АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/5503/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Журавська О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Боярській І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою його представником ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 лютого 2014 року на вулиці Мельникова у м. Києві з вини ОСОБА_2, що керував автомобілем «Шевролет», держаний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_2. Просить стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 20 641,29 грн, витрати на проведення експертизи у сумі 800 грн та 10 000 грн - у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 17 094,35 грн та 500 грн - у відшкодування моральної шкоди.

У іншій частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, провадження у справі закрити, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального права, що призвело до не вірного вирішення справи. Зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що автомобіль відповідача був застрахований в АТ «Стахова компанія «Інкомстрах», яке повинно відповідати за завдану майнову шкоду позивачу. Судом у порушення вимог ст. 33 ЦПК України не було залучено до участі у справі зазначену страхову компанію та в супереч ст. 224 ЦПК України розгляд справи відбувся у загальному порядку, питання про вирішення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди вирішено з порушенням норм матеріального права.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений за законом належно, причини неявки не повідомив,заяв про відкладення справи не подавав.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб,які брали участь у справа та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом встановлено, що 16 лютого 2014 року на вулиці Мельникова у м. Києві з вини ОСОБА_2, що керував автомобілем «Шевролет», держаний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до звіту № 03263/КВ про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобі від 1 вересня 2014 року вартість збитків спричинених автомобілю «Мітсубісі» складає 16 294,25 грн.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 4 березня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді усного зауваження.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для стягнення зі ОСОБА_2 як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у сумі 16 294,35 грн, 800 грн - на відшкодування вартості проведеної оцінки відновлювального ремонту та 500 грн - у відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам Закону .

Як вбачається із матеріалів цивільної справи цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну належним ОСОБА_2 автомобілем, по договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах»,ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, 50 000 грн., франшиза - 0 грн.

Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 31 жовтня 2013 рок № 3950 прийнято рішення про анулювання ліцензії на проведення страхової діяльності вказаною страховою компанією (а.с.55).

В розпорядженні Національної комісії зазначено, що анулювання ліцензії не звільняє товариство (ПАТ «СК «Інкомстрах») від обов'язку виконувати свої зобов'язання за укладеними договорами зі споживачами фінансових послуг щодо виду фінансових послуг, на право провадження якого вона видана.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

1 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33).

Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналіз ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" свідчить про наявність обов'язку страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП.

У матеріалах справи відсутні докази того, що водій забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 у встановлений законом і договором строк належним чином повідомив страхову компанію, з якою було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16 лютого 2014 року.

У пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз'яснено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 у порушення ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у встановлений законом і договором строк не повідомив страховика про страховий випадок та не надав доказів здійснення ним такого повідомлення, це позбавило його права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком, а відтак відшкодування шкоди покладається на завдавача шкоди - ОСОБА_2, а відтак - доводи апеляційної скарги щодо не залучення до участі у справі страхової компанії, яка повинна відповідати за завдану майнову шкоду позивачує безпідставними.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди є також безпідставними, оскільки відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, яка полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, або у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Частково задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правомірно застосував положення ст. 23 ЦК України та визначив розмір моральної шкоди виходячи з вимог розумності і справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді