 995,41 грн.; комісія - 3 077,93 грн.; штраф - 31 158,48 грн. (а.с.6-7).
Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.
Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 41 845,03 грн.
Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно зі ст.. 88 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 418,45 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму заборгованості за кредитним договором № BLаЖГА00045763 від 22.06.2011 року в сумі 41 845,03 грн. (сорок одна тисяча вісімсот сорок п'ять грн.. 03 коп.), з якої: заборгованість по кредиту - 5 613,21 грн.; проценти за користуванням кредитом - 1 995,41 грн.; комісія - 3 077,93 грн.; штраф - 31 158,48 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 418,45 грн. (чотириста вісімнадцять грн.. 45 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Шавула